Рішення адміністративного суду від 2022-01-18 00:00:00+02

Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: - стягнути з ТОВ «Торговий сервіс» (код ЄДРПОУ 3179049) податковий борг в сумі 1 017 868, 97 грн. з розрахункових рахунків в банках, які обслуговують дане підприємство та за рахунок готівки, що належить відповідачу. 31.08.2021 ТОВ «Торговий сервіс» подано до суду першої інстанції клопотання, у якому просило зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/22510/21. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2021 зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/22510/21. Не погоджуючись з вказаною ухвалою Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку, що прийнята із порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що справу № 640/19398/21 об`єктивно неможливо розглянути до вирішення справи № 640/22510/21, оскільки їх предмети є взаємопов`язаними, а тому провадження у даній справі необхідно зупинити до набрання законної сили рішенням в іншій адміністративній справі. Апелянт у своїй скарзі зазначає, що згідно відомостей інтегрованої картки платника податків, ТОВ «Торговий сервіс» має заборгованість, що виникла на підставі самостійно поданої податкової звітності, яка є узгодженою, але не сплаченою, а тому підстави для зупинення провадження були відсутні. Також, апелянт зауважив, що клопотання позивача та оскаржувана ухвала суду спричиняють затягування строків розгляду справи. Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Колегією суддів встановлено, що спірні у цій справі правовідносини виникли у зв`язку з наявністю у ТОВ «Торговий сервіс» податкової заборгованості по орендній платі з юридичних осіб на суму 1 017 868, 97 грн., яка виникла в результаті несплати самостійно визначених податкових зобов`язань. В той же час, встановлення підстав для списання вказаної податкової заборгованості (повністю або частково) як безнадійної є предметом дослідження у справі № 640/22510/21 за позовом ТОВ «Торговий Сервіс» до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними відмов у списанні безнадійного податкового боргу та зобов`язання списати безнадійний податковий борг, в межах якої оскаржено бездіяльність ГУ ДПС в Івано-Франківській області, що полягає в неприйнятті рішень про списання податкового боргу та зобов`язання списати безнадійний податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб в загальній сумі 710 709,93 грн., земельного податку з юридичних осіб в загальній сумі 57 504,00 грн., орендної плати за землі державної та комунальної власності з юридичних осіб в загальній сумі 2 329 601, 63 грн. При цьому, колегія суддів зауважує, що при визначенні такої заборгованості безнадійною у суду будуть відсутні підстави для стягнення такої заборгованості з платника податків у судовому порядку, що є предметом розгляду даного адміністративного провадження. Беручи до уваги правові висновки Верховного Суду, зокрема, у постановах від 10.05.2018 у справі № 826/1975/17, від 13.06.2018 у справі №806/902/16 та ін., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розгляд даної справи є об`єктивно неможливим до вирішення справи № 640/22510/21, рішення у якій може вплинути на вирішення спору у справі, що розглядається, у зв`язку із чим на час прийняття оскаржуваної ухвали були наявні правові підстави для зупинення провадження у справі відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України. Доводи апеляційної скарги про те, що зупинення провадження спричиняє затягування строків розгляду справи є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 10 статті 120 КАС зупинення провадження в адміністративній справі зупиняє перебіг усіх процесуальних строків у цій адміністративній справі. Крім того, зупинення провадження у даній справі пов`язане із необхідністю правильного вирішення даного спору, що цілком відповідає завданню адміністративного судочинства. Щодо решти аргументів апелянта, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для зупинення провадження у справі та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми процесуального права. Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010). Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм процесуального права. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції. Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Результат розгляду: denied