Рішення адміністративного суду від 2022-06-07 00:00:00+03

10 серпня 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач, управління) про: - визнання протиправним та скасування рішення від 07 липня 2021 року № 056550003609 про відмову в призначенні пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; - зобов`язання повторно розглянути заяву від 07 липня 2021 року про призначення пенсії відповідно до п. 1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до підземного пільгового стажу за Списком №1-Шахтарі періодів роботи з 23 січня 1990 року по 19 листопада 1990 року на посаді "електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті" в Шахтоуправлінні "Ясинівське", з 15 лютого 1993 року по 08 вересня 1994 року на посаді "електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті" в Шахтоуправлінні "Ясинівське", з 09 вересня 1994 року по 10 листопада 1994 року на посаді "учня прохідника підземного з повним робочим днем в шахті" в Шахтоуправлінні "Ясинівське", з 11 листопада 1994 року по 31 березня 1995 року на посаді "прохідника підземного з повним робочим днем в шахті" в Шахтоуправлінні "Ясинівське", з 25 грудня 1995 року по 15 липня 2000 року на посаді "прохідника підземного з повним робочим днем в шахті" Шахтоуправлінні "Зуєвське", з 01 липня 2008 року по 31 жовтня 2008 року на посаді "прохідника підземного з повним робочим днем в шахті" в Шахтоуправлінні Донбас, з 01 листопада 2008 року по 29 лютого 2009 року на посаді "прохідника підземного з повним робочим днем в шахті" в шахті "Донбас", з 01 березня 2009 року по 07 листопада 2017 року на посаді "прохідника підземного з повним робочим днем в шахті" в шахтоуправлінні Донбас, з 01 вересня 1986 року по 11 січня 1990 року період навчання в СПТУ №106 м. Макіївки за спеціальністю "електрослюсар", з 26 листопада 1990 року по 18 листопада 1992 року період служби в армії. В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням відповідача від 07 липня 2021 року у призначенні пенсії було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком№1-Шахтарі. Позивач вважає рішення управління протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Трудова книжка позивача має всі необхідні записи про роботу позивача повний робочий день у шахті. Також позивач зазначив, що має більш ніж 15 років підземного стажу за Списком №1-Шахтарі, а отже має право на обчислення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням вимог Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці". Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 р. у справі № 200/10158/21 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 056550003609 від 07 липня 2021 року про відмову у призначенні пенсії [PERSON] . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, код ЄДРПОУ 13486010) повторно розглянути заяву [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) від 07 липня 2021 року про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового підземного стажу за Списком№1-Шахтарі період військової служби з 26 листопада 1990 року по 18 листопада 1992 року, періоди роботи з 23 січня 1990 року по 19 листопада 1990 року, з 15 лютого 1993 року по 31 березня 1995 року, 29 грудня 1995 року по 31 грудня 1998 року, з 04 квітня 2010 року по 31 травня 2014 року та до страхового та пільгового підземного стажу за Списком №1-Шахтарі період навчання з 01 вересня 1986 року по 11 січня 1990 року та періоди роботи з 25 грудня 1995 року по 28 грудня 1995 року, з 01 червня 2014 року по 07 листопада 2017 року. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач не надав довідок, що уточнюють пільговий стаж. За записами, що містяться в трудові книжці, відображені лише періоди роботи та назви посади, інформація про номер списку пільгової роботи відсутня. Також не надано документів, які свідчать про проведення атестації робочих місяць по умовам праці. В індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація по спеціальному стажу за спірні періоди роботи. Крім того, в дипломі позивача № [NUMBER] від 12.01.1990 прізвище заявника не співпадає з даними паспорту, а саме в дипломі - [PERSON] , а в пасторі [PERSON]. До пільгового стажу за Списком №1 зараховано періоди роботи з 01 січня 1999 року по 15 липня 2000 року, з 01 липня 2008 року по 31 жовтня 2008 року, з 01 листопада 2008 року по 28 лютого 2009 року, з 01 березня 2009 року по 03 квітня 2010 року оскільки у відомостях Реєстру застрахованих осіб підтверджено проведення підприємством атестації робочих місць по умовам праці. Період з 01 червня 2014 року по 07 листопада 2017 року не зараховано до страхового стажу у зв`язку з відсутністю даних в системі персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1). Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення в Україні правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, зазначена постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - [PERSON] , громадянин України, [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] . Відповідно до довідки від 07.07.2021 № 1425-5000373675 позивач є внутрішньо переміщеною особою. 