Рішення адміністративного суду від 2022-05-19 00:00:00+03

Приватне підприємство «Ніка-2» ( далі позивач) звернулося з позовом до \~Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, в особі державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Черненко \~Юлії Володимирівни ( далі відповідач), в якому просило: - визнати протиправною відмову Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, в особі державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Черненко Ю.В. від 14.05.2021 у проведенні реєстраційної дії державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу Приватне підприємство «Ніка-2» на підставі поданої заяви від 13.05.2021, протоколу №2 загальних зборів засновників Приватного підприємства «Ніка-2» від 11.05.2021 та затвердженого статуту в новій редакції; - зобов`язати державного реєстратора Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців провести державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу Приватне підприємство «Ніка-2» на підставі поданої заяви від 13.05.2021, протоколу №2 загальних зборів засновників Приватного підприємства «Ніка-2» від 11.05.2021 та затвердженого статуту в новій редакції від 11.05.2021. В обґрунтування позову, зазначив, що відповідач у спірному рішенні безпідставно встановив невідповідність відомостей щодо найменування підприємства, які містяться в статуті нової редакції, відомостям в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Фактично відповідач виставив додаткову вимогу позивачу здійснити державну реєстрацію змін найменування підприємства в той час, коли питання щодо найменування підприємства, а саме: написання найменування українською та англійською мовами позивач вирішив ще у 2015 році та провів відповідну державну реєстрацію. Крім того, відповідач не обґрунтував свій висновок у спірному рішенні про невідповідність статуту підприємства законодавчим нормам. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, в особі державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Черненка Ю.В. від 14.05.2021 у проведенні реєстраційної дії державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу Приватне підприємство «Ніка-2» на підставі поданої заяви від 13.05.2021, протоколу №2 загальних зборів засновників Приватного підприємства Ніка-2 від 11.05.2021 та затвердженого статуту в новій редакції. Зобов`язано державного реєстратора Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців повторно розглянути подані Приватним підприємством Ніка-2 заяву від 13.05.2021 про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу Приватне підприємство «Ніка-2» , протокол №2 загальних зборів засновників Приватного підприємства Ніка-2 від 11.05.2021 та затверджений статуту в новій редакції від 11.05.2021 з урахуванням правових висновків суду у цій справі. У решті позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м.Одеса, вул. Черняховського,6; код ЄДРПОУ: 26302537) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства Ніка-2 (67772, Одеська область, Білгород-Дністровський район, Шабівська сільська рада, комплекс будівель і споруд №55, база відпочинку Ніка-2 ; ЄДРПОУ 31652421), судові витрати у сумі 3000 (три тисячі), 00 грн. В апеляційній скарзі, державний реєстратор відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Черненко Ю.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 16 листопада 2021 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані правомірністю дій відповідача щодо надання оскаржуваної відмови в проведенні заявленої \~реєстраційної дії. У відзиві на апеляційну скаргу, позивач послався на доводи, які узгоджуються з висновками суду першої інстанції. Відповідно до ст. ст. 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», враховуючи рішення Ради суддів України від 24.02.2022 року № 09, наказом голови П`ятого апеляційного адміністративного суду № 9-до/с від 28.02.2022 року, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів та працівників суду у П`ятому апеляційному адміністративному суді в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи. Водночас, колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 195 КАС України учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, однак таким правом сторони не скористалися. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, правом участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції не скористалися, а також враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів відмовляє у задоволені клопотання позивача про відкладення розгляду справи. Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши \~законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що \~апеляційна скарга не підлягає \~задоволенню \~з таких мотивів. Судом першої інстанції встановлено, що 13.05.2021 позивач подав до відповідача заяву форми 2 щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу. Відповідно до змісту заяви позивач просив зареєструвати зміни щодо зміни засновника ( виключення [PERSON] ) ), зміни розміру статутного капіталу, зміни до установчих документів (а.с.61). У графі Відомості про юридичну особу. Найменування. Організаційно-правова форма позивач вказав : Приватне підприємство «Ніка-2» . До заяви позивач додав: Протокол №2 загальних зборів засновників «Ніка-2» від 11.05.2021 та зареєстрований статут в новій редакції. З огляду на зміст протоколу №2 загальних зборів засновників учасник [PERSON] на збори не з`явився. На зборах учасники вирішили: виключити зі складу засновників «ПП Ніка-2» та виплатити йому сплачену частину частки у статутному капіталі підприємства; визначити статутний капітал підприємства у розмірі 3 9000 827,00 грн.; внести зміни щодо місця реєстрації засновника [PERSON] ; затвердити статут підприємства. (а.с.21). На арк.2 Статуту Приватного підприємства «Ніка-2» нової редакції у розділі Найменування та місцезнаходження підприємства зазначене повне та скорочене найменування підприємства: українською мовою: ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО НІКА-2 , ПП НІКА-2 , англійською мовою: PRIVATE ENTERPRISE NIKA-2 ; PE NIKA-2 (а.с.28). 14.05.2021р. відповідач прийняв рішення у формі Повідомлення про відмову в проведенні державної реєстрації на підставі п.10-4 ч.1 ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» . Обґрунтовуючи підстави для відмови, відповідач у спірному рішенні посилався на встановлену відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців скороченого та повного найменування англійською мовою, яке міститься в новій редакції статуту від 11.05.2021. Згідно з протоколом №2 від 11.05.2021 питання щодо включення повного та скороченого найменування англійською мовою не розглядалося та не приймалося. Також, відповідач у спірному рішенні послався на те, що в останній редакції статуту від 2008 року відсутні положення про формування статутного капіталу, що передбачено ст.52 Закону України «Про господарські товариства» (а.с.8). Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права. Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У статті 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України). Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою \~справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. Виникнення спірних правовідносин у цій справі зумовлено незгодою позивача з рішенням у формі Повідомлення про відмову в проведенні державної реєстрації на підставі п.10-4 ч.1 ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 14.05.2021р. \~ При цьому такі реєстраційні дії стосуються внесення змін до відомостей про юридичну особу (зміни до установчих документів юридичної особи). Вказані обставини підтверджуються наявністю чисельних судових рішень між засновниками підприємства в судах господарської юрисдикції. З урахуванням наведеного, у справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, щодо яких існує невирішений корпоративний спір, у межах якого повинні бути розв`язані й питання, пов`язані з реєстрацією змін до установчих документів юридичної особи, тобто позовні вимоги про скасування рішення про відмову в проведенні державної реєстрації на підставі п.10-4 ч.1 ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» є похідними від вимог щодо відновлення порушених корпоративних прав, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача та третіх осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства. Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №805/4506/16-а, від 22.08.2018 у справі № 805/4505/16-а, від 12.06.2019 у справі №344/10480/16-а. Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За змістом частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Пунктом 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів. Ураховуючи, що юрисдикція адміністративних судів на спірні правовідносини не поширюється, колегія суддів дійшла висновку про необхідність вирішення цього спору в порядку господарського судочинства. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги. На виконання вимог частини першої статті 239 КАС України колегія суддів роз`яснює позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду, а також про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі, із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Результат розгляду: denied