Рішення адміністративного суду від 2022-08-03 00:00:00+03

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2022 року адміністративний позов [PERSON] , задоволений. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії БАВ № 254377 від 01.12.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 2 ст. 140 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. 27.07.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення в цій справі, в якій просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору понесених позивачем, у зв`язку з розглядом справи у розмірі 454 грн. Перевіривши наведені заявником обставини, суд встановив наявність підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України\~(далі -\~КАС України) під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно з ч. 5\~ст. 246 КАС України\~у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 252 КАС України\~суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Отже, відсутність у резолютивній частині вказаного вище рішення свідчить про наявність правової підстави для ухвалення додаткового судового рішення. Тому в цій частині заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 132 КАС України \~\~ судові витрати складаються окрім іншого, із судового збору. За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України). Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] при зверненні до суду із цією позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 454 грн. (а.с. 11). Таким чином, враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача та ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь [PERSON] судового збору в розмірі 454 грн., сплаченого за подання позовної заяви згідно з квитанцією №15_12 від 31.01.2022 року.

Результат розгляду: granted