Рішення адміністративного суду від 2022-06-29 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), у якому просив: - визнати протиправним рішення Міністерства оборони України у формі пункту 3 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №21 від 07.02.2020; - скасувати пункт 3 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №21 від 07.02.2020; - зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву [PERSON] з питання виплати одноразової грошової допомоги у визначеному законом порядку та прийняти стосовно заяви [PERSON] рішення, передбачених України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року у задоволенні позову було відмовлено. Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення яким позовні вимоги задовольнити. Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що судовим рішенням, яке набрало законної сили було встановлено, що позивачу було встановлено 2 групу інвалідності внаслідок поранення отриманого ним при виконанні обов`язку військової служби в країнах де велись бойові дії, а також те, що позивач не зобов`язаний подавати первинну довідку МСЕК. Також, апелянт зазначає про відсутність обов`язку передбаченого Порядком №975 подавати копію військового квитка. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, [PERSON] проходив військову службу у військовій частині № [NUMBER] з 11.1986 по 05.1987 та у військовій частині польова пошта № [NUMBER] з 05.1987 по 10.01.1989, у тому числі у складі діючої армії в період бойових дій у військовій частині - польова пошта [NUMBER] з 21.10.1987 по 10.01.1989 на території Демократичної Республіки Афганістан, що підтверджується довідкою від 25.12.2015 №272/4. 10.02.2011 відносно позивача складено висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, у заключній частині якого зазначено, що описані рубці є наслідком загоєння ран, які могли утворитися внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих в 1988 році. Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МОУ від 29.04.2011 №790, поранення і захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Із довідки до акта огляду МСКЕ серії КИО-І №292351 вбачається, що позивачу з 21.06.2011 встановлено третю групу інвалідності. Причина інвалідності: поранення, пов`язані із виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії. Відповідно до довідки акта огляду МСЕК серії КИО-І №0428320 позивачу з 27.03.2014 встановлено довічно ІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: поранення, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії. 18.09.2018 позивач звернувся до МОУ через Київський ОВК із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності з 27.03.2014 внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, та просив Київський ОВК підготувати висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги та передати його до МОУ разом із заявою та доданими документами. 25.09.2018 Київським ОВК на заяву позивача надано відповідь № 2/5/1694, у якій було зазначено про необхідність надання: - копії акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; - копії довідок МСЕК про встановлення групи та причинного зв`язку інвалідності (у тому числі первинні). Вказані факти були встановлені Київським окружним адміністративним судом під час розгляду справи №320/5580/18 та відображені у рішенні від 29.05.2019 у цій справі, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2019. Вказаним рішенням було: - визнано протиправною бездіяльність Київського обласного військового комісаріату щодо не підготовки висновку стосовно документів та заяви [PERSON] щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги та не передачі документів та заяви [PERSON] до Міністерства оборони України; - зобов`язано Київський обласний військовий комісаріат в 15-денний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили подати на розгляд Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги [PERSON] та заяву з документами [PERSON] , подану для призначення одноразової грошової допомоги. Після набрання законної сили вищевказаними судовими рішеннями позивач звернувся до Міністерства оборони України через Київський обласний військовий комісаріат із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності та при прийнятті рішення врахувати обставини, встановлені судовими рішеннями у справі №320/5580/18. До заяви було додано: копії вищевказаних судових рішень; копію посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи; копію довідки МСЕК про встановлення інвалідності ІІ групи; копію витягу з протоколу ЦВЛК; копію висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи; копію довідки Києво-Святошинського районного військового комісаріату; копію довідки про відкриття рахунку в банку; копії сторінок паспорта громадянина України; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера. Вказана заява з доданими до неї документами була направлена Київським обласним військовим комісаріатом на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України разом із супровідним листом від 17 січня 2020р. №2/5/110. За результатом розгляду цих документів комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, на засіданні 07 лютого 2020 року було прийнято рішення, яке оформлено пунктом 3 протоколу №21, про повернення на доопрацювання поданих документів для призначення одноразової грошової допомоги. Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся з позовом до суду. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що документи для призначення та виплати одноразової грошової винагороди були подані позивачем не в повному обсязі та потребували уточнення, а тому, суд дійшов висновку, що спірне рішення було прийнято відповідачем правомірно та підстави для його скасування відсутні. Колегія суддів не може погодитись із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті. Згідно з пунктом 6 статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року(далі - Порядок № 975). Так, відповідно до пункту 2 Порядку № 975 особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цієюпостановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. Частиною 2 пункту 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи (підпункт 1 пункту 6 Порядку). Перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу зазначений у пункті 11 Порядку № 975. Такими документами відповідно до пункту 11 Порядку № 975 є: заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою). Згідно п. 13 Порядку № 975 розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання. Як вірно встановлено судом першої інстанції, спірне рішення про повернення документів на доопрацювання було прийнято відповідачем у зв`язку з відсутністю у пакеті документів копії військового квитка позивача та довідки органів медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності. Колегія суддів звертає увагу, що наведений вище перелік документів не містить вимоги щодо надання копії військового квитка, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, відтак, на переконання колегії суддів посилання відповідача у спірному рішенні на ненадання позивачем копії військового квитка є неправомірним, оскільки надання такого документу не є обов`язковим для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вказаного вище Порядку. Крім того, судом першої інстанції обгрунтовано зауважено, що у комплекті поданих позивачем документів була наявна довідка Києво-Святошинського районного військового комісаріату від 25 грудня 2015р. № 272/4, в якій містилась зокрема інформація про дату звільнення позивача з військової служби. При цьому, судом апеляційної інстанції враховано висновки Київського окружного адміністративного суду під час розгляду справи №320/5580/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2019, якими встановлено, що порядок № 975 не містить вимоги подавати у тому числі і первинну довідку МСЕК та не визначає який саме документ (медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, висновок експерта, протокол військово-лікарської комісії, довідка МСЕК, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги. Вказані обставини встановлені судовими рішеннями у справі №320/5580/18, а тому відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України визнаються судом преюдиціальними та такими, що не потребуються повторного доказування. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправним рішення Міністерства оборони України у формі пункту 3 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №21 від 07.02.2020 та, відповідно, скасування пункту 3 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №21 від 07.02.2020. Враховуючи, що вирішенню питання для призначення одноразової грошової допомоги передує, визначена Порядком процедура, а тому, призначення її в судовому порядку, без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб. Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки в цій справі документи повернуто на доопрацювання, а спірне питання по суті відповідачем не розглядалось, тому належним способом захисту є зобов`язання Міноборони повторно розглянути документи позивача щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності відповідно до Закону №2011-ХІІ та Порядку № 975, з урахуванням вищевикладеної мотивувальної частини рішення. Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нової постанови про задоволення позову.

Результат розгляду: granted