Рішення адміністративного суду від 2022-03-21 00:00:00+02

01.10.2021 [PERSON] звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у перерахунку з 01.04.2019 та з 01.07.2021 виплати пенсії за вислугу років у розмірі 83% без обмеження її максимальним розміром згідно оновленої довідки про грошове забезпечення Тернопільського ОВК №10/2/552 від 24.11.2020 станом на 05.03.2019 з врахуванням виплачених сум; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 та з 01.07.2021 з урахуванням раніше виплачених сум на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення Тернопільського ОВК №10/2/552 від 24.11.2020 станом на 05.03.2019, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 83% сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з врахуванням виплачених сум. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року позов задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років [PERSON] при перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки від 24.11.2020 № 10/2/552, з 83% до 70% відповідних сум грошового забезпечення та з обмеженням її максимальним розміром; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити [PERSON] перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум), на підставі оновленої довідки від 24.11.2020 №10/2/552 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення без обмеженням її максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2019 у зразковій справі №240/5401/18 прийшла до переконання, що відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України. Суд першої інстанції вказав, що відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-XII, вже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії. Суд першої інстанції зазначив, що внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774 VIII до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії, призначеної у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», максимальним розміром. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку його пенсії без обмеження її максимального розміру також підлягають до задоволення, а тому необхідно поновити права позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу (з урахуванням раніше виплачених сум) з 01 квітня 2019 року без обмеження її максимального розміру. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у частині зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки від 24.11.2020 №10/2/552 без обмеженням її максимальним розміром та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у перерахунку з 01.04.2019 виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 без обмеження пенсії максимальним розміром, з врахуванням виплачених сум на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення Тернопільського ОВК №10/2/552 від 24.11.2020 станом на 05.03.2019 відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що обмеження максимального розміру пенсії введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI. Скаржник вказує, що оскільки після перерахунку пенсії настало перевищення такої максимального розміру підлягає застосування вказане обмеження. Скаржник вважає, що права позивача на пенсійне забезпечення не порушені. Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає частково. Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, [PERSON] з 10.09.1987 є пенсіонером Міністерства оборони України, з 2007 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, відповідно до Постанови №103, проведено перерахунок пенсії [PERSON] з 01.01.2018. При проведенні перерахунку відповідач визначив розмір пенсії позивача з розрахунку 70% грошового забезпечення. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 у справі №1940/1719/18, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області при проведенні перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2018 щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років з 83% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсії [PERSON] з 01.01.2018, виходячи з основного розміру пенсії за вислугу років - 83% від грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії. Тернопільським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки видано оновлену довідку №10/2/552 від 24.11.2020 про розмір грошового забезпечення [PERSON] , встановленого за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення), станом на 05.03.2019, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відповідно до якої, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовилось провести перерахунок основного розміру пенсії позивача. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі № 500/1329/21, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії [PERSON] із 01.04.2019, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного у оновленій довідці від 24.11.2020 за №10/2/552 Тернопільського обласного військового комісаріату про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 з врахуванням як основних так і додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, та здійсненні виплати за перерахованої пенсії, з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок [PERSON] пенсії з 01.04.2019 згідно оновленої довідки від 24.11.2020 за №10/2/552 Тернопільського обласного військового комісаріату про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим спеціальним званням, надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, та провести виплати за перерахованої пенсії, з урахуванням виплачених сум. 01.07.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на виконання зазначеного рішення провело перерахунок пенсії, проте в розмірі 70%. 12.08.2021 [PERSON] звернувся із заявою у Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якій просив провести з 01.04.2019 перерахунок пенсії в розмірі 83% грошового забезпечення (встановленого рішенням суду) та проводити виплату перерахованої пенсії без обмежень максимальним розміром, оскільки максимальний розмір пенсії введено Законом України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та не поширюється на позивача. Розглянувши заяву позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, листом від 30.08.2021 повідомило [PERSON] про те, що рішеннями судів у справі № 500/1329/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, разом з тим, рішень про зобов`язання провести перерахунок пенсії в розмірі 83%, - не приймалось. Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Вказана норма застосована при перерахунку пенсії, проведеного на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі № 500/1329/21. Вказано, що оскільки пенсійна виплата не перевищує розміру десяти прожиткових мінімумів (18540 грн.), пенсійна виплата не обмежена максимальним розміром (а.