Рішення адміністративного суду від 2022-10-18 00:00:00+03

Товариство з обмеженою відповідальністю "Термопрактик" звернулось до Вінницького \~окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу № 205-о, яким призначено проведення інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «Термопрактик» з питань додержання законодавства про працю за пунктами: 3.1; 3.9; 4.16; 4.17; 5.10; 6.1; 6.5; 6.6; 6.10; 6.19-6.25; 6.27-6.30; 6.32-6.34; 6.43; 6.38 форми акту, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 року №1338 та визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу № ВН 446/199/АВ/П/МГ- ФС, якою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Термопрактик» застосовано штраф у розмірі 792870,00 грн. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Не погоджуючись із вказаною постановою відповідач подав касаційну скаргу. Постановою Верховного Суду від 27 липня 2022 року касаційну скаргу Управління Держпраці у Вінницькій області задоволено частково. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 120/1731/19-а скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Вінницькій області про накладення штрафу № ВН 446/199/АВ/П/МГ-ФС від 14 березня 2019 року про застосування до ТОВ «Термопрактик» штрафу у розмірі 792 870,00 грн, та в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В решті постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 120/1731/19-а залишено без змін. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року розгляд справи призначено в судовому засіданні на 06 вересня 2022 року. Оскільки, 06 вересня 2022 року один із членів колегії перебував у відпустці, розгляд справи було відкладено на 18 жовтня 2022 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги позивача та просила колегію суддів залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Заслухавши, суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що 21 лютого 2019 року Управлінням Держпраці у Вінницькій області прийнято наказ № 205-о, яким призначено проведення інспекційного відвідування у ТОВ "Термопрактик" з питань додержання законодавства про працю за пунктами: 3.1; 3.9; 4.16; 4.17; 5.10; 6.1; 6.5; 6.6; 6.10; 6.19-6.25; 6.27-6.30; 6.32-6.34; 6.43; 6.38 форми акту, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 року № 1338. За пунктом 2 Наказу, інспекційне відвідування вирішено провести 21.02.2019 року та 06.03.2019 року та оформлено направлення на проведення інспекційного відвідування ТОВ «Термопрактик», що знаходиться за адресою пров. Цегельний, 2, м. Вінниця. У направленні, як і у наказі зазначено, що інспекційне відвідування буде проведено головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно - правових актів Кривонос Н.М. Строк дійсності направлення із 21.02.2019 року по 06.03.2019 року. За результатом проведення інспекційного відвідування оформлено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 22.02.2019 № ВН 446/199/АВ. У Акті зазначено, що перевірка розпочалася 22.02.2019 о 10 год. 00 хв. та тривала до 22.02.2019 15 год. 45 хв. Під час перевірки виявлено та задокументовано Актом від 22.02.2019 № ВН 446/199/АВ такі порушення: 1) вимоги ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», щодо забезпечення достовірного обліку виконуваної працівником роботи. У табелі обліку робочого часу не обліковують роботу працівників у вихідні дні. Зокрема у Акті вказано, що згідно табеля обліку робочого часу у листопаді 2018 року, керівник відділу продажу [PERSON] (10.11.2018), комірник [PERSON] ( [INFO] ), менеджер [PERSON] (17.11.2018), завідуючий складом [PERSON] (17.11.2018), менеджер [PERSON] (24.11.2018), комірник [PERSON] ( [INFO] ) відпрацювали у вказані дати кожний по 8 год., проте загальна кількість фактично зазначених відпрацьованих робочих годин за місяць у табелі не обліковано. 2) триваюче порушення норм ст. 33 Закону України «Про оплату праці». Згідно розрахункової відомості за грудень 2017 року, 19 працівникам ТОВ «Термопрактик» адміністрація підприємства - (6 працівників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), комірники - (2 працівники [PERSON] , [PERSON] ), ІТР - (4 працівники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), менеджери - (5 працівників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), водії - (2 [PERSON] , [PERSON] ) не проведена індексація заробітної плати. (Місяць підвищення липень 2017 року; приріст індексу споживчих цін для індексації - 3.1%). Сума індексації для кожного працівника складає - 54,62 грн. На підставі акту інспекційного відвідування від 22.02.2019 № ВН 446/199/АВ було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14.03.2019 № ВН 446/199/АВ/П/МГ-ФС, якою вирішено накласти на ТОВ «Термопрактик» штраф у розмірі 19х10х4173=792 870,00 грн. Не погоджуючись із прийнятими відповідачем наказом від 21 лютого 2019 року № 205-о та постановою про накладення штрафу від 14.03.2019 № ВН 446/199/АВ/П/МГ-ФС, позивач звернувся до суду для скасування спірних рішень. Колегія суддів зауважує, що переглядаючи постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року Верховний Суд залишив без змін постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду в частині відмовлених позовних вимог, водночас в частині задоволених позовних вимог дійшов висновку, що приймаючи до уваги лише аудиторський звіт, судом апеляційної інстанції не були оцінені первинні документи, а саме розрахункові відомості, наявні в матеріалах справи та не досліджено, чи були враховані в аудиторському звіті суми донараховані на виконання припису, оскільки в аудиторському звіті зазначено облік/аудит індексації майже по всім працівникам 54,62 грн, саме в тому розмірі, який і було розраховано відповідачем. З огляду на вищенаведене, колегія суддів надає оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням висновків Верховного Суду лише в частині задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України). Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; \~обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови та акта інспекційного відвідування, ТОВ «Термопрактик» порушено ст. 33 Закону України "Про оплату праці", а саме триваюче порушення вимог даної норми. Зокрема, згідно розрахункової відомості за грудень 2017 року, 19 працівникам ТОВ «Термопрактик» не проведена індексація заробітної плати (місяць підвищення липень 2017 року, приріст індексу споживчих цін для індексації складає - 3,1%, сума індексації для кожного працівника складає 54,62 грн.). Статтею 3 Закону України «Про оплату праці», мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Статтею 33 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Відповідно до ч. 6 ст.7 Закону № 877, пункту 19 Порядку № 295 - акт інспекційного відвідування є документом, який складається за результатами інспекційного відвідування у якому посадова особа органу державного контролю зазначає стан виконання вимог законодавства об`єктом відвідування, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. Проте, з акту інспекційного відвідування не вбачається, яким чином розраховано, та на підставі чого (документи та правові норми) суму індексації - 54,62 грн. Дані обставини не обґрунтовані належним чином із посиланням на норми закону, документи та розрахунки. Так, інспектором, що здійснював перевірку не зазначено, в якому саме періоді відбувався перегляд мінімальної заробітної плати, при цьому, місяць підвищення не вказує на факт наявності перегляду мінімальної заробітної плати у грудні 2017 року. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» №1801-VІІІ від 21 грудня 2016 року, встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 3200 гривень. При цьому згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» №2246-Vlll від 7 грудня 2017 року, встановлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 3723 гривні. При цьому згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», цей Закон набирає чинності з 1 січня 2018 року. Таким чином вбачається, що мінімальна заробітна плата у 2017 році діяла з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року і у грудні 2017 року не переглядалась. Разом з тим, ні з акту, ні з постанови не вбачається механізм вчиненого порушення та чому індексація мала бути нарахована саме у грудні 2017 року. Крім того, в акті інспекційного відвідування інспектор не деталізує виявлене порушення з посиланням на відповідні вимоги законодавства, не посилається на порушення вимог інших законів чи нормативно правових актів, що, на думку колегії суддів вказує на необґрунтованість \~висновків акту інспекційного відвідування та порушення вимог ч. 6 ст.7 Закону № 877, пункту 19 Порядку № 295 щодо оформлення акту інспекційного відвідування. Апелянт наголошує на тому, що ТОВ «Термопрактик» проведено нарахування та виплату індексації заробітної плати усім працівникам за грудень 2017 року, що підтверджується розрахунковими відомостями. Виплата індексації заробітної плати за грудень 2017 року проводилась у два етапи, спочатку одним працівникам і пізніше іншим працівникам. Так, в акті та оскаржуваній постанові зазначено, що індексація не проведена: 6-ти працівникам з числа адміністрації підприємства - [PERSON] (комерційний директор), [PERSON] , [PERSON] (бухгалтера), [PERSON] (директор), [PERSON] (головний бухгалтер), [PERSON] (інженер теплоенергетик); 2 комірникам - [PERSON] , [PERSON] ; 4 ІТР-працівникам - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; 5 менеджерам - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; 2 водіям - [PERSON] , [PERSON] . Однак, судом першої інстанції безпідставно не враховано, що одному із працівників ( [PERSON] (бухгалтер)) у грудні 2017 року нарахування та виплати заробітної плати взагалі не проводилась, оскільки остання була звільнена до грудня 2017 року. Дана обставина підтверджується відповідними розрахунковими відомостями, що містяться в матеріалах справи. Очевидним є той факт, що якщо нарахування і виплата заробітної плати відсутні, то і проводити індексації нічому. Також, інспектором праці не враховано, що в грудні 2017 року два працівники ( [PERSON] та [PERSON] ) перебували у відпустці. Таким чином за грудень 2017 року останнім було здійснено виплату частини заробітної плати, яка була вирахована за мінусом коштів, сплачених напередодні відпустки. Таким чином сума індексації для цих двох працівників становить не 54,62 грн., як зазначає інспектор, а лише 10,92 грн. Про дані обставини також наголошувалось в суді першої інстанції, але суд їх проігнорував. Суд безпідставно не прийняв до уваги відомість за якою було проведено нарахування та виплату індексації за грудень 2017 року (а.с. 29). Так суд в оскаржуваному рішенні зазначає, що «надання позивачем до суду інших розрахункових відомостей (відмінних від тієї, що надавалася під час інспекційного відвідування) та заперечення факту порушення вимог ст. 33 Закону України «Про оплату праці» оцінюється судом, як намагання уникнути передбаченої законом відповідальності за виявлені порушення». Проте, зробивши відповідний висновок, суд першої інстанції не навів доказів на яких вказані висновки ґрунтуються. Водночас, колегія суддів наголошує, що \~проведення індексації за грудень 2017 року підтверджується відповідним аудиторським звітом. Зокрема, згідно Аудиторського звіту про фактичні результати перевірки обліку та нарахувань заробітної плати ТОВ «Термопрактик» від 20.07.2019 року, складеного аудиторською фірмою «Надійність», окрім інших порушень було встановлено, що позивачем було не вірно визначено базовий місяць для проведення індексації по співробітникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що призвело до невірного розрахунку суми індексації, а саме, завищення облікових даних щодо нарахованої індексації у розмірі 3078,16 грн. Також під час проведення перевірки нарахування індексації по працівнику [PERSON] , за даними аудиту виявлено недонарахування у розмірі 28,63 грн. станом на 31.12.2017 року. Відхилення наведені в Додатку №3 «Нарахування розміру індексації за даними обліку та даними аудиту за період липень - грудень 2017р..». Також з аудиторського звіту вбачається, що за грудень 2017 року індексацію заробітної плати проведено усім працівникам. При цьому, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] нарахування та виплата індексації проведена в більшому розмірі, а працівнику [PERSON] в меншому розмірі ніж це необхідно. Крім того, аудиторським звітом встановлено неправильне ведення обліку, не врахування даних та документів, допущення розбіжностей при здійсненні нарахуванні та виплати заробітної плати. В результаті таких порушень, сума нарахувань, на яку перевищено нарахований фонд оплати праці в грудні 2017 року становить 3943,12 грн. Загальна сума виявлених відхилень за період липень-грудень 2017 року складає 4 044,12 грн. При цьому суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказує, що внаслідок огляду у судовому засіданні матеріалів інспекційного відвідування ТОВ «Термопрактик», судом встановлено, що позивач визнав факт порушення ним ст. 33 Закону України «Про оплату праці», оскільки на адресу відповідача позивачем скеровано лист виx. № 452 від 11.03.2019 року із додатками, у якому зазначено про усунення виявлених інспекційним заходом порушень та донарахування індексації заробітної плати працівникам». Однак, в даному випадку за результатом службового розслідування було встановлено, що бухгалтер помилково (повторно) здійснила нарахування індексації за грудень 2017 року. В апеляційній скарзі апелянт наголошує на порушенні судом першої інстанції під час розгляду справи процесуальних норм КАС України, що призвело до того, що надати суду аудиторський звіт та матеріали службового розслідування не виявилось можливим з огляду на \~ненадання можливості позивачу надати докази та пояснення на противагу доказам, наданим відповідачем та долученим судом з власної ініціативи. Так, апелянт вказує, що крім порушення вимог ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в акті інспекційного відвідування не було зазначено жодної іншої норми законів, які нібито були порушені позивачем. В свою чергу суд першої інстанції зобов`язав відповідача надати додаткове обґрунтування висновків акту інспекційного відвідування, які в подальшому відобразив в оскаржуваному рішенні суду. Так, в судовому засіданні 25 липня 2019 року судом першої інстанції з власної ініціативи долучено до матеріалів справи ряд доказів, надані відповідачем. Зокрема, у письмових поясненнях відповідачем було надано додаткове обґрунтування щодо порушення позивачем вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». При цьому суд першої інстанції мотивуючи свою відмову у задоволенні позову посилається саме на порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», чим, на думку апелянта, \~самостійно визначив суть і механізм вчиненого позивачем порушення вимог трудового законодавства. Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В силу ч. 9 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. На переконання колегія суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції, приєднавши докази до матеріалів справи та відмовивши у клопотанні представника позивача оголосити перерву та надати йому можливість надати з даного приводу пояснення та, можливо, докази на противагу долученим судом доказам, порушив принцип змагальності. Також ст. 9 КАС України визначає, що суд вправі витребовувати докази, при цьому процедура витребування доказів кореспондується з іншими нормами кодексу, які забезпечують можливість іншій стороні ознайомитись з доказами та висловити свою оцінку доказам і надати свої докази у противагу таким доказам. Так, ч. ч. 9, 10 ст. 79 КАС України передбачено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. У відповідності до ч. 3 ст. 80 КАС України, про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Із системного аналізу наведених норм КАС України та норм, які регламентують порядок подання доказів разом з позовною заявою, відповіддю на відзив, запереченнями на відповідь на відзив, вбачається, що процес побудований таким чином, щоб сторони у справі могли завчасно ознайомитись з позиціями один одного, доказами і доводами. Процедура витребування доказів судом надає можливість сторонам завчасно ознайомитись з відповідними доказами і підготувати свої заперечення, доводи та докази на підтвердження саме своєї позиції. Колегія суддів зазначає, що докази і доказування - один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи. Суд зауважує, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі. Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова про накладення штрафу № ВН 446/199/АВ/П/МГ- ФС, якою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Термопрактик» застосовано штраф у розмірі 792870,00 грн. прийнята відповідачем без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України. Відповідно до приписів частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, таким обставинам, порушив процесуальні вимоги, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача. За правилами ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи викладене на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Термопрактик" підлягає відшкодуванню документально підтверджений судовий збір відповідно до частини задоволених позовних вимог в розмірі 29732,55 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Вінницькій області. \~

Результат розгляду: partial