Рішення адміністративного суду від 2022-10-17 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.03.2019 №3791-13/Р/2656. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року адміністративний позов задоволено. В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу марки Porsche Cayenne, 2013 року, об`єм двигуна - 2967 куб.см., ДНЗ - [NUMBER] , дата здійснення реєстраційної дії - 16.07.2013 року. Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.03.2019 №3791-13/Р/2656 форми «Ф», яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25 000,00 грн., яке направлено контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення (штрих кодовий ідентифікатор 0101126868074) за адресою реєстрації платника податків згідно баз даних органів ДПС: [ADDRESS] . Крім того, Головним управлінням ДПС у м. Києві винесено податкову вимогу №10631-10 від 19.02.2020 щодо податкового боргу зі сплати транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн. та винесено рішення від 19.02.2020 №10631-10 про опис майна в податкову заставу. Не погоджуючись із податковою вимогою від 19.02.2020 та рішенням про опис майна від 19.02.2020 [PERSON] 16.03.2020 подано скаргу до Державної податкової служби України. Рішенням Державної податкової служби України від 14.05.2020 №16106/6/99-00-10-05-06 податкову вимог від 19.02.2020 №10631-10 та рішення про опис майна в податкову заставу від 19.02.2020 №10631-10 залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення. Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин). 01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі ст. 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок. Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування. Згідно із приписами підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті. Приписами пунктів 267.3 та 267.4 статті 267 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. З аналізу вказаних положень Податкового кодексу України вбачається, що для визначення платнику податків грошового зобов`язання із транспортного податку на рівні 25 000 грн., контролюючому органу необхідно встановити, що транспортний засіб (легковий автомобіль) такого платника податків відповідає критеріям об`єкта оподаткування, а саме: - з року випуску автомобілю минуло не більше п`яти років (включно); - середньоринкова вартість автомобілю становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. При цьому, вартість автомобілю має бути визначена центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика), якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком. Пунктом 2 Методики визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц/н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач. Згідно із пунктом 4 Методики інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку. Відповідно до пункту 5 Методики ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану. Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики). При цьому, Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п. 14 Методики). Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу. Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. З огляду на викладене, при прийнятті податкового повідомлення-рішення податковим органом повинна використовуватися інформація про автомобілі, яка отримана від Мінекономрозвитку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду. Така ж сама правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №804/112/17, від 13.03.2018 у справі №826/93000/16, від 15.11.2021 у справі 826/15378/16. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень, тобто середньоринкова вартість легкового автомобіля, який підпадає під об`єкт оподаткування транспортним податком на 2016 рік, має становити не менше 1 033 500,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, від Мінекономрозвитку до ДФС України надавалась інформація з переліком автомобілів, які є об`єктом оподаткування в 2016 році, і яка стала підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. В переліку від Мінекономрозвитку містяться автомобілі PORSCHE CAYENNE з об`ємом двигуна: 4,8 куб. см., тип пального - бензин зі строком експлуатації до 5 років включно; 4,1 куб. см., тип пального - бензин зі строком експлуатації до 5 років включно; 3,6 куб. см., тип пального - бензин зі строком експлуатації до 5 років включно; 3,0 куб, см., тип пального - дизель зі строком експлуатації до 5 років включно. Проаналізувавши матеріали справи суд звертає увагу на те, що автомобіль позивача зазначений у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2016 році та який доведений до відома ДФС України листом від 06.07.2016 №3252-08/203315-03. Крім того, відповідно до листа Мінекономрозвитку від 13.03.2019 №3805-05/10927, середньоринкова вартість легкового автомобіля PORSCHE CAYENNE з об`ємом циліндрів двигуна 2967 куб. см. (3 літра), дизель, з автоматичною коробкою перемикання передач, 2013 року випуску для цілей оподаткування транспортним податком у 2016 році, а також з урахуванням нормативного середньорічного пробігу 81000 тис. кілометрів (відповідно до Додатку 2 до Порядку №403 від 10.04.2013) становила 1 191 487,50 гривень (з ПДВ). Відповідно до пункту 12 Методики у разі коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується. Положеннями підпункту 267.6.10 пункту 267.10 статті 267 ПК України регламентовано, що фізичні особи - платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо: а) об`єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; б) розміру ставки податку; в) нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об`єкт оподаткування, перехід права власності на об`єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним). Фізичні особи - нерезиденти у порядку, визначеному цим пунктом, звертаються за проведенням звірки даних до контролюючих органів за місцем реєстрації об`єктів оподаткування". В ході розгляду справи судами не встановлено обставин, які б спростовували правомірність здійсненого розрахунку вартості належного позивачу транспортного засобу, у тому числі перевищення фактичного пробігу автомобіля над нормативним середньорічним пробігом, а також невідповідності застосованих при розрахунку інших складових транспортного засобу, які впливають на коефіцієнт коригування ринкової вартості. Не встановлено й обставин звернення позивача до контролюючого органу для проведення звірки даних щодо об`єкту оподаткування, що перебуває у власності платника податку, у порядку підпункту 267.6.10 пункту 267.6 статті 267 ПК України. Суд звертає увагу, що повноваження податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі інформації про автомобілі середньоринкова вартість якого визначена Мінекономрозвитку і така вартість не підлягає перегляду чи коригуванню іншими суб`єктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів. Більше того, до повноважень ДФС не входять повноваження з приводу перевірки визначеної Мінекономрозвитку середньоринкової вартості автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком з фізичних осіб. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №820/4054/17. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 18.03.2019 №3791-13/Р/2656 діяв в порядку, спосіб та в межах наданих йому повноважень, а тому відсутні підстави для його скасування. Суд першої інстанції зазначив, що автомобіль позивача марки PORSCHE CAYENNE, 2013 року випуску, об`єм двигуна - 2967 куб. см., вид палива - дизель, не відповідає критеріям об`єкту оподаткування транспортним податком, оскільки має об`єм двигуна 2967 куб. см. (а не 3,0 куб. см.). Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає таке. Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду було викладено правову позицію у постанові від 20.06.2022 року у справі №826/15940/18, відповідно до якої об`єм двигуна у сукупності елементів, які впливають на вартість автомобіля як об`єкта оподаткування, застосовується у Методиці як економічна характеристика автомобіля, а не суто технічний його показник. Тому очевидним є, що при віднесенні певної моделі до визначених Мінекономрозвитку об`єктів для оподаткування транспортним податком виправданим є застосування загальноприйнятого позначення об`єму двигуна у літрах, а не його детальних технічних характеристик у кубічних сантиметрах, оскільки цього достатньо для ідентифікації автомобіля. Такий підхід є цілком достатнім та зрозумілим для застосування податковими органами, він повністю відображає економічні характеристики автомобіля і відхилення на декілька тисячних від застосованого Мінекономрозвитку показника в літрах об`єму двигуна не вказує на те, що відповідний автомобіль не є об`єктом оподаткування, оскільки це не впливає на його середньоринкову вартість. Оскільки, за позивачем був зареєстрований транспортний засіб марки PORSCHE CAYENNE, 2013 року випуску (до 5 років експлуатації), об`єм двигуна - 2967 куб. см., суд апеляційної інстанції, з огляду на зазначену вище правову позицію Верховного Суду, дійшов висновку, що належний позивачу транспортний засіб є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році. Щодо надіслання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення пізніше 1 липня базового податкового (звітного) періоду (року), то суд зазначає, що затримка у надсиланні (врученні) контролюючим органом у встановлений пп.267.6.2 cт.267 Податкового кодексу України строк податкового повідомлення-рішення - до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року), може свідчити лише про порушення процедури його направлення (вручення), яка не змінює суті спірного рішення та не повинна сприйматись як безумовна підстава для висновку щодо протиправності спірного податкового повідомлення-рішення і, як наслідок, для його скасування. Якщо податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у межах компетенції та з його форми можна чітко встановити його зміст, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, таке рішення є правомірним, навіть у разі, коли порушено строки його надсилання (вручення), передбачені Податковим кодексом України. Сам факт затримки контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку. Порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення не впливає на його законність. Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 13.02.2018 року у справі № 820/1975/17, від 24.04.2019 року у справі №820/212/16, від 24.03.2020 року у справі №280/5332/18 та від 31.01.2020 року у справі №520/10776/18. Зважаючи на те, що автомобіль позивача є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 18.03.2019 №3791-13/Р/2656. Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до вимог ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла виснвоку, що апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві слід задовольнити, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року - скасувати.

Результат розгляду: denied