Рішення адміністративного суду від 2024-04-03 00:00:00+03

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить: - визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у врахуванні [PERSON] при призначенні пенсії за віком довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої ТОВ ВКП «Союз» від 08.07.2021; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] , з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1995 по 31.12.1999, з 02.05.2021. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно не взято до уваги довідку про заробітну плату, що видана ТОВ ВКП «Союз» від 08.07.2021, оскільки робота на даному підприємстві у період з 17.05.1993 по 28.04.2000 підтверджується трудовою книжкою та первинними документами, які знаходяться у «об`єднаному трудовому архіві» Бахмацької міської ради. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не повідомлення [PERSON] протягом трьох робочих днів про перелік документів, які необхідно подати додатково або дооформити та строк для їх подання. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомити [PERSON] в електронній системі з наданням строку та визначенням чіткого переліку документів, які необхідно подати чи дооформити для вирішення питання про перерахунок пенсії. В решті позову відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт зазначає, що частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції всупереч частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи за межі позовних вимог, неефективно захистив права позивача. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2024 та від 20.02.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження. Від Головного управління ПФУ в Чернігівській області відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження. Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] 20.07.2021 через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулася до Головного управління ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням відповідача від 04.04.2023 № 253150003836 [PERSON] призначена пенсія за віком з 02.05.2021, проте при нарахуванні не взято до уваги довідку про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої ТОВ ВКП «Союз» від 08.07.2021, оскільки вказана довідка зроблена з чорно-білої копії. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у врахуванні [PERSON] при призначенні пенсії за віком довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої ТОВ ВКП «Союз» від 08.07.2021, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав. Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо не повідомлення позивача протягом трьох робочих днів про перелік документів, які необхідно подати додатково або дооформити та строк для їх подання; зобов`язання відповідача повідомити позивача в електронній системі з наданням строку та визначенням чіткого переліку документів, які необхідно подати чи дооформити для вирішення питання про перерахунок пенсії. Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України. Відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. Частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1 станом на день подання заяви позивачем). Відповідно до положень пункту 1.1. розділу І Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіям документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх зміст (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанні кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до орган Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 20 року за № 991/27436. Пунктом 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637; документи про місце проживання (реєстрації) особи. В силу вимог пункту 2.23 Порядку № 22-1 до заяви, поданої в електронній формі через вебпортал, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні заявник накладає кваліфікований електронний підпис. Судом першої інстанції ухвалою від 24.07.2023 року витребувано у відповідача для встановлення усіх обставин у справі: завірену належним чином копію заяви [PERSON] від 20.07.2021 року про призначення пенсії з доданими до неї документами; завірену належним чином копію рішення про призначення пенсії [PERSON] ; пояснення щодо підстав неврахування довідки про заробітну плату ТОВ ВКП "Союз" від 08.07.2021 при призначенні пенсії позивачу. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем на виконання вимог ухвали надано лише заяву позивачки про призначення пенсії від 20.07.2021 року, однак без доданих до неї документів. Таким чином, із поданих до суду першої інстанції документів неможливо встановити, які саме документи подані [PERSON] разом із заявою та чи відповідають такі документи вимогам Порядку №22-1. У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що довідка про заробітну плату ТОВ ВКП «Союз» від 08.07.2021 року в електронній пенсійній справі позивача відсутня. Виходячи із зазначеного, судом першої інстанції без належних доказів зроблено висновок та вказано, що позивач не зазначає, в чому саме полягала неможливість долучення до заяви про призначення пенсії саме сканованої копії оригіналу довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 08.07.2021 року в кольоровому вигляді. Однак, колегія суддів звертає увагу, що факт подання позивачем 20.07.2021 через вебпортал електронних послуг заяви про призначення пенсії та документів відповідно до переліку, визначеного Порядком № 22-1, встановлено рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 у справі № 620/13707/21 та визнається відповідачем. Вказаним рішенням суду зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області розглянути заяву [PERSON] від 20.07.2021 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення. Окрім цього, в рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.02.2023 року у справі №620/9413/22 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком від 20.07.2021 [PERSON] надано копії документів, зокрема: паспорту громадянина України; заяви про виплату пенсії або грошової допомоги; довідки про заробітну плату для обчислення пенсії Бахмацького виробничо-комерційного підприємства "Союз" від 08.07.2021 № 1; картки платника податків; довідки Виконавчого комітету Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області від 15.07.2021 № 400; довідки Бахмацької районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості від 14.07.2021 №25.2/486; повторного свідоцтва про народження дитини, [INFO] ; свідоцтва про народження дитини, [INFO] ; свідоцтва про шлюб; трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 15 липня 1977 року та вкладиша серії [NUMBER] , виданої 17 травня 1993 року. Суд у своєму рішенні зазначив, що даний факт визнає відповідач у листі від 21.10.2022 №2500-0304-8/36989 та ці обставини встановлені рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 № 620/13707/21, а отже, є доведеними. З цього приводу, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої та четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави звільнення від доказування є обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, юридичний факт подання позивачкою 20.07.2021 до ГУ ПФУ в Чернігівській області заяви про призначення пенсії з відповідними документами, відповідно до вимог Порядку №22-1 та обов`язок відповідача за вказаною заявою прийняти відповідне рішення встановлений рішенням Чернігівського окружного суду від 29.12.2021 у справі №620/13707/21 та мають для адміністративного суду преюдиційне значення у даній справі. В силу положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Завдання судочинства досягаються шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом .№ 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному орлані, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Стаття 13 Конвенції вимагає, засіб захисту, який повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Отже, «ефективний засіб правового захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації. Відповідно до п.10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку задоволення адміністративного позову суд може обрати фактично будь-який спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, що стали підставою для невірного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати. Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Приписи частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність зміни розподілу судових витрат і стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь [PERSON] витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в сумі 1073,60 грн згідно квитанції від 11.07.2023 року за подання позовної заяви та 1595,40 грн згідно квитанції від 02.01.2024 року за подання апеляційної скарги.

Результат розгляду: granted