Рішення адміністративного суду від 2022-01-26 00:00:00+02

в липні 2021 року [PERSON] , [PERSON] звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просили: - визнати протиправною бездіяльність Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області, що полягає у неприйнятті рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і неприйнятті рішення про передачу земельної ділянки, площею 0,2044 га, по [ADDRESS] у власність за заявами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 22.02.2021 року; - зобов`язати Неполоковецьку селищну раду Чернівецького район Чернівецької області прийняти рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , площею 0,2044 га, та передати цю земельну ділянку безоплатно у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, у якій просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянти послалися на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, позивачі вважають, що Неполоковецькою селищною радою допущено бездіяльність щодо не розгляду поданих ними заяв. В судовому засіданні представник позивачів та третьої особи доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції - скасувати. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до рішення Берегометської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 17.04.2005 №39/04 вирішено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] видати свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою по [ADDRESS] , збудований у 1989 році, загальна площа 132,10 кв.м, житлова площа 64,20 кв.м., який складається з житлового будинку літ А-І, 132,40 кв.м, літня кухня літ. Б, літ.б, сараї літ.В, літ.Г, гараж літ. Д, огорожа 1-3 (а.с. 150). Згідно рішення Х сесії VI скликання Берегометської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 19.04.2012 №21/10-12 надано дозвіл [PERSON] на розробку проектної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки орієнтовною площею 0,42 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,18 га, що розміщена за адресою в с.Берегомет Кіцманського району Чернівецької області (а.с. 154). Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13.03.2006 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10066493 від 13.03.2006 підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] (а.с. 33-34, 140-142). Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2423239487 від 29.01.2021, № 242322789 від 29.01.2021, № 242324853 від 29.01.2021 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками спільної сумісної власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] (а.с. 10 12, 143-149). На замовлення [PERSON] , у 2019 році ФОП [PERSON] виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) розташованої за адресою [ADDRESS] , загальною площею 0,2044 га (а.с. 13-51, 155-194). Рішенням Неполоковецької селищної ради №49-6/219 від 12.09.2019 «Про розгляд заяви [PERSON] » затверджено протокол комісії з питань земельних відносин природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою від 10.09.2019, згідно якого встановлено, що згідно земельно-облікових документів селищної ради за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] обліковується 0,18 га, по факту наміряно 0,2044 га. Земельна ділянка 0,0244 га самовільно закрита металевими воротами, яка є під`їздом до земельних ділянок сусідніх землекористувачів; відмовлено у погодженні межі земельної ділянки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з тим, що землекористувачі самовільно захопили земельну ділянку селищної ради та встановили ворота; зобов`язано [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та демонтувати ворота у десятиденний термін. Протоколом постійної комісії з питань земельних відносин природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою від 10.09.2019 року в присутності членів комісії вирішено звільнити (відкрити ворота) самовільно зайняту земельну ділянку (а.с. 67 - 69). Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.04.2021 в цивільній справі № 718/2093/20, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 08.09.2021, за позовом [PERSON] до Неполоковецької селищної ради Кіцманського району Чернівецької області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення 6 сесії VII скликання Неполоковецької селищної ради Кіцманського району Чернівецької області №49-6/2019 від 12 вересня 2019 року «Про розгляд заяви [PERSON] ». Судом також встановлено, що 22.02.2021 позивачі та третя особа звернулися до Неполоковецької селищної ради із заявами про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) та передачу у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,2044 га, по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). До заяв додано: технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості); схематичне зображення місцезнаходження і конфігурації земельної ділянки; копію інвентарної сплави (а.с. 52, 55, 130-132). 10.03.2021 Неполоковецька селищна рада листом повідомила [PERSON] та [PERSON] , що заяву від 22.02.2021 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у спільну сумісну власність площею 0,2044 га, яка розташована по [ADDRESS] буде розглянуто на черговій сесії селищної ради (а.с. 60). Вважаючи протиправною бездіяльність Неполоковецької селищної ради у неприйнятті рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і неприйнятті рішення про передачу спірної земельної ділянки, позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. Матеріалами справи підтверджується, що під час розгляду даної справи по суті, на засіданні 9 сесії Неполоковецької селищної ради VIII скликання, яке відбулося 30.09.2021, розглядалися заяви позивачів та третьої особи від 22.02.2021 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) та передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки. За результатами розгляду, обговорення та голосування депутатами Неполоковецької селищної ради не задоволено заяви позивачів та третьої особи про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) та передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки. Згідно результатів поіменного голосування депутатами Неполоковецької селищної ради VIII скликання 9 сесії від 30.09.2021 пункту 27 порядку денного щодо розгляду заяв [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] голосували: «за» - 0; «проти» - 4; «утрималось» - 11; «відсутні» - 7. Рішення не прийнято (а.с. 247). Про результати розгляду заяв, відповідач повідомив позивачів та третю особу листами від 04.11.2021 за вих №.№. 850 та 851 (а.с. 246 -247, 249-250, 252-253). Судовим розглядом також встановлено та підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, що постановою Чернівецького апеляційного суду від 20.05.2021 у справі № 718/754/20, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 22.09.2021, апеляційну скаргу першого заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури Чорнея В.С. задоволено. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.03.2021 та додаткове рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22.03.2021 скасовано та ухвалено нове. Позов виконувача обов`язків керівника Кіцманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Неполоковецької селищної ради задоволено. Зобов`язано [PERSON] звільнити та повернути самовільно зайняту земельну ділянку (проїзд) орієнтованою площею 0,02 га із земель житлової та громадської забудови, що розташована праворуч присадибної ділянки з [ADDRESS] , та привести вказану земельну ділянку у придатний до використання за цільовим призначенням стан, шляхом знесення розташованої на ній металевої конструкції (воріт/огорожі) (а.с. 227-239). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Пунктом б ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Згідно із ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Частиною 6 статті 186-1 Земельного кодексу України, передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи. Згідно ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу України зазначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду. Зі змісту норм ст. ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України випливає, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян згідно якої після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, здійснюється державна реєстрація сформованої земельної ділянки, тобто законодавством визначено певні умови за наявності яких такий проект може бути затверджений. Стаття 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Отже, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. Положеннями ч. 1та п. 4, 5, 9 ч. 5 ст. 160 КАС України встановлено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. В позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача. Як свідчать матеріали справи, позивачі просили вирішити позовні вимоги щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Водночас, суд звертає увагу, що [PERSON] не подавала позовну заяву разом з [PERSON] та [PERSON] . Відтак, позовні вимоги щодо [PERSON] судом не повинні не розглядатися. Колегія суддів вважає, що позивачі не обґрунтували зміст своїх вимог та не виклали обставини, якими обґрунтовують свої вимоги щодо протиправності бездіяльності відповідача, яка полягає у неприйнятті позитивного рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і неприйнятті рішення про передачу спірної земельної ділянки, площею 0,2044 га, по [ADDRESS] у власність. Суд констатує, що на час звернення позивачів до суду з даним позовом відповідачем не було розглянуто подані позивачами заяви від 22.02.2021 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) та передачу у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,2044 га, по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Водночас, після пред`явлення позивачами позову, відповідачем внесено до порядку денного 9 сесії Неполоковецької селищної ради VIII скликання , призначеного на 30.09.2021, питання «Про розгляд заяв [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ». На сесії були присутні позивач - [PERSON] та представник [PERSON] , які давала свої пояснення та приймали участь в обговоренні питань по поданим заявам. За результатами розгляду, обговорення та голосування депутатами Неполоковецької селищної ради не задоволено заяви позивачів та третьої особи про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) та передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки. Судова колегія вважає правильними доводи суду першої інстанції, що наведена обставина не є беззаперечною підставою, яка вказує на допущення відповідачем бездіяльності щодо неприйняття позитивного рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і неприйняття рішення про передачу спірної земельної ділянки, площею 0,2044 га, по [ADDRESS] у власність. Колегія суддів вважає, що позивачі не позбавлені можливості оскаржити рішення Неполоковецької селищної ради VIII скликання, яке відбулось на 9 сесії 30.09.2021 р. в частині відмови їм у затвердженні технічної документації із землеустрою. Однак, надаючи оцінку поданим заявам позивачів, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Так, зокрема, [PERSON] до заяви не додав технічної документації, тому і затверджувати за його заявою не було нічого. До заяви [PERSON] та [PERSON] додано копію технічної документації, однак вказана технічна документація не може бути затвердженою, оскільки її розроблення здійснено без врахування рішення Берегометської сільської ради від 2012 року. Додана до заяви технічна документація містить невідповідність щодо площі землі. Факт самозахоплення [PERSON] землі встановлено судовим рішенням апеляційного суду у справі № 718/754/20. Межі заявниками з власниками сусідніх земельних ділянок не погоджено. До заяви [PERSON] та [PERSON] додано копію технічного паспорту 2006 року та копію технічного паспорту 2021 року. Порівняння змісту відомостей про площі та конфігурації земельних ділянок свідчать про самовільну зміну меж та самовільне захоплення позивачами частини землі, а порівняння вказаних будівель і споруд однозначно свідчить про те, що вигрібних ям до 2021 року не існувало. Крім того, із заявою на виготовлення технічної документації зверталася тільки [PERSON] , яка не мала для цього жодних правових підстав. Водночас, дозвіл на розробку технічної документації у 2012 році отримала [PERSON] для обслуговування будинку площею 0,18 га. Із змісту повідомлень відповідача про розгляд заяв видно, що за висновком земельної комісії, подана на затвердження технічна документація із землеустрою не підлягає затвердженню, а заяви [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - задоволенню, оскільки площу земельної ділянки в поданій на затвердження технічній документації вказано 0,2044 га, що не відповідає розміру визначеному в рішенні Х сесії Берегометської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області VI скликання № 21/10-12 від 19.04.2012 (п. 2, площа 0,18 га), а також через самовільне захоплення сусідньої земельної ділянки площею 0,02 га (0,0244 га), яка межує із земельною ділянкою 0,18 га по [ADDRESS] . Земельна ділянка площею 0,02 га (0,0244 га) належить до земель селищної ради. Факт самовільного захоплення встановлено судовим рішенням апеляційного суду у справі № 718/754/20. Крім того, заявниками не погоджено межі земельної ділянки, про яку йдеться в поданій на затвердження технічній документації із землеустрою, з власниками сусідніх земельних ділянок та селищною радою. В апеляційній скарзі в обґрунтування протиправної бездіяльності відповідача щодо неприйняття позитивного рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і неприйняття рішення про передачу спірної земельної ділянки, площею 0,2044 га, по [ADDRESS] у власність, а також зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження технічної документації та передати спірну земельну ділянку, позивачі виключно посилалися на ухилення відповідачем від розгляду заяв та не прийняття жодного рішення. В той же час, з матеріалів справи видно, що відповідачем після пред`явлення позивачами позову внесено до порядку денного 9 сесії Неполоковецької селищної ради VIII скликання, призначеного на 30.09.2021, питання «Про розгляд заяв [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] », за результатами розгляду, обговорення та голосування якого, депутатами Неполоковецької селищної ради не задоволено заяви позивачів та третьої особи про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) та передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки. Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied