Рішення адміністративного суду від 2023-02-21 00:00:00+02

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся [PERSON] (надалі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі - відповідач), у якому просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яким відмовлено [PERSON] у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років, викладене в листі №2600-0306-8/-91882 від 03.06.2021, яке прийняте за результатами розгляду заяви [PERSON] про перерахунок пенсії від 28.05.2021 року, яка зареєстрована 28.05.2021 №22662; - зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ 42098368, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) здійснити з 01.04.2020 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце реєстрації адреси проживання: [ADDRESS] ), без обмеження граничного розміру пенсії з розрахунку 90% від заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розмір якої становить 68383,46 грн. та зазначений в довідці Офісу Генерального прокурора про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії №21-200зп від 16.03.2021, з урахуванням раніше проведених виплат; - зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ 42098368, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) здійснити з 01.02.2021 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце реєстрації адреси проживання: [ADDRESS] ), без обмеження граничного розміру пенсії з розрахунку 90% від заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розмір якої становить 69402,66 грн. та зазначений в довідці Офісу Генерального прокурора про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії №21-197зп від 16.03.2021, з урахуванням раніше проведених виплат; - зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ 42098368, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) виплатити [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце реєстрації адреси проживання: [ADDRESS] ) недоотриману пенсію, яка становить різницю суми між нарахованою після здійсненого перерахунку та фактично отриманою, невідкладно однією сумою разово. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення відповідача про відмову в перерахунку його пенсії протиправним та таким, що грубо порушує конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення у належному розмірі і підлягає скасуванню, оскільки у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівників органів прокуратури він набув право на перерахунок пенсії. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року позов задоволено частково: - визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яким відмовлено [PERSON] у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років, викладене в листі №2600-0306-8/-91882 від 03.06.2021, яке прийняте за результатами розгляду заяви [PERSON] про перерахунок пенсії від 28.05.2021, яка зареєстрована 28.05.2021 №22662; - зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ 42098368, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) здійснити з 01.04.2020 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце реєстрації адреси проживання: [ADDRESS] ), з розрахунку 90% від заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розмір якої становить 68 383,46 грн. та зазначений в довідці Офісу Генерального прокурора про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії №21-200зп від 16.03.2021, з урахуванням раніше проведених виплат; - зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ 42098368, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) здійснити з 01.02.2021 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце реєстрації адреси проживання: [ADDRESS] ), без обмеження граничного розміру пенсії з розрахунку 90% від заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розмір якої становить 69 402,66 грн. та зазначений в довідці Офісу Генерального прокурора про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії №21-197зп від 16.03.2021, з урахуванням раніше проведених виплат; - в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; - стягнуто на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368) сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що після прийняття рішення Конституційним Судом України №6-р2020 від 26.03.2020 змінений порядок здійснення перерахунку пенсій працівникам прокуратури, тому підлягають застосуванню положення статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697. Щодо відсоткового значення розміру пенсії позивача зазначив, що відповідно до частини 2 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697 пенсія призначається у розмірі 60% від суми місячної заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Щодо обмеження пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами зазначив, що згідно частини 15 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697 максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу та зазначає, що вимоги Закону України "Про прокуратуру" №1697 застосовуються виключно для осіб, яким призначається пенсія, а не особам, яким вже була призначена пенсія раніше. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та з 29.08.2011 отримує пенсію за вислугу років призначену на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ у розмірі 90% від заробітної плати. Так, 16.03.2021 Офісом Генерального прокурора видано [PERSON] довідки №21-200зп та № 21-197зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій. Вказані довідки Офісом Генерального прокурора видані [PERSON] відповідно до рішень Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7(II)/2019 та від 26.03.2020 № 6-р/2020 за нормами чинними на 26.03.2020 та на 01.01.2021 відповідно за відповідною (прирівняною) посадою заступника начальника відділу, які становлять 68383,46 грн. та 69402,66 грн. відповідно. Позивач 28.05.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугою років на підставі довідок Офісу Генерального прокурора від 16.03.2021 №21-200зп та № 21-197зп. Листом від 03.06.2021 № 2600-0306-8/91882 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що [PERSON] отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про прокуратуру" з 29.08.2011, обчислену із заробітної плати по посаді старшого прокурора відділу. Згідно матеріалів пенсійної справи позивача звільнено з посади заступника начальника відділу 01.12.2014, водночас дані про переведення [PERSON] на цю посаду в пенсійній справі відсутні. Оскільки зміна посади на вищу/звільнення з посади мало місце до 13.12.2019, для перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати по посаді заступника начальника відділу Офісу Генерального прокурора згідно наданих довідок №№ 21-197зп та 21-200зп від 16.03.2021 немає підстав. Перерахунок пенсії має проводитись з урахуванням заробітної плати по посаді старшого прокурора відділу. Не погоджуючи з таким рішенням відповідача, позивач звернулась з даним позовом до суду. Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у частинах 12 та 17 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, якими передбачалось, зокрема, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за таким призначенням або перерахунком. Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. В частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо позовних вимог про здійснення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, судом першої інстанції враховано позицію Верховного Суду викладену в постанові від 13.04.2022 у справі № 380/12638/20. Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке. Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В частині задоволення позовних вимог щодо не перерахування пенсії та вчинення дій щодо перерахування пенсії, колегія суддів зазначає наступне. Частина двадцята статті 86 Закону №1697-VІІ (в первинній редакції) мала такий текст: "Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки". Так, протягом усього періоду дії норми статті 86 Закону №1697-VІІ, яка визначала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, позивач мав право на перерахунок пенсії, проте був позбавлений можливості таке право реалізувати з огляду на бездіяльність Кабінету Міністрів України. Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 (справа №826/8546/18) звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом №1697-VІІ покладено саме на уряд. Суди у зазначеній справі визнали протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено частиною двадцятою статті 86 Закону України "Про прокуратуру" та зобов`язали Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та ухвалити рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури. Проте, рішення суду фактично Кабінетом Міністрів України не виконано. Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами Пенсійного фонду України перерахунку зазначених пенсій, у тому числі, пенсії позивача. Реалізація його права була забезпечена саме рішенням Конституційного Суду від 13.12.2019. Тому суд вважає підхід відповідача до вирішення заяви позивача незаконним. Суд зазначає, що в цій ситуації позивач має право на перерахунок пенсії. Крім того, слід звернути увагу, що постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування. Таке рішення уряду є рішенням про "підвищення заробітної плати прокурорським працівникам". Щодо посилання апелянта на те, що підстав для перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки Офісу Генерального прокурора про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за посадою заступника начальника відділу не вбачається, оскільки пенсія позивачу призначалася за посадою старшого прокурора відділу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів пенсійної справи, що позивачем 27 березня 2015 року подано до Пенсійного фонду Наказ Генеральної прокуратури України від 01 грудня 2014 року, в якому зазначено, що [PERSON] звільнено з посади заступника начальника відділу нагляду за досудовим розслідуванням і підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами СБ України (стор. 58 том І). Отже, подаючи в 2021 році довідку Офісу Генерального прокурора позивачем дотримано вимоги законодавства, а дії відповідача є протиправними, що до не взяття її до уваги. З аналізу матеріалів справи та норм права колегія суддів доходить висновку, що рішення суду в частині щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яким відмовлено [PERSON] у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років, викладене в листі №2600-0306-8/-91882 від 03.06.2021, яке прийняте за результатами розгляду заяви [PERSON] про перерахунок пенсії від 28.05.2021, яка зареєстрована 28.05.2021 №22662, залишити без змін. Щодо задоволення позовних вимог в частині перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, колегія суддів зазначає наступне. Спірними у цій справі є питання щодо розміру відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону №1789-XII, а також застосування при перерахунку такої пенсії обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній до 01.10.2011, передбачалося, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" у статтю 50-1 Закону № 1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" у статті 50-1 Закону №1789-ХІІ у частинах другій і п`ятій цифри " 80" замінено цифрами " 70". Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" у статті 50-1 Закону №1789-ХІІ у частинах другій та п`ятій цифри " 70" замінено цифрами " 60". За правилами частини вісімнадцятої цієї статті (у редакції, чинній до 01.01.2015) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України. Водночас 15.07.2015 набрав чинності Закон №1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015. З набранням чинності Законом №1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон №1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами. Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону №1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів. Враховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII. У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 N 5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Колегія суддів звертає увагу, що в постанові Верховного Суду від 21.12.2021 року по справі №580/5962/20, суд касаційної інстанції відступила від висновку, викладеного, у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі №580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувала правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність. З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону №1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати. Отже, позовні вимоги позивача в частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, а отже рішення суду в даній частині підлягають скасуванню Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, з даного приводу колегія суддів зазначає наступне. Позивач наполягає, що обмеження пенсії максимальним розміром на нього не розповсюджуються з огляду на принцип дії закону в часі. Відповідно до абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону № 1697-VII, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Зазначені положення Закону № 1697-VII, неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування. Колегія суддів звертає увагу, що в цій справі ключовим правовим питанням є те, чи розповсюджуються на позивача встановлені Законом № 3668-VI обмеження розміру пенсії. Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді. У постанові Верховного Суду від 21.12.2021 (справа №580/5962/20), яка прийнята у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, Суд дійшов таких правових висновків: «...колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі №580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувати правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.» «…колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувати правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII.» «…внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний… на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Отже, позовні вимоги Особа-1 у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.». Колегія суддів звертає увагу, що правовідносини у цій справі цілком тотожні справі № 580/5962/20 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи. З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Також, аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.04.2022 у справі № 380/12638/20 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи. Отже, позові вимоги позивача в частині щодо проведення перерахунку пенсії без обмеження не підлягає задоволенню, а рішення суду в даній частині підлягає скасуванню. Щодо посилання позивача, що він має право на перерахунок пенсії без обмеження та у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури та до нього не підлягає застосовуватися вимоги Законом №1697-VII, оскільки дана норма застосовується до пенсіонерам, яким призначається пенсія в перше, колегія суддів не приймає до уваги. Оскільки, в постанові Верховного Суду від 21.12.2021 року по справі №580/5962/20, суд касаційної інстанції відступила від висновку, викладеного, у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі №580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувала правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що пункт 3, 4 резолютивної частини рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення в даній частині, шляхом: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії [PERSON] за вислугу років на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 16.03.2021 №21-197зп, з урахування раніше проведених виплат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За таких обставин, а також враховуючи останню правову позицію Верховного Суду, яку враховує судова колегія відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга Пенсійного фонду підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанцій у цій справі - скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача - задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині пунктів 3, 4 резолютивної частини - скасувати, з прийняттям нового рішення в даній частині, оскільки рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Результат розгляду: partial