Рішення адміністративного суду від 2022-03-10 00:00:00+02

22.11.2021 [PERSON] звернувся до суду із позовом до Управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації (далі - УСЗН) в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати щорічної разової грошової допомоги в розмірі семи мінімальних пенсій за віком; зобов`язати УЗСН нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 та 2021 роки в розмірі семи мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-XII), з урахуванням раніше виплачених сум. Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року позовну заяву [PERSON] до УСЗН про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами. Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржила позивач, яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить таку скасувати, та ухвалити нове рішення, про відкриття провадження у справі. В апеляційній скарзі вказує, що строк на звернення до суду пропущений з поважних причин, оскільки останній перебував на тимчасово окупованій території м.Донецьк з лютого 2020 року по вересень 2021 року у зв`язку з оголошенням Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) з березня 2020 року по даний час загальнонаціонального карантину та заборони транспортного і пішохідного сполучення між регіонами та заборони відвідування громадських закладів та тривалого стаціонарного та амбулаторного лікування з 08.07.2020 по 20.08.2021 та відсутність відповідей відповідача на електронну пошту. Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав. У відповідності до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)) 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не усунено недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Такі висновки суду першої інстанції є дещо помилковими, відтак вказане судове рішення не може бути залишено без змін, з таких міркувань. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ухвалою судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року позовну заяву скаржника було залишено без руху на підставі положень частин першої, другої статті 169, частини першої статті 123 КАС та встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій необхідно було вказати підстави для поновлення строку, надати докази поважності причин пропуску цього строку (а.с.6-11). 23.12.2021 на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яка мотивована тим, що з лютого 2020 року по вересень 2021 він перебував на тимчасово окупованій території у м. Донецьк. Згідно довідки від 18.06.2021 №778, яка видана медико-психологічним центром, в тому, що [PERSON] дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні №1 РКПБ-МПЦ м. Донецька: з 08.07. по 03.09.2020, з 19.10. по 16.12.2020, з 18.12.2020 по 12.02.2021, з 16.02. по 16.04.2021 та з 20.04. по 18.06.2021, тому не міг звернутися до суду (а.с.4, 15). Згідно із пунктами 3, 5 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними). Відповідно до частини першої статті 123 КАС у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС). За змістом пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із частинами першою та другою статті 122 КАС (в редакції, чинній станом на час подання позову) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У частині третій статті 122 КАС встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Зі змісту позову видно, що позивач, зокрема, просить зобов`язати відповідача здійснити перерахування та виплату недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020-2021 роки у розмірі визначеному статтею 12 Закону №3551-XII. Із клопотання позивача про поновлення строку для звернення до суду від 23.12.2021 встановлено, що скаржник вважає, що початок перебігу строку звернення до суду слід пов`язувати саме з часом повернення його з тимчасово окупованої території. Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги. Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. В цьому випадку, необхідно наголосити на тому, що допомога до 5 травня є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений розрахунок одноразової грошової допомоги. Отже, з дня отримання допомоги до 5 травня, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування одноразової грошової допомоги в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву. В той же час, суд зауважує, що відповідно до статті 17-1 Закону №3551-XII особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Тобто, Законом №3551-XII встановлено розумний строк для звернення до органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги для отримання її доплати, у разі якщо виплату не здійснено або здійснено в розмірі меншому ніж встановлено Законом. При цьому, апеляційний суд зауважує, що Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2018 року розглядаючи справу № 607/7919/17 зазначив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Як наслідок суд Касаційної інстанції дійшов висновку, що перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога. Отже, враховуючи вказану позицію Верховного Суду суд першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, правомірно зазначив, що перебіг шестимісячного строку звернення позивача до суду із цим позовом за період травня 2020 року слід обраховувати з 30 вересня відповідного року. В той же час, до суду позивач звернувся 22.11.2021, тобто з пропуском строку визначеного частиною другою статті 122 КАС. Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2021 року по справі №240/12017/19, зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Отримання позивачем листа відповідача, так званої відмови, яка як вказано у позові датована 29.11.2021 №2974/5, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав/ чи мав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку. Вказані висновки суду апеляційної інстанції, узгоджуються із позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 22 липня 2021 року у справі №420/718/21. Пунктом 3 розділу VI Прикінцеві положення КАС (в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18.06.2020 №731-IX, чинній на час з 30.09.2020 по 29.04.2021) обумовлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення . Разом з тим, за приписами цієї норми введення карантину не є безумовною підставою для поновлення судом пропущеного процесуального строку. Такий строк може бути поновлений лише у разі, якщо особа об`єктивно була обмежена вчинити процесуальну дію у зв`язку із карантином. У такому випадку позивач повинен аргументувати те, які карантинні заходи та в який саме спосіб завадили звернутися до суду з позовною заявою протягом строку, визначеного законом, а суд, в свою чергу, має надати безпосередню оцінку поважності цих причин. Проте позивач-апелянт не надав доказів того, що впровадження в країні карантину призвело до неможливості звернення до суду. Упродовж усього періоду часу - з 30.09.2020 до 30.03.2021 впроваджені у зв`язку з карантином обмеження не стосувались діяльності державних органів (у тому числі суду) та підприємств, що надають послуги зв`язку. Тобто, такі обмеження об`єктивно жодним чином не перешкоджали своєчасному зверненню позивача до суду з позовом про проведення перерахунку спірної допомоги. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що таку необхідно повернути, так як скаржник не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Як встановлено вище, ухвалою судді від 26 листопада 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк для подання до суду обгрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із даними позовними вимогами та надання доказів поважності причин пропуску такого строку. На виконання вимог цієї ухвали позивачем подано заяву про поновлення пропуску строку звернення до суду та додано документи поважності причин такого пропуску, які уже були подані до позову та попередньої заяви про поновлення пропущеного строку і в ухвалі про залишення позовної заяви без руху вказані причини не були визнані поважними. З огляду на викладене, в розглядуваному випадку підставою для повернення позовної заяви [PERSON] не можна застосовувати пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС за яким позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Так як, позивачем 23.12.2021 направлено до суду заяву про поновлення пропущеного строку та викладено обставини, які на думку позивача свідчать про поважність причин його пропуску, тому стверджувати, що позивачем не виконано вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не має підстав. Разом з тим, щодо строку звернення до суду із позовом в частині нарахування та виплати одноразової грошової допомоги за травень 2021 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач-апелянт строк звернення до суду не пропустив, так як звернувся в межах шестимісячного строку - 22.11.2021, що підлягає обрахуванню з 30.09.2021 по 30.03.2022, а відтак в цій частині позовні вимоги скаржника підлягають розгляду в суді першої інстанції. Відтак, в цій частині ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду. Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо можливості розгляду позовних вимог скаржника в межах шестимісячного строку, що передують дню звернення до суду.

Результат розгляду: partial