Рішення адміністративного суду від 2023-06-22 00:00:00+03

13 грудня 2022 року [PERSON] звернулася до адміністративного суду з позовом до Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати селищну раду повторно розглянути заяву позивачки від 08.06.2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, орендованих [PERSON] , шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 4822383600:02:000:0519, яка розташована в межах території Нововасилівської сільської ради Первомайського (Врадіївського) району Миколаївської області. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивачка подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне встановлення обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити її позов. На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що в порушення вимог земельного законодавства заява позивачки про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки належним чином не розглянута. При цьому, до повноважень постійної комісією з питань агропромислового комплексу, промисловості, земельних ресурсів, соціального захисту села не входить приймати рішення щодо надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність. Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи. Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження. Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 8 червня 2021 року [PERSON] звернулася до Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, орендованих [PERSON] , шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 4822383600:02:000:0519, яка розташована в межах території Нововасилівської сільської ради Первомайського (Врадіївського) району Миколаївської області. 15 червня 2021 року подану заяву було розглянуто на засіданні постійної комісії з питань агропромислового комплексу, промисловості, земельних ресурсів, соціального захисту села, та шляхом голосування вирішено відмовити в наданні дозволу у зв`язку з тим, що земельна ділянка знаходиться в державній власності. Дізнавшись про відмову, [PERSON] звернулася до суду з даним адміністративним позовом, в обґрунтованість якого зазначила, що селищна рада протиправно не розглянула її заяву про відведення земельної ділянки у власність. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у Врадіївської селищної ради відсутні підстави для прийняття рішення щодо надання чи відмови в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оскільки бажана земельна ділянка перебувала у державній власності,\~ тому повноваження розпоряджатись (у тому числі, надавати чи не надавати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою) належали Центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Надаючи правову оцінку законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині оскарження, колегія суддів зазначає наступне. Так, частиною другою статті 19 Конституцією України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Згідно частини першої статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до пункту "б" частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно з пунктом "в" частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до пункту "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства. Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Частиною сьомою цієї статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У цій частині статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу. Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акта. Частиною першою статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом (частини друга статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Системний аналіз вищенаведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки надається відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування. При цьому, чинним законодавством передбачено, що рішення про надання дозволу або відмову у наданні такого дозволу орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради. Як вбачається з матеріалів справи, 8 червня 2021 року позивачка звернулася до Врадіївського селищного голови із заявою, в якій просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, орендованих [PERSON] , шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 4822383600:02:000:0519, яка розташована в межах території Нововасилівської сільської ради Первомайського (Врадіївського) району Миколаївської області (а.с. 9). З наданої позивачкою копії постанови Миколаївського апеляційного суду від 3 серпня 2022 року у справі №474/402/20 за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення\~ Врадіївського\~ районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2021 року, ухваленого за позовом заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до [PERSON] про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки, вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 4822383600:02:000:0519 площею 30 га відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності (а.с.\~ 19-23). Підпунктом 58 п. 4 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" №1423, що набув чинності 27.05.2021, доповнено розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України пунктом 24, яким передбачено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, визначених цим пунктом. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. Зважаючи на наведені вище норми права та обставини даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що вирішення порушеного позивачкою у заяві від 08.06.2021 питання мало здійснюватися шляхом прийняття Врадіївською селищною радою відповідного рішення - про задоволення такої заяви або про відмову в її задоволенні. Натомість, селищна рада у цій справі за результатами розгляду заяви [PERSON] не прийняла жодного управлінського рішення з числа тих, які мала б ухвалити за законом, а постійна комісія, що розглянула її заяву, не є уповноваженим органом\~ з розгляду порушеного позивачкою питання. Відсутність прийняття належним чином оформленого рішення за наслідками розгляду заяви є підставою для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки. Ураховуючи наведене, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, адже відповідач у спірних правовідносинах діяв протиправно. Таким чином доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відтак апеляційна скарга позивачки підлягає задоволенню. У відповідності до статті 139 КАС України, судові витрати, понесені позивачкою по сплаті судового за подачу позовної заяви (992,40 грн.) та апеляційної скарги (1\~ 488,60 грн.) підлягають відшкодуванню їй за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Витрати на професійну правничу допомогу розподілу не підлягають через не надання платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат.

Результат розгляду: granted