Рішення адміністративного суду від 2022-08-30 00:00:00+03

в червні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання протиправною бездіяльність Хлівищанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області (правонаступником якої є Ставчанська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області), яка полягає у неоприлюднені, у межах строку, встановленого Законом України «Про доступ до публічної інформації» проекту рішення сорок п`ятої позачергової сесії сьомого скликання Хлівищанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №283-45/20 від 06.11.2020 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] ». Також, позивач просив визнати протиправною бездіяльність Хлівищанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області (правонаступником якої є Ставчанська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області), яка полягає у неоприлюднені, у межах строку, встановленого Законом України «Про доступ до публічної інформації» прийнятого рішення сорок п`ятої позачергової сесії сьомого скликання Хлівищанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №283-45/20 від 06.11.2020 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] ». Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.04.2022 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Хлівищанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області (правонаступником якої є Ставчанська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області), щодо неоприлюднення у межах строку, встановленого Законом України "Про доступ до публічної інформації" проекту рішення сорок п`ятої позачергової сесії сьомого скликання Хлівищанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №283-45/20 від 06 листопада 2020 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] " В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області судовий збір в сумі 908,00 грн. Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, представника не направив, належним чином про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду -\~ скасувати в частині, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.10.2020 гр. [PERSON] , звернулась до Хлівищанської сільської ради із заявою в якій просила, надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована по [ADDRESS] . 06.11.2020 сорок п`ятою позачерговою сесією сьомого скликання Хлівищанської сільської ради прийнято рішення № 283-45/20, про надання гр. [PERSON] дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,10 га в с. Хлівище вулиця Головна Кіцманського району. Судом першої інстанції також досліджені наступні докази, зокрема: копії схематичного плану земельних ділянок під городи "Біля школи"; протокол № 1 виїзного засідання тимчасової комісії з питань розгляду та вирішення земельного спору на території с. Хлівище Ставчанської сільської ради від 26.10.2021; копія фото стенду для оголошень в приміщенні Хлівищанської сільської ради; копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63093406 від 26.10.2021. Крім того, судом встановлено, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 в справі № 600/2802/21-а, яка набрала законної сили, встановлені наступні обставини, зокрема: На підтвердження правонаступництва Ставчанської сільської ради повноважень Хлівищанської сільської ради, як органу місцевого самоврядування, який допустив бездіяльність щодо не опублікування проекту рішення та прийнятого рішення Хлівищанською сільською радою №283-45/20 від 06.11.2020, позивачем на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення апеляційної скарги без руху від 09.09.2021 подано ряд документів. Так, п. 1.1 рішення першої сесії 8 скликання Ставчанської сільської ради №1-8/20 від 10.12.2020 вирішено почати процедуру реорганізації Хлівищанської сільської ради (ЄДРПОУ 14256177), місцезнаходження: вул. Головна, 30А, с. Хлівище, Кіцманського району, Чернівецької області шляхом приєднання до Ставчанської сільської ради (ЄДРПОУ 04417547) вул. Головна, 52, с. Ставчани, Кіцманського району, Чернівецької області. Реорганізацію завершити у строк до 01.02.2021. Відповідно до п. 2 рішення №1-8/20 від 10.12.2020 Ставчанська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Хлівищанської, Шишковецької, Южинецької сільських рад. Пунктом 3 рішення №1-8/20 утворено комісію з реорганізації Хлівищанської, Шишковецької, Южинецької сільських рад. Пунктом 8 рішення №1-8/20 затверджено форму передавального акту (додаток 2), яку має використовувати комісія з реорганізації у своїй діяльності. В подальшому, п. 1 рішення 5 сесії Ставчанської сільської ради №213-8/21 від 09.04.2021 затверджено Передавальний акт майна. Активів та зобов`язань Хлівищанської сільської ради. Пунктом 4 рішення №213-8/21 від 09.04.2021 уповноважено сільського голову Руснака Р.В. здійснити заходи щодо державної реєстрації припинення юридичної особи зокрема, Хлівищанської сільської ради, шляхом приєднання до Ставчанської сільської ради. Згідно п.1 Передавального акта від 29.01.2021 Ставчанська сільська рада внаслідок реорганізації Хлівищанської сільської ради шляхом приєднання до Ставчанськоїх сільської ради, є правонаступником майна, активів та зобов`язань Хлівищанської сільської ради, згідно додатків №1-5. Також, з відповіді Ставчанської сільської ради від 29.09.2021 №723, підписаної сільським головою Руснаком Р.В., наданої на адвокатський запит О.О. Василатого, судом апеляційної інстанції встановлено, що на день надання відповіді Хлівищанська сільська рада не функціонує та не має працевлаштованих працівників. Реорганізацію Хлівищанської сільської ради завершено та здійснюються заходи щодо зняття з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Хлівищанської сільської ради (ЄДРПОУ 14256177). Крім того, правонаступником всього майна, прав і обов`язків Хлівищанської сільської ради є Ставчанська сільська рада. Тобто, аналізуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що належним відповідачем в даній справі є Ставчанська сільська рада, оскільки долученими до матеріалів справи документами підтверджується правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків Хлівищанської сільської ради. Також, не погоджуючись з процедурними діями відповідача, в частині неоприлюднення проекту рішення та самого рішення позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що Хлівищанська сільська рада Кіцманського району Чернівецької області (правонаступником якої є Ставчанська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області) є розпорядником інформації в розумінні Закону № 2939-VI та зобов`язана, як розпорядник інформацій оприлюднити на офіційному веб-порталі, або в будь - який інший спосіб передбачений Законом рішення, які виносяться на розгляд, та прийняті рішення. Так, судом першої інстанції встановлено, що гр. [PERSON] 26.10.2020 звернулась із заявою до Хлівищанської сільської ради, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована в [ADDRESS] . 06.11.2020 рішенням сорок п`ятої позачергової сесії сьомого скликання Хлівищанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 283-45/20, надано дозвіл гр. [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,10 га в с.Хлівище, вулиця Головна, Кіцманського району. Аналізуючи наведені норми у контексті встановлених обставин, суд першої інстанції зазначає, що на розгляд сесії сільської ради, яка відбулась 06.11.2020, без порушення вимог щодо публікації проектів рішень могли бути внесені проекти, які оприлюднені за 10 робочих днів, тобто не пізніше 23.10.2020. При цьому 10 робочих днів слід вираховувати у зворотному порядку до майбутньої події, в даному випадку прийняття рішення (06.11.2020), до кінцевого строку оприлюднення, включаючи день оприлюднення. Відтак, 06.11.2020 (дата прийняття рішення) - п`ятниця, а тому 10 робочий день - 23.10.2020. Таким чином, відповідачем проігноровано встановлені вимоги частиною 11 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні " та статтею 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" в частині обов`язкового оприлюднення проекту рішення в строк десять робочих днів до його прийняття. Відповідачеві в даному випадку слід було внести на розгляд сесії проект рішення у спосіб, встановлений Законом, з метою забезпечення доступу громадян до публічної інформації. Водночас, жодних пояснень чи доказів з приводу пропуску такого десятиденного строку матеріали справи не містять. А, тому позовні вимоги в зазначеній частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог, в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неоприлюднення, у межах строку, встановленого Законом України "Про доступ до публічної інформації" прийнятого рішення сорок п`ятої позачергової сесії сьомого скликання Хлівищанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 283-45/20 від 06 листопада 2020 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] ", суд першої інстанції зазначає, рішення органів місцевого самоврядування можуть (окрім іншого) бути оприлюднені на офіційній сторінці у мережі Інтернет або у будь-який інший спосіб, який гарантує доведення інформації до мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці чи до відповідної територіальної громади, у разі відсутності можливості оприлюднити його у вище наведений спосіб. В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що в Хлівищанській сільській раді на час виникнення спірних правовідносин не існувало офіційної сторінки у мережі Інтернет. В свою чергу, рішення сільської ради та їх проекти оприлюднювались шляхом вивішування їх копій на стенді оголошень сільської ради. Обраний сільською радою спосіб оприлюднення своїх рішень та проектів до них, не суперечить положенням частини 1 статті 5 Закону №2939, оскільки такий спосіб оприлюднення гарантував доведення інформації до мешканців села. Отже, підсумовуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оприлюднення рішення ( в т.ч. проектів) шляхом поміщення на стенді оголошень сільської ради відповідає положенням законодавства України та регламенту Хлівищанської сільської ради. Також, суд першої інстанції відхиляє аргументи з приводу того, що в Хлівищанській сільській раді існувала сторінка у мережі Інтернет, на якій необхідно було розмістити проект рішення і власне саме рішення, оскільки офіційний веб-сайт (веб-портал) органу виконавчої влади та офіційні веб-ресурси, що пов`язані з діяльністю органу виконавчої влади (далі - офіційний веб-сайт), повинні бути розміщеними в домені GOV.UA та у разі потреби у домені .УКР.; домен, на якому розміщений офіційний веб-сайт, повинен бути підписаний із застосуванням технології захисту доменних імен DNSSEC; обмін інформації з офіційним веб-сайтом та доменне ім`я, на якому розміщений офіційний веб-сайт, повинні бути захищеними за допомогою кваліфікованого сертифіката автентифікації веб-сайту з дотриманням положень статті 21 Закону України Про електронні довірчі послуги; дизайн офіційного веб-сайту повинен відповідати цим вимогам (далі - дизайн-код) та враховувати рекомендації щодо розробки та модернізації офіційних веб-сайтів, розроблених Державним агентством з питань електронного урядування; офіційні веб-сайти повинні бути доступними для користувачів з порушеннями зору, слуху, опорно-рухового апарату, мовлення та інтелектуального розвитку, а також з різними комбінаціями порушень відповідно до ДСТУ ISO/IEC 40500:2015 Інформаційні технології. Настанова з доступності веб-контенту W3C (WCAG) 2.0 не нижче рівня АА. В мережі Інтернет наявний сайт Хлівищанської сільської ради (адреса http://gromady.cv.ua/cv/rada/), який не відповідає встановленим вимогам, а отже він не може вважатись офіційним. За таких обставин, суд першої інстанції вважає, що в Хлівищанської сільської ради не було обов`язку опубліковувати спірне рішення на сайті http://gromady.cv.ua/cv/rada/, оскільки він не є офіційним. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції в межах ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів враховує наступне. Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог. 06.11.2020 сорок п`ятою позачерговою сесією сьомого скликання Хлівищанської сільської ради прийнято рішення № 283-45/20, про надання гр. [PERSON] дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,10 га в с. Хлівище вулиця Головна Кіцманського району. Згідно з п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який (яке) стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах. Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011, №2939-VI визначено порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес. Згідно з ст.5 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: - в офіційних друкованих виданнях; - на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; - на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; - на інформаційних стендах; - будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію. Відповідно до ч.2 ст.15 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов`язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня затвердження документа, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації Отже, виходячи з викладеного рішення може бути оприлюднений на офіційні сторінці у мережі Інтернет. У разі відсутності офіційної сторінки у мережі Інтернет, в інший спосіб: - в друкованих засобах масової інформації відповідних рад; - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених відповідною радою; - у будь-який інший спосіб, який гарантує доведення інформації до мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці чи до відповідної територіальної громади, у разі відсутності можливості оприлюднити його у вище наведені способи. Також, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997, №280/97-ВР визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування. Згідно з ч.1 ст.59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно до ч.11 ст.59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки. Як встановлено судом першої інстанції в мережі Інтернет наявний веб-сайт Хлівищанської сільської ради (адреса http://gromady.cv.ua/cv/rada/). Разом з цим, колегія суддів наголошує, що чинне законодавство України на час прийняття оскаржуваного рішення не містило вимог щодо офіційних сторінок в мережі Інтернет органів місцевого самоврядування. Разом з цим, Постановою Кабінету Міністрів України від 04.01.2002 року, №3 затверджено Порядок оприлюднення у мережі Інтернет інформації про діяльність органів виконавчої влади (в редакції чинній на момент виникнення досліджуваних правовідносин). Цією постановою встановлені вимоги щодо створення (модернізації) офіційних веб-сайтів (веб-порталів) органів виконавчої влади, зокрема: - офіційний веб-сайт (веб-портал) органу виконавчої влади та офіційні веб-ресурси, що пов`язані з діяльністю органу виконавчої влади (далі - офіційний веб-сайт), повинні бути розміщеними в домені GOV.UA та у разі потреби у домені .УКР.; - домен, на якому розміщений офіційний веб-сайт, повинен бути підписаний із застосуванням технології захисту доменних імен DNSSEC. - обмін інформації з офіційним веб-сайтом та доменне ім`я, на якому розміщений офіційний веб-сайт, повинні бути захищеними за допомогою кваліфікованого сертифіката автентифікації веб-сайту з дотриманням положень статті 21 Закону України Про електронні довірчі послуги; - дизайн офіційного веб-сайту повинен відповідати цим вимогам (далі - дизайн-код) та враховувати рекомендації щодо розробки та модернізації офіційних веб-сайтів, розроблених Державним агентством з питань електронного урядування; - офіційні веб-сайти повинні бути доступними для користувачів з порушеннями зору, слуху, опорно-рухового апарату, мовлення та інтелектуального розвитку, а також з різними комбінаціями порушень відповідно до ДСТУ ISO/IEC 40500:2015 Інформаційні технології. Настанова з доступності веб-контенту W3C (WCAG) 2.0 не нижче рівня АА. При цьому колегія суддів звертає увагу, що обов`язок розміщення офіційного веб-сайту (веб-портал) в домені GOV.UA розповсюджується не лише на органи виконавчої влади, а також на законодавчу та судову владу. Однак, як встановлено судом в судовому засіданні, а саме з листів Чернівецької обласної ради - у рамках проекту "Органи місцевого самоврядування Чернівецької області: інформаційно-комунікативний прорив" здійснено технічне забезпечення органів місцевого самоврядування Чернівецької області та створено інформаційно-комунікаційну мережу для функціонування вебпорталу \~gromady.cv.ua. Для забезпечення належного функціонування порталу проводилися навчання, консультації та надавались методичні рекомендації відповідальним представникам органів місцевого самоврядування Чернівецької області. Доступ до вебпорталу мали всі органи місцевого самоврядування Чернівецької області на безоплатній основі. Крім того, Чернівецька обласна рада рекомендувала сільським, селищним, міським головам, головам районних рад наповнювати та регулярно поновлювати інформацію про свою діяльність. Також, Чернівецька обласна рада зазначила, що до функціонування вебпорталу www.gromady.cv.ua входила публікація будь-яких документів, а з моменту прийняття ЗУ "Про доступ до публічної інформації" дану платформу почали використовувати для опублікування проектів рішень. Отже, з урахуванням вказаного, а також тієї обставини, що Хлівищанська сільська рада Кіцманського району Чернівецької області, публікувала рішення на вказаному вище вебпорталі, колегія суддів приходить до висновку про бездіяльність Хлівищанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області (правонаступником якої є Ставчанська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області), яка полягає у неоприлюднені, у межах строку, встановленого Законом України «Про доступ до публічної інформації» прийнятого рішення сорок п`ятої позачергової сесії сьомого скликання Хлівищанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №283-45/20 від 06.11.2020 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] ». Крім того, колегія суддів зазначає, що судом не здобуто доказів на підтвердження оприлюднення вказаного рішення шляхом вивішування його копії на дошці оголошень сільської ради, що відповідає положенням законів та не спростовується сторонами у справі. Враховуючи вказане, апеляційну скаргу позивача слід задовольнити. Разом з тим, згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суду з прав людини у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року). Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29). Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Оскільки, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дослідив усі обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню. Відповідно до ч.2 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині відмови та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення адміністративного позову. Згідно з ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Судом встановлено, що при зверненні до суду з адміністративним позовом [PERSON] сплачено 1816,00 грн. судового збору згідно квитанції про сплату №35 від 23.06.2021 та при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 1362,00 грн. згідно квитанції про сплату №134 від 16.05.2022. На підставі вказаного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Ставчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області сплаченого судового збору в розмірі 3178,00 грн.

Результат розгляду: granted