Рішення адміністративного суду від 2022-02-16 00:00:00+02

Позивач, [PERSON] , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України, 3-тя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд: - визнати протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України в особі Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо не видання наказу про встановлення та виплату [PERSON] щомісячної надбавки за роботу в умовах режимних обмежень з 07 листопада 2015 року в розмірі 15% від посадового окладу в період проходження служби на посаді оперуповноваженого Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 07.11.2015 по 08.05.2018; - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Полтавській області, щодо не видання наказу про встановлення та виплату [PERSON] щомісячної надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% від посадового окладу в період проходження служби оперуповноваженим відділення спеціальної поліції Головного управління Національної поліції України в Полтавській області з 09.05.2018 по 08.01.2020; - зобов`язати Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити [PERSON] визначену ст. 30 Закону України "Про державну таємницю", пунктом 2 "Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414, Підпунктом 2 пункту 5 Постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 року та пунктом 7 розділу II Наказу Міністерства Внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016р. компенсацію за роботу в умовах режимних обмежень - надбавку за роботу в умовах режимних обмежень за період з 07.11.2015 по 08.05.2018 р. в розмірі 15% посадового окладу; - зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Полтавській області нарахувати та виплатити [PERSON] ст. 30 Закону України "Про державну таємницю", пунктом 2 "Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414, Підпунктом 2 пункту 5 Постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 року та пунктом 7 розділу II Наказу Міністерства Внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016р. компенсацію за роботу в умовах режимних обмежень - надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в період з 09.05.2018 по 08.01.2020 у розмірі 15% посадового окладу; - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України Полтавській області, щодо не внесення до грошового атестату №45 від 21.04.2020 року [PERSON] інформації щодо обов`язкової щомісячної надбавки в розмірі 15% посадового окладу за: роботу (службу) в умовах режимних обмежень; - зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Полтавській області включити до пункту "Задоволений такими видами грошового забезпечення" грошового атестату \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 45 [PERSON] надбавку у розмірі 15 відсотків до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень до 08.01.2020 року; - зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Полтавській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області грошовий атестат № 45 [PERSON] із надбавкою у розмірі 15 відсотків до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень та довідку про забезпечення додатковими видами щомісячного грошового забезпечення із включенням надбавки у розмірі 15 відсотків до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень на дату звільнення. - зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Полтавській області видати [PERSON] довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій відповідно ст.ст. 43, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови КМУ №988 від 11.12.2015, постанови КМУ № 414 від 15.06.1995, Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 із розмірами щомісячного грошового забезпечення станом на 08.01.2020 року. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року в задоволенні адміністративного позову [PERSON] відмовлено. Не погодившись з рішенням суду \~першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 по справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 440/4015/21 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Зобов`язано Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити [PERSON] надбавку за роботу в умовах режимних обмежень за період з 07.11.2015 по 08.05.2018 р. відповідно до ст. 30 Закону України "Про державну таємницю", пункту 2 "Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414, підпункту 2 пункту 5 Постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 року та пункту 7 розділу II Наказу Міністерства Внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016р. Зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Полтавській області нарахувати та виплатити [PERSON] надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в період з 09.05.2018 по 08.01.2020 відповідно до ст. 30 Закону України "Про державну таємницю", пункту 2 "Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №414, підпункту 2 пункту 5 Постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 року та пункту 7 розділу II Наказу Міністерства Внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016р. В іншій частині позов залишено без задоволення. 31.12.2021 на адресу Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від представника позивача про винесення додаткового судового рішення по справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 440/4015/21, в якій він просить здійснити розподіл судових витрат, понесених [PERSON] на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 7 240, 00 грн. Представником позивача подано клопотання про розгляд заяви без участі позивача та його представника. В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши обґрунтованість заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частинами 3, 5 статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Згідно ч.3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно \~з п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі - Закон № 5076), до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, схвалених Національною асоціацією адвокатів України 09.06.2017 року (надалі - Правила адвокатської етики), формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Згідно ч. 2 ст. 30 Закону № 5076-VI, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2020 між Адвокатським бюро «Олександра Зогаля» та [PERSON] укладено Договір № 0111. Відповідно до цього договору Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу на умовах передбачених цим договором за виставленим Завданням для Виконавця. Відповідно до \~пункту 4.2 «За правову допомогу, передбачену в п. 1.2 Договору клієнт сплачує адвокатському бюро винагороду (гонорар). Розмір винагороди при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в акті прийому-передачі робіт, що є невід`ємними додатками до цього Договору». На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: Договір про надання правничої допомоги від 01.11.2020 № 0111, акт прийому-передачі від 15.04.2021, квитанція (т. 1 а.с. 30, 31), акт наданої правової допомоги від 05.07.2021, квитанція (т. 1 а.с. 136, 137). Згідно вищевказаних документів вбачається, що позивачу надано послуги правничої допомоги у загальному розмірі на суму 3 000, 00 грн. Таким чином, враховуючи наявність документального підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та як наслідок, необхідність її задоволення в повному обсязі. Наведене узгоджується із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 27.06.2018 року по справі № 826/1216/16, а також Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 23.05.2018 року по справі №820/2262/17 та від 31.07.2018 року по справі №820/4263/17. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Щодо вимог стягнути витрати пов`язаних з прибуттям до суду, колегія суддів зазначає наступне. За правилами ч. 1 п. 2, ч. 3 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 826/13271/16 та від 04 лютого 2021 року у справі №806/2299/18. На обґрунтування розміру витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, [PERSON] та його представника Зогаль О.М., надав до суду докази на підтвердження понесення таких витрат, а саме: автобусні квитки (т. 2 а.с. 4-11). Надаючи оцінку доводам позивача про те, що такі витрати підлягають відшкодуванню у розмірі, визначеному законодавством, колегія суддів зауважує на таке. Положеннями частини 3 статті 135 КАС України встановлено, що граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 року № 590, додатком до якої встановлено (компенсація в адміністративних справах), що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження (далі - Постанова № 590). Також, як вбачається з матеріалів справи позивач та його представник були присутні на усіх судових засіданнях. Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи наявність документального підтвердження понесених позивачем витрат пов`язаних із прибуттям до суду в розмірі 1 240 грн., колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заяви про відшкодування витрат пов`язаних із прибуттям до суду, необхідність її задоволення в повному обсязі. Оскільки постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021 питання щодо розподілу судових витрат не вирішено, суд апеляційної інстанції вважає, що заява позивача про прийняття додаткового судового рішення у справі підлягає задоволенню, оскільки всі понесені позивачем витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу та витрати \~пов`язаних із прибуттям до суду, в сумі 7 240, 00 грн., повністю підтверджені наявними в матеріалах справи доказами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Результат розгляду: granted