с.11). Вважаючи відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії з 01.04.2019 в розмірі 83% грошового забезпечення відповідно до рішення суду та оновленої довідки Тернопільського ОВК від 24.11.2020 №10/2/552 з 01.04.2019 та з 01.07.2021 протиправною та необґрунтованою, [PERSON] звернувся із позовом до суду. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного. Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) статтею 13 якого, в первинній редакції встановлювалось, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2 - 80 процентів. В подальшому вказана норма зазнавала змін та Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-VII, який набирав чинності з 1 квітня 2014 року, встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Таким чином, з 01.04.2014 змінився відсоток грошового забезпечення з якого розраховується розмір пенсії, яка обчислюється відповідно до статті 13 Закону №2262-XII. Водночас, ні Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», ні положеннями Закону №2262-XII не передбачено проведення після 01.04.2014 перерахунку раніше призначених пенсій, виходячи з нового (зменшеного) відсотку відповідних сум грошового забезпечення. При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Відповідно до положень статті 63 Закону № 2262-XII, в редакції чинній на час проведення перерахунку пенсії позивача, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно до пункту 4 якого перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Пунктом 5 згаданого Порядку визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням. Отже, норми, які визначають механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям, встановлені статтею 63 Закону №2262-XII, яка змін не зазнавала, а також нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, тому застосування у спірному випадку органом пенсійного фонду при перерахунку пенсії нового механізму обчислення пенсії, встановленого у статті 13 цього Закону №2262-XII, яка регулює призначення пенсій, є протиправним. При перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років. Внесені Законом №1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення максимального розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи позивача щодо безпідставного зниження відповідачем основного розміру пенсії з 83 % на 70 % сум грошового забезпечення при перерахунку пенсії позивача на виконання рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі № 500/1329/21, оскільки в цьому випадку відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії, так як при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років чи у зв`язку із збільшенням його в силу змін законодавства, є незмінним у бік зменшення. Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправності дій відповідача при перерахунку пенсії позивача в частині зміни відсоткової складової грошового забезпечення, що враховується при перерахунку на 70%. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від \~\~\~\~\~\~\~21 квітня 2021 року (справа №140/3368/19), від 23 червня 2021 року (справа №140/392/19), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі №240/5401/18. Однак, суд першої інстанції, зазначивши у мотивувальній частині оскаржуваного рішення про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визначення відсоткового розміру грошового забезпечення, з якого слід проводити перерахунок, \~та дійшов помилкового висновку, що позивачу пенсія була призначена у розмірі 90 % від грошового забезпечення, тоді як позивач отримував пенсію за вислугу років в розмірі 83% від грошового забезпечення. Таким чином, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити [PERSON] перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум), на підставі оновленої довідки від 24.11.2020 №10/2/552 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 83% сум грошового забезпечення, як і просив позивач. При цьому підстави перерахунку пенсії позивача та складові грошового забезпечення, з яких здійснено такий перерахунок, учасниками справи не оспорюються. Щодо обмеження перерахованої позивачу пенсії максимальним розміром, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне. Відповідно до частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, яка набрала чинності з 01.01.2016, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у частині 7 статті 43 Закону №2262-XII замінено словами і цифрами по 31 грудня 2017 року . Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 у справі №1-38/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: - частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Конституційний Суд України у зазначеному рішенні вказав, що в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004). Організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей пов`язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захисту суверенітету, територіальної цілісності України (частина перша статті 17 Основного Закону України). Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004). Конституційний Суд України стверджував, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. Відповідно до статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Отже, з 20.12.2016 в Законі № 2262-XII фактично відсутня частина сьомої статті 43, яка з вказаної дати втратила чинність, а тому внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до вказаної частини зміни щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 06.11.2018 у справі № 522/3093/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 16 квітня 2020 року №620/1285/19. Водночас, згідно з пунктом 2 Розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року. Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що передбачені статтею 43 Закону №2262-XII обмеження пенсій максимальним розміром, що не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, введені в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, який набрав чинності в даній частині з 01.10.2011, пунктом 2 «Прикінцевих та перехідних положень «якого встановлено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Оскільки, пенсія позивачу призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, а тому встановленні таким обмеження на позивача не поширюються. Враховуючи вказані законодавчі положення та обставини справи, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд апеляційної інстанції, приходить до висновку, що аргументи скаржника щодо застосування до спірних правовідносин положень статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, є безпідставними. Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності застосування іншого показника (70%) до перерахунку пенсії позивача, а також обмеження перерахованої пенсії позивачу максимальним розміром, однак дійшов помилкового висновку щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати.

Результат розгляду: partial