Рішення адміністративного суду від 2022-08-04 00:00:00+03

На розгляді Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовною заявою [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 у справі №300/7013/21, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2022 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо здійснення [PERSON] з 01.06.2021 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді без врахування в судовий стаж періодів його роботи на посадах начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції, начальника Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, половини строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті, календарного періоду проходження строкової військової служби. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.06.2021 року перерахунок та виплату [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплачених сум, без обмеження граничного розміру. Вирішено питання судових витрат. 03.05.2022 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшла заява про роз`яснення рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 у справі №300/7013/21, а саме: з якої суддівської винагороди слід проводити розрахунок щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] при виконанні судового рішення. Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року у справі № 300/7013/21 задоволено заяву про роз`яснення судового рішення. Роз`яснено, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 у справі №300/7013/21 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] необхідно здійснити виходячи з суддівської винагороди, визначеної у довідці Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 № 17. Ухвалу суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що предметом дослідження у справі № 300/713/21 було не питання здійснення [PERSON] перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з суддівської винагороди, визначеної у довідці Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 № 17, а право останнього на перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплачених сум, без обмеження граничного розміру. Просить скасувати ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року про роз`яснення судового рішення у справі № 300/7013/21. Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача та представника відповідача і третьої особи, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав. Задовольняючи заяву про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що слід роз`яснити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 у справі №300/7013/21 розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] необхідно здійснити виходячи з суддівської винагороди, визначеної у довідці Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 № 17, яку позивач надав відповідачу та яка не втратила актуальності на час набрання рішенням у даній справі законної сили. Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Роз`яснення судового рішення стосується недотримання вимоги ясності, визначеності такого, яка означає, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення. Виходячи із наведеного, роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки має місце ймовірність неправильного його виконання чи невиконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги та встановлювати певні обставини та/або надавати оцінку певним обставинам, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб. При цьому, колегія суддів зазначає, що конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим Кодекс адміністративного судочинства України не містить, а зі змісту приписів ст. 254 КАС України вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення. В пункті 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначено, що роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. При роз`ясненні свого рішення суд в ухвалі з цього приводу викладає більш повно і ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Отож, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі, роз`яснено може бути рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Аналогічний висновок міститься в ухвалі Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі 823/361/18. Колегія суддів зазначає, що механізм, визначений статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, не може використовуватися, для встановлення додаткових обставин справи. При цьому, суд не може підміняти та виконувати повноваження та функції інших органів. Роз`яснюючи рішення, суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто, процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення. Під роз`ясненням рішення слід розуміти лише зміну форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб. Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 у справі №300/7013/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо здійснення [PERSON] з 01.06.2021 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді без врахування в судовий стаж періодів його роботи на посадах начальника Івано-Франківського обласного управління юстиції, начальника Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, половини строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті, календарного періоду проходження строкової військової служби. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.06.2021 року перерахунок та виплату [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплачених сум, без обмеження граничного розміру. Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з мотивувальної та резолютивної частини рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 у справі №300/7013/21 вбачається, що його текст труднощів для розуміння не викликає, суть його ясна, тому розширеного тлумачення шляхом його роз`яснення та винесення процесуального документу з цього приводу не потребує. Підсумовуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції зауважує, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо наявності правових підстав для задоволення заяви відповідача про роз`яснення рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 у справі №300/7013/21. Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат за цим апеляційним провадженням немає. Згідно п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.

Результат розгляду: denied