07 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою призначення пенсії. До заяви було додано: військовий квиток [NUMBER] від 26.11.1990 р., диплом про навчання [NUMBER] від 12.01.1990 р., довідку із СПОВ про заробітну плату з 01 липня 2000 р. по день звернення, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про спосіб виплати пенсій, паспорт, трудова книжка від 02.02.1990 р. Рішенням від 07 липня 2021 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Згідно вказаного рішення страховий стаж позивача становить 18 років 4 місяці 24 дні, пільговий стаж 3 роки 3 місяці 18 днів. Відповідно до розрахунку стажу позивача період роботи з 23 січня 1990 року по 19 листопада 1990 року зараховано тільки до страхового стажу, з 15 лютого 1993 року по 09 вересня 1994 року зараховано до страхового стажу, період роботи з 10 вересня 1994 року по 11 листопада 1994 року зараховано до страхового стажу, з 12 листопада 1994 року по 31 березня 1995 року зараховано до страхового стажу, з 29 грудня 1995 року по 31 грудня 1998 року зараховано до страхового стажу, з 01 січня 1999 року по 15 липня 2000 року зараховано до пільгового підземного стажу за Списком №1, з 01 липня 2008 року по 31 жовтня 2008 року - до пільгового підземного стажу за Списком №1, з 01 листопада 2008 року по 28 лютого 2009 року - до пільгового підземного стажу за Списком №1, з 01 березня 2009 року по 03 квітня 2010 року - до пільгового підземного стажу за Списком №1, з 04 квітня 2010 року по 31 травня 2014 року до страхового. Також до страхового стажу зараховано період проходження військової служби з 26 листопада 1990 року по 31 грудня 1991 року та з 01 січня 1992 року по 16 листопада 1992 року. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне. Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закону № 1058, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин). У відповідності до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058 Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". Закон України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року; За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту і абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, страхового стажу: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців. Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637). Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення. Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року. З аналізу наведених положень, суд приходить до висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. Проте, у разі відсутності трудової книжки або записів у ній, які визначають право на призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема, характер та тривалість роботи, необхідно надавати уточнюючи довідки підприємства. Щодо спірних періодів трудового стажу позивача, його трудова книжка містить наступні записи: - 01.09.1986 р. - 11.01.1990 р. навчався в СПТУ № 106 м. Макіївки за професією електрослюсаря підземного; - 23.01.1990 р. прийнятий підземним електрослюсарем 4 розраду з повним робочим днем в шахті; - 19.11.1990 р. звільнений за п. 3 ст. 36 КЗпП УРСР в Радянську Армію; - 26.11.1990 р. - 18.11. 1992 р. служба в Армії; - 15.02.1993 р. прийнятий підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем в шахті; - 09.09.1994 р. переведений підземним учнем прохідника з повним робочим днем в шахті; - 11.11.1994 р. переведений підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті; - 31.03.1995 р. звільнений за ст. 38 КЗпП України; - 25.12.1995 р. прийнятий прохідником підземним з повним робочим днем в шахті; - 15.07.2000 р. звільнений за власним бажанням; - 01.07.2008 р. прийнятий прохідником 4 розряду з повним підземним робочим днем в шахті,тимчасово на 2 місяці; - 28.08.2008 р. зарахований до штату постійно; - 15.10.2008 р. прохідник 5 розряду з повним підземним робочим днем; - 31.10.2008 р. звільнений за переведенням в ТОВ "Шахта "Донбасс"; - 01.11.2008 р. прийнятий за переведенням прохідником 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті; - 28.02.2009 р. звільнений за переведенням за ст. 36 КЗпП України; - 01.03.2009 р. прийнятий прохідником 5 розряду з повним підземним робочим днем; - 07.11.2017 р. звільнений за ст. 36 КЗпП України. Дослідивши наведені записи у трудовій книжці, суд приходить до висновку, що такі записи містять всі необхідні відомості щодо характеру та тривалості роботи, що виключає необхідність надавати уточнюючі довідки. Крім того, вказані професії позивача включені до Списку № 1, що затверджений постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, від 16.01.2003 №36, від 24.06.2016 р. № 461 та відносяться до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого постановою КМУ від 31.03.1994 № 202. Суд не приймає посилання відповідача, на відсутність документів, що свідчать про проведення атестації робочих місць як на підставу для не зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи та зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації). Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих. Згідно з пунктом 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року. Пунктом 4.2 Порядку № 383 передбачено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці. Суд звертає увагу, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а. Щодо посилань відповідача, на відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації по спеціальному стажу як на підставу для не зарахування періоду роботи до пільгового стажу, суд зазначає, що положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що затверджено постановою правління Пенсійного фонду України 18.06.2014 року № 10-1, яке відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб (п. 1 Порядку). Вказаний Порядок такого поняття як "спеціальний стаж" не містить, тому посилання відповідача на необхідність наявності в реєстрі застрахованих осіб відомостей про спеціальний стаж не ґрунтується на вимогах законодавства. Суд також не приймає посилання відповідача на те, що в дипломі позивача № [NUMBER] від 12.01.1990 р. прізвище заявника не співпадає з даними паспорту, а саме в дипломі - [PERSON] , а в пасторі [PERSON], оскільки основний документ, що підтверджує трудовий стаж особи, а саме трудова книжка містить відомості про те, що у період 01 вересня 1986 року по 11 січня 1990 року позивач навчався в СПТУ № 106 м. Макіївки за професією електрослюсаря підземного. Крім того, суд зазначає, що згідно з п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Відповідно до абз. 1 ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Системний аналіз зазначених правових норм свідчить, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є строк перерви між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу який не повинен перевищувати трьох місяців та зарахування на роботу за здобутою спеціальністю після закінчення навчання. Як вже зазначалось раніше, у період з 01 вересня 1986 року по 11 січня 1990 року позивач навчався в СПТУ № 106 м. Макіївки за професією електрослюсаря підземного та був прийнятий на роботу 23 січня 1990 року на посаду підземного електрослюсаря, а отже перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу становить менше ніж 3 місяці, що дає право позивачу на зарахування періоду його навчання до пільгового підземного стажу за Списком №1. Крім того, згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що на момент призову позивач працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (Список №1-Шахтарі), а отже період проходження військової служби має зараховуватись до пільгового стажу. Щодо доводів відповідача про неможливість зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 01 червня 2014 року по 07 листопада 2017 року у зв`язку з відсутністю даних в системі персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків. З метою забезпечення сплати податків платниками у разі зміни місцезнаходження/місця проживання з території Луганської та Донецької областей (територій, де здійснюється антитерористична операція) на інші території України запроваджено механізм, який дозволяє перереєструвати суб`єктів господарювання із зони АТО/ООС в інші регіони України. Для реєстрації зміни свого місцезнаходження/місця проживання юридична особа або фізична особа - підприємець, яка зареєстрована на території проведення АТО/ООС, звертається до державного реєстратора реєстраційних служб територіальних органів Міністерства юстиції України в областях та місті Києві. Після отримання відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про зміну місцезнаходження/місця проживання відповідні контролюючі органи в інших областях або місті Києві здійснюють взяття на облік платників. Після взяття на облік платники сплачують податки, збори, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, подають податкові декларації (звіти, розрахунки) та виконують інші зобов`язання платників на контрольованих територіях України. Зазначений механізм нормативно врегульований: статтею 4 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"; наказом Міністерства фінансів України від 17.11.2014 № 1127 "Про затвердження Змін до Порядку обліку платників податків і зборів", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.11.2014 за № 1453/26230, який набрав чинності 19.11.2014. Згідно статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Задовольняючи позов в цій частині, суд першої інстанції висновувався на тому, що певний період стажу не може бути не зарахований через не сплату підприємством страхових внесків, оскільки несвоєчасне перерахування страхових внесків підприємством не може впливати на право заявника на призначення пенсії. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів його роботи на такому підприємстві. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року (справа № 208/6680/16-а(2а/208/245/16)), від 24 травня 2018 року (справа № 490/12392/16-а), від 20 березня 2019р. (справа №688/947/17 (провадження №К/9901/35103/18). Проте, колегія суддів зазначає, що обставини в цій справі відмінні від обставин, наведених у вказаних рішеннях Верховного Суду, тому їх неможливо застосувати до спірних правовідносин. Так, Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей. Місто Донецьк розташоване в межах Донецької області. Населені пункти Донецької області Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року включені до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно загальнодоступного Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємство, на якому працював позивач в період з 01.06.2014 по 07.11.2017, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ШАХТОУПРАВЛІННЯ "ДОНБАС" (код ЄДРПОУ 00174668) після втрати контролю уряду України над м. Донецьк не перереєструвався на підконтрольну територію. Отже, у суду відсутні відомості про здійснення цим підприємством господарської діяльності в межах українського законодавства, в тому числі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. В свою чергу, відповідні органи державного управління України не в змозі здійснювати контроль, застосовувати заходи впливу і т.і. до такого підприємства з метою примусу його до виконання обов`язків страхувальника. Про такий правовий стан не міг не знати й позивач. При цьому згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу сплата страхових внесків за [PERSON] відсутня. Отже, зарахування періоду роботи на зазначеному підприємстві за вказаний період до страхового (в т.ч. пільгового) стажу неможливо, тому позовні вимоги щодо періоду з 01.06.2014 по 07.11.2017 задоволенню не підлягають, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції слід змінити. Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Результат розгляду: partial