Рішення адміністративного суду від 2022-06-30 00:00:00+03

У грудні 2021 року ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» (надалі позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці (надалі відповідач, Митниця), в якому просило: - визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/200067/1 від 19.08.2021 року; - визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/00581 від 19.08.2021 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним, оскільки визначена в митній декларації митна вартість імпортованого товару відповідає ціні товару зазначеній в інвойсі та прайс-листі. Також є протиправною картка відмови в прийнятті митної декларації, оскільки декларантом були надані всі необхідні додаткові документи, що підтверджують задекларовану вартість імпортованого товару та відповідність такої вартості контракту. Також позивач зазначає, що згідно зовнішньоекономічного договору ціна імпортованого позивачем товару вже включає в собівартість упаковки та маркування, та в інвойсі зазначено, що товар має бути сплачено після поставок такого товару, що свідчить про обрану умову оплати 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення. Позивач вважає, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 року позов задоволено повністю. Справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Не погоджуючись з таким рішенням, Митниця подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності 18.05.2021 року позивачем ТОВ «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» (покупець) укладений з «GREEN MISR IMPORT & EXPORT» (Єгипет) контракт на поставку №10/21, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар зазначений в Замовленнях та у виставлених на його підставі Інвойсах, що є частиною контракту. Умови поставки товару вказуються в Інвойсах. Пунктом 7.1 та 7.2 Контракту визначено, що товар поставляється покупцю в тарі постачальника, яка включається у вартість товару та поверненню, компенсації не підлягає. Обов`язок упаковки і маркування товару покладений на постачальника. Витрати з пакування та маркування товару покладаються на постачальника. Ці витрати закладаються постачальником у вартість товару самостійно і додатковому відшкодуванню з боку покупця не підлягають. Згідно п.2.1 Контракту №10/21 від 18.05.2021 року загальна сума контракту складається із сум всіх інвойсів, що будуть виставлені постачальником на підставі замовлень покупця протягом усього строку дії цього контракту. Відповідно до п.3.1 Контракту №10/21 від 18.05.2021 року оплата за товар здійснюється покупцем на наступних умовах: 100% передплати або 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД. Декларант позивача (ТОВ «ОТОМАН», який діяв в інтересах позивача на підставі Договору №11/06-20 від 11.06.2020 року) здійснив декларування поставленого в Україну товару за митною декларацією №UA500500/2021/208687, в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору. Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МК України (контракт на поставку №10/21 від 18.05.2021 року, Інвойс, Висновок експерта від 18.08.2021 року №20-68/08-2021, Прайс лист та інші). Проте відповідачем прийняте оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/200067/1 від 19.08.2021 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України. В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 19.08.2021 року зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності: відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів; п.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.05.2021 року №10/21 передбачено 100% передоплату або 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення на підставі інвойсу, але в наданому до митного оформлення рахунок-фактура (інвойс) від 07.08.2021 року №01 не містить умов оплати за товар. В рішенні зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: договір (угоду) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору; виписку з бухгалтерської документації; ліцензиціний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, спейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову згідно ст.254 МК України; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також в рішенні зазначено, що у додатково наданому висновку експерта щодо ціни на товар від 18.08.2021 року, зазначено, що інформація, зазначена у висновку взята з незалежних джерел, але експерт не проводив спеціальної перевірки її достовірності. Вищезазначений висновок носить виключно інформаційний характер і не можуть бути визначальним при здійсненні контролю за правильністю значення митної вартості товарів. Прайс-лист від 06.08.2021 року б/н адресований позивачу призначений для необмеженого кола осіб, також у ньому не зазначено термін його дії. Крім того, у рішенні зазначено, що декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України. Декларантом подані додаткові документи, у тому числі висновок про вартісні характеристики товарів, а саме висновок експерта №20-68/08-2021 від 18.08.2021 року. Приймаючи спірне рішення про коригування митної вартості товарів Одеська митниця визначила їх митну вартість другорядним резервним методом, на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з аналізу доданих декларантом документів, а саме з договору, декларації, Інвойсу, які є основними документами, жодних розбіжностей не вбачається. Позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості. Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Згідно з п.п.23, 24 ст.4 МК України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону. Отже, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МК України (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари). В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності та ознаки підробки. Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності не надано. Розбіжність це відсутність однаковості в документах щодо митної вартості товару. З аналізу наданих позивачем документів вбачається, що прайс лист від 06.08.2021 передбачає ціну товару у розмірі 13912,50 USD (а.с.19), що відповідає вартості товару у поданій позивачем декларації №UA500500/2021/208687. Згідно пакувального листа від 07.08.2021 року вага брутто становить 20000 кг, а вага нетто 18550 кг (а.с.13), що відповідає вазі зазначеній у декларації позивача №UA500500/2021/208687. Також на підставі контракту №10/21 від 18.05.2021 складений інвойс на поставку 18550,00 кг свіжого нектарину за ціною 13912,50 USD (а.с.14). З наведеного вбачається, що в договорі, декларації, Інвойсі, які є основними документами, жодних розбіжностей не міститься. Щодо посилань митного органу в оскаржуваному рішенні на те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо такої складової митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів, колегія суддів зазначає наступне. Суд першої інстанції вірно зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Не може вважатися обґрунтованим сумнівом відсутність відомості щодо такої складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням за документами поданими до митного органу з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що поставка товарів здійснювалася на підставі Контракту, відповідно до п.п.7.1, 7.2 якого пакування товару входить до вартості товару. Таким чином, є безпідставним посилання відповідача на те, що неможливість відокремлення вартості упаковки від вартості товару впливає на митну вартість ввезеного товару. Крім цього, приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача. При цьому згідно висновків Верховного Суду викладеному у постанові від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18 щодо аналогічних спірних правовідносин, Верховний суд зазначив, