Рішення адміністративного суду від 2024-05-29 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області щодо ненарахування та невиплати [PERSON] щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; - зобов`язати управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області нарахувати і виплатити [PERSON] недоплачену суму щорічної разової допомоги до 5 травня за 2021 рік згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком як учаснику бойових дій, з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 відмовлено у задоволені позову. Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове рішення та прийняти нове рішення яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням. Посвідчення безтермінове та дійсне на всій території України. Позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Олександрійської міської ради, як учасник бойових дій. На підтвердження цього свідчить лист Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради від 13.12.2021 вих № Р-720 яким підтверджено виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 1491 грн, згідно списків військовослужбовців ВЧ № [NUMBER] . Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін. В обгурнтування зазачено, що позивачу у відповідності до вимог законодавства виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1491 грн, згідно списків військовослужбовців ВЧ № [NUMBER] . Також посилаться на відсутність бюджетних асигнувань. Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне. Позивач є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії [NUMBER] ( а.с.5). Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради за заявою щодо нарахування щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Управлінням соціального захисту населення Олександрійської міської ради листом від 13.10.2021 № Р-612 повідомлено, що позивач не перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб та не користується пільгами, як учасник бойових дій ( а.с.6). Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради від 13.12.2021 вих № Р-720 позивачу виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1491 грн, згідно списків військовослужбовців ВЧ № [NUMBER] . Не погодившись із цією відмовою, позивача ініціював розгляд судом даного спору. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22 жовтня 1993 року\~ \~(далі - Закон №3551-XII). Згідно з частиною 5 статті 12 Закону №3551-XII\~ \~(в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року №367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня 2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року) частину 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"\~ \~викладено у такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України». Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають\~ \~\~Конституції України \~\~\~(є неконституційними), зокрема, положення підпункту «б» підпункту 1 пункту 20 \~\~\~розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня 2007 року. У подальшому Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей\~ \~\~12, \~\~\~13, \~\~\~14,\~ \~\~15 \~\~\~та \~\~\~16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»\~ \~\~застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. На виконання зазначених приписів \~\~\~Бюджетного кодексу України\~ \~з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: № 147 від 31 березня 2015 року, № 141 від 02 березня 2016 року, № 233 від 05 квітня 2017 року, № 170 від 14 березня 2018 року, № 237 від 20 березня 2019 року та № 112 від 19 лютого 2020 року, від 08 квітня 2021 року № 325, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій. Зокрема, у постанові Кабінету Міністрів України визначено наступні розміри виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій: в 2021 році 1491,00 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 квітня 2021 року № 325 «Деякі питання виплати у 2021 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12,\~ \~13,\~ \~14,\~ \~15\~ \~та\~ \~16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. У цьому ж рішенні зазначено, що окреме положення пункту 26\~ \~розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12,\~ \~13,\~ \~14,\~ \~15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня\~ \~ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що БК України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. Отже, з 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статей 12,\~ \~13,\~ \~14,\~ \~15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Таким чином, з 27 лютого 2020 року застосовуються положення\~ \~статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» \~\~\~у \~редакції\~ \~Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року №367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Водночас Кабінет Міністрів України у Постанові від 08 квітня 2021 року № 325 установив, що у 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої \~\~\~Законом № 3551-XII, у розмірі меншому, ніж це передбачено статтею 12 цього Закону. Отже, на час виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли\~ \~Закон № 3551-XII \~і Постанова від 08 квітня 2021 року № 325. Виходячи із визначених у частині 4 \~\~\~статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги у 2021 році слід застосовувати не Постанову від 08 квітня 2021 року № 325, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу. Вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком. Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом. Відповідно до частини 1 статті 28 вказаного Закону, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2021 року становить 1769,00 грн. Отже, розмір разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у 2021 році становить 8 845,00 грн (1769,00 грн х 5). Позивачу нараховано та виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1491 грн. Оскільки разову грошову допомогу позивачу виплачено в 2021 році у розмірі, меншому ніж передбачено статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі. Висновок суду першої інстанції про відсутність факту порушеного права позивача з боку Управління соціального захисту населення з посиланням на положень ст. 3-1, 17 -1 Закону, у зв`язку із відсутністю даних у Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб та наявності у позивача пільг, як учасника бойових дій, з огляду на таке. Відповідно до положень статті 171 Закону №3551-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби. Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. З наведеного вбачається, що вказана правова норма передбачає право особи на звернення до відповідного, органу у разі неотримання грошової допомоги до 5 травня. Колегія суддів наголошує, що у даному випадку, Управлінням соціального захисту населення нараховано і виплачено позивачу одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 1491 грн, тобто у меншому розмірі, ніж визначений у статті 12 Закону №3551-ХІІ. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду \~від 13 січня 2021 року у справі № 440/2722/20, від 25 липня 2023 року у справі №520/9284/21. Щодо посилань відповідача на відсутність бюджетних асигнувань для таких виплат, колегія суддів зазначає наступне. Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, гарантованих державою (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10). Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету. Зокрема, у рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)). Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Дана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16 вересня 2015 року. У вказаному рішенні Верховний Суд України наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідності відновлення порушеного права позивача шляхом визнання протиправними дій відповідача в частині невиплаті та відмови у виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року в належному розмірі та зобов`язання сплатити недоплачену суму допомоги. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відповідно до викладеного, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та прийняття постанови про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted