Рішення адміністративного суду від 2022-11-07 00:00:00+02

[PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Харківській області (надалі також відповідач, Інспекція), в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, винесену 26.05.2021 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області Ломоновським Романом Вікторовичем про визнання [PERSON] , [INFO] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 64 КУпАП, а також стягнути на його користь сплачений штраф у розмірі 170 грн. та понесені судові витрати у розмірі 454 грн. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.12.2021 у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясовані обставини справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, винесену 26 травня 2021 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області Ломоновським Романом Вікторовичем, про визнання [PERSON] , [INFO] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбаченого ст. 64 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що всупереч вимогам ст. 283 КУпАП в оскаржуваній постанові не зазначено нормативний акт, яким передбачено відповідальність за інкриміноване правопорушення, що судом першої інстанції враховано не було, більш того не надано жодної оцінки доводам позивача з цього питання, а обставини справи, що мають значення для справи, з`ясовані не були. Судом першої інстанції не враховано, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 276 КУпАП та п. 4.4. та 5.2. Інструкції з оформлення органами Державної екологічної інспекції України та її територіальними органами матеріалів про адміністративне правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.07.2004 за № 264, так як в постанові не зазначено місце розгляду справи, а також не вказано номер постанови, що є обов`язковим реквізитом. Крім того судом першої інстанції в порушення норм процесуального законодавства не досліджено та не надано відповідної оцінки доказам, які надані позивачем, зокрема лісорубному квитку від 11 серпня 2020 року серії 02ЛКБ № 536159, а також акту № 036.20 від 31.12.2020, що мають значення для правильного вирішення справи. Окремо позивач звертає увагу на грубі порушення норм процесуального права, допущені судом при ухваленні оскаржуваного рішення. Відповідач правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористався. Відповідно до пункту першого частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд \~апеляційної \~інстанції \~розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах\~доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке. Суд установив, що [PERSON] працює лісничим Державного підприємства «Слобожанське», в постійному користуванні якого перебувають ліси, котрі розташовані на території Богодухівської міської територіальної громади Харківської області, що сторонами не заперечується. Державною екологічною інспекцією у Харківській області на підставі ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», звернення гр. [PERSON] , погодження Державної екологічної інспекції України № 3.1/801ПГ від 05.05.2021 та Наказу від 24 травня 2021 року за № 499/12-02 винесено направлення на здійснення позапланової перевірки в термін з 26 травня по 27 травня 2021 року на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства в частині охорони, захисту, використання та відтворення лісів в межах питань, порушених у зверненні [PERSON] . За результатами здійснення державного нагляду (контролю) Інспекцією складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів від 27.05.2021 за № 499/12-02/06-14, який отримано та підписано представником Богодухівського лісництва ДП «Слобожанське». Актом перевірки, у п. 3 опису виявлених порушень, зафіксовано, що допущено складання хмизу (порубкових решток) за межами лісосіки у Богодухівському лісництві ДП «Слобожанське», а саме: у кварталі 25 виділі 2, площею 2.7 га, ВРС-2020 року. У зв`язку із зазначеним державним інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення від 26 травня 2021 року, № 000814 та прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення від 26 травня 2021 року. Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення від 26.05.2021, складеною державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області Ломоновським Романом Вікторовичем, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 26.05.2021 за № 000814, [PERSON] , [INFO] , лісничий Богодухівського лісництва ДП «Слобожанське», будучи посадовою особою, допустив складання хмизу за межами лісосіки при проведенні СРВ-20, кв. 25 вид.2 пл.2,7 га Богодухівського лісництва ДП «Слобожанське», а тому його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 64 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. Скориставшись правом на оскарження постанови від 26.05.2021 у судовому порядку, позивач звернувся до суду із позовом про її скасування. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірними, а вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 64 КУпАП, доведена та підтверджується наданими відповідачем до суду доказами. Щодо доводів позивача про порушення норм процесуального права, допущених судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 271 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. Як убачається з матеріалів справи, позовна заява у справі надійшла до суду 04.06.2021. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.06.2021 розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, доказів отримання ухвали від 08.06.2021 позивачем матеріали справи не містять. Справа розглянута судом першої інстанції 28 грудня 2021 року у відкритому судовому засіданні, в якому оголошено вступну та резолютивну частину рішення, а повний текст виготовлено 17.01.2022. Позивач не повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання. Отже суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з порушенням норм процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування. Щодо висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, колегія суддів зазначає таке. Статтею 64 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення встановленого порядку використання лісосічного фонду, заготівлі і вивезення деревини та заготівлі живиці. Диспозиція статті 64 КУпАП є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки осіб, передбачених в умовах карантину. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом. Кваліфікуючі ознаки правопорушення, передбаченого ст. 64 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мають бути конкретно зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, як того вимагає стаття 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Таким чином об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 64 КУпАП, є здійснення винною особою діянь, які прямо заборонені статтею 105 Лісового кодексу України та Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23 травня 2007 року. Вимоги до форми і змісту постанови зазначено в статті 283 КУпАП, яка передбачає, що постанова повинна містити зазначення нормативного акта, яким передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення. Разом з тим постанова про адміністративне правопорушення від 26.05.2021 винесена з порушенням ст. 283 КУпАП та п. 4 Інструкції з оформлення органами Державної екологічної інспекції України та її територіальними органами матеріалів про адміністративне правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 липня 2004 року за № 264, згідно з якими постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, які зазначаються із застосуванням термінології відповідних статей КУпАП та законодавчих, нормативно-правових актів, вимоги яких порушені, а також має містити зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. Колегія суддів зазначає, що відповідач, приймаючи рішення про винність [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 64 КУпАП, у оскаржуваній постанові не зазначив нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, так як у ст. 105 Лісового кодексу України від 21 січня 1994 року, № 3852-ХІІ (зі змінами та доповненнями), на яку посилається відповідач, не передбачено відповідальність за складання хмизу за межами лісосіки, що зазначено в постанові. Натомість диспозиція ст. 64 КУпАП передбачає відповідальність за порушення порядку використання лісосічного фонду, заготівлі і вивезення деревини та заготівлі живиці, що за своєю кваліфікацією не відповідає об`єктивній стороні правопорушення, описаної в оскаржуваній постанові. Водночас стаття 105 Лісового кодексу України містить 20 пунктів, тобто 20 різних складів правопорушень. Проте зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити, яке саме із цих правопорушень вчинив [PERSON] . Окрім того \~в протоколі про адміністративне правопорушення від 26 травня 2021 року № 000814 зазначено, що [PERSON] порушив п. 2 Порядку спеціального використання лісових ресурсів. В той же час абзацом 4 п. 2 Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 № 761 визначено, що підприємства, установи, організації і громадяни, які здійснюють спеціальне використання лісових ресурсів, зобов`язані не допускати захаращення лісових ділянок, суміжних з лісосіками та територіями, які розчищаються для будівництва та інших потреб, що в оскаржуваній постанові не відображено. Відсутність в оскаржуваній постанові зазначення нормативно-правового акту, яким встановлюється відповідальність, є грубим порушенням права на захист в частині роз`яснення особі, яка притягається до відповідальності, суті інкримінованого правопорушення, підстав притягнення до відповідальності та норми закону, що передбачає відповідальність. За ст. 62 Конституції України притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення» від 24 червня 1988 року за № 6 встановлено, що розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного. Приписами ч. 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011, заява № 16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, заява № 36673/04). Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. За таких обставин на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень, покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення. Судом установлено, і відповідачем не спростовано, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, зокрема п. 4.4 Інструкції № 264, оскільки в ній не зазначено відповідно до закону яку заборону нормативно-правового акту було порушено [PERSON] , а відтак об`єктивну сторону адміністративного правопорушення не розкрито у точній відповідності до закону. З огляду на встановлені обставини справи колегія суддів уважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови та погоджується з доводами позивача про те, що прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення від 26 травня 2021 року є протиправною та підлягає скасуванню. Державна екологічна інспекція у Харківській області, як суб`єкт владних повноважень та відповідач у справі, усупереч вимогам частини другої статті 77 КАС України не довела правомірності своїх дій (рішень) у спірних правовідносинах з позивачем. За такого правового регулювання та обставин справи суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. Отже оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення, винесена 26.05.2021 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області Ломоновським Романом Вікторовичем, про визнання [PERSON] , [INFO] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 64 КУпАП, підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги щодо зазначених обставин приймаються колегією суддів у якості належних. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Ураховуючи незаконність оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, за приписами ч. 3 ст. 286 КАС України справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. З матеріалів апеляційної скарги встановлено, що позивачем в частині позовних вимог про стягнення на користь [PERSON] сплаченого ним штрафу у розмірі 170 грн доводів не наведено, позивач в прохальній частині апеляційної скарги просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, винесену 26 травня 2021 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області Ломоновським Романом Вікторовичем, про визнання [PERSON] , [INFO] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 64 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач при зверненні з позовною заявою сплатив судовий збір у сумі 454,00 грн, при подачі апеляційної скарги - 681,00 грн. \~ Колегія суддів, виходячи з того, що Другим апеляційним адміністративним судом скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково, враховуючи, що задоволені вимоги охоплюють обсяг порушених прав та законних інтересів позивача, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, уважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Харківській області витрати зі сплати судового збору у сумі 1135,00 грн (454,00 грн + 681,00 грн).

Результат розгляду: partial