Рішення адміністративного суду від 2023-08-02 00:00:00+03

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Черкаського окружного адміністративного суду (далі - Відповідач), в якому просила суд: - визнати протиправними дії Черкаського окружного адміністративного суду щодо відмови, викладеної у листі від 14.09.2022 надати відскановані матеріали справи №580/2784/22 для дистанційного ознайомлення на заяву від 07.09.2022; - визнати протиправною бездіяльність Черкаського окружного адміністративного суду щодо ненадання відповіді на заяву від 13.12.2022 р. про надання для дистанційного ознайомлення відсканованих матеріалів адміністративної справи №580/2784/22; - зобов`язати голову Черкаського окружного адміністративного суду належним чином організувати роботу суду та доручити відповідальній особі суду відсканувати та надіслати для дистанційного ознайомлення матеріали адміністративної справи №580/2784/22 на електрону адресу [INFO]; - заборонити Черкаському окружному адміністративному суду вирішувати питання щодо дистанційного ознайомлення з матеріалами адміністративної справи №580/2784/22 за участі судді Черкаського окружного адміністративного суду Лариси Трофімової та надавати відповіді з даного питання за її підписом. В обґрунтування позовної заяви зазначено, зокрема, що 07.09.2022 Позивач через модуль Електронний кабінет подала до Черкаського окружного адміністративного суду заяву про дистанційне ознайомлення з матеріалами адміністративної справи №580/2784/22. Відповідач листом від 14.09.2022 року за підписом заступника голови суду відмовив їй у задоволені заяви з пропозицією ознайомитися з матеріалами справи у каб.№213. 13.12.2022 Позивач повторно подала заяву про дистанційне ознайомлення, однак відповіді на вказану заяву на день звернення з позовною заявою до Відповідача не отримала, що є доказом бездіяльності. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року у справі №580/6636/22 адміністративний позов [PERSON] до Черкаського окружного адміністративного суду про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною відмову Черкаського окружного адміністративного суду, викладену у листі від 14 вересня 2022 року вих.№580/2784/22/8000/22 в наданні [PERSON] для дистанційного ознайомлення матеріалів адміністративної справи №580/2784/22 на заяву від 07 вересня 2022 року. Зобов`язано Черкаський окружний адміністративний суд повторно розглянути заяву [PERSON] від 07 вересня 2022 року про надання матеріалів адміністративної справи №580/2784/22 для дистанційного ознайомлення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином, що правовідносини між сторонами виникли щодо розгляду Відповідачем заяви позивача від 07.09.2022, в якій [PERSON] просила надати матеріали справи №580/2784/22 на її електронну адресу [INFO] У заяві від 07.09.2022 [PERSON] просила надіслати матеріали справи саме на електронну адресу.В межах її вимог Черкаським окружним адміністративним судом надано відповідь про неможливість надання матеріалів справи шляхом надіслання на електронну адресу.У той же час, що в якості підстав позову в справі №580/6636/22 [PERSON] посилається на недотримання Черкаським окружним адміністративним судом права Позивача щодо надсилання документів до її Електронного кабінету в системі «Електронний суд». В той же час у позовних вимогах [PERSON] просить зобов`язати Відповідача направити матеріали справи саме на електронну адресу. З наведеного слідує висновок, що підстави позову [PERSON] не охоплюються предметом позову та стосуються правовідносин щодо яких між сторонами не виник спір, оскільки Позивач заздалегідь обрала спосіб отримання відсканованих матеріалів справи саме на електронну адресу. Отже, в межах спірних правовідносин Позивач не ставила питання про наявність чи відсутність відсканованих матеріалів справи в її Електронному кабінеті, тому Черкаським окружним адміністративним судом вказане питання не розглядалось. Черкаський окружний адміністративний суд не відмовляв [PERSON] у внесенні відсканованих матеріалів справи до її електронного кабінету, тому Кіровоградський окружний адміністративний суд безпідставно визнав протиправною відмову, якої Відповідач не надавав. Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на те, що суд першої інстанції у повній відповідності до законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, надав належну оцінку обставинам справи та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовної вимоги у даній частині. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України. Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків. Однією із закріплених у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантій справедливого судочинства є доступ до суду, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Забезпечення вказаного права в національному законодавстві випливає із положень Конституції України, у частині другій статті 55 якої закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із частиною третьою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Реалізація права на суд залежить як від інституційних та організаційних чинників, так і від особливостей здійснення окремих судових процедур. Приписами частини першої статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їхній захист, визначеним у цій статті шляхом. Завданням адміністративного судочинства у силу норм частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. За визначеннями, наведеними у пунктах 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Наведений у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України). Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач уважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їхньої реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим і відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Водночас поняття «позов, який не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» необхідно тлумачити більш широко: вказане поняття стосується як позову, який не може розглядатися за правилами адміністративного судочинства, так і тих позовів, які не підлягають судовому розгляду. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Як слідує зі змісту позовної заяви, підставою для звернення [PERSON] до адміністративного суду із цим позовом до Черкаського окружного адміністративного суду слугувало те, що 07.09.2022 [PERSON] як сторона по справі №580/2784/22 засобами електронного зв`язку звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про надання матеріалів справи №580/2784/22 для дистанційного ознайомлення на електронну адресу [INFO] (а.с.7-8). Листом від 14.09.2022 Черкаський окружний адміністративний суд, з посиланням на розділ Х Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20.08.2019 №814 та наказ голови суду від 01.02.2021 №6, поінформував [PERSON] , що ознайомлення з матеріалами справи можливе лише в приміщенні суду каб.№213, а не шляхом їх надсилання на електронну адресу (а.с.9). 13.12.2022 Позивач повторно засобами електронного зв`язку звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про надання матеріалів справи №580/2784/22 для дистанційного ознайомлення на електронну адресу [INFO] (а.с.10-11). Однак, 28.12.2022 [PERSON] за вих.№580/2784/22/12325/22 за підписом головуючого судді Трофімової Л.В. була надана відповідь щодо заяви про дистанційне ознайомлення у справі такого змісту: «Ознайомитись з матеріалами адміністративної справи №580/2784/22 за позовом [PERSON] до Монастирищенського районного суду Черкаської області, судді Монастирищенського районного суду Черкаської області Нейла Ігоря Миколайовича про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди Ви можете у зручний для Вас час протягом робочого часу суду (часи роботи: понеділок - четвер з 08:30 до 17:15; п`ятниця з 08:30 до 16:00; обідня перерва з 13:00 до 13:30)». У той же час, відповідно до частин першої та третьої статті 6 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом. У Рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 Конституційний Суд України роз`яснив, що порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судового розгляду справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень, належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий. Що ж стосується актів, дій або бездіяльності посадових і службових осіб органів судової влади, що належать до сфери управлінської діяльності, то вони можуть бути оскаржені до суду на загальних підставах. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, зробленими у постанові від 03 квітня 2018 року в справі №820/5586/16, дії суду (судді), вчинені при виконанні своїх обов`язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду й вирішення в судових засіданнях в особливій, установленій законом процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є процесуальними, а не управлінськими. Оскарження в будь-який спосіб процесуальних актів, дій (бездіяльності) судів і суддів при розгляді конкретної справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається. У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності та не пов`язані зі здійсненням судом провадження у справі, результатом якого є прийняття акта органом судової влади. Відповідно до висновків, сформованих Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року в справі №826/56/18, оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише в межах відповідної судової справи, у якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді). Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене в статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Відсутність правової регламентації можливості оскаржити рішення, дії та бездіяльність суду, відповідно ухвалені або вчинені після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, а також неможливість притягнення суду (судді) до відповідальності за вказані рішення, дії чи бездіяльність є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та із судом, а також загальновизнаними гарантіями суддівської незалежності. Такі обмеження не шкодять суті права на доступ до суду та є пропорційними визначеній меті, оскільки вона досягається гарантуванням у законі порядку оскарження рішень, дій і бездіяльності суду, відповідно ухвалених або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду. За змістом відносини у справі №580/6636/22 не є владно-управлінськими, стосуються дій/бездіяльності суду та судді щодо розгляду процесуальних питань у межах конкретної адміністративної справи №580/2784/22. З огляду на вказане та враховуючи, що цей спір не можна класифікувати як публічно-правовий, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що адміністративний позов [PERSON] до Черкаського окружного адміністративного суду про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України є підставою для закриття провадження у справі. Заявлені [PERSON] позовні вимоги не можуть бути самостійним предметом судового розгляду ні в порядку адміністративного судочинства, ні за правилами будь-якого іншого виду судочинства. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.07.2023 у справі №580/1016/23 за позовом [PERSON] до Катеринопільського районного суду Черкаської області, судді Катеринопільського районного суду Черкаської області Віталія Лазаренка про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково. Частиною 1 статті 319 КАС України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. За даних обставин колегія суддів вважає, що оскільки спір у даній справі не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі №580/6636/22 - закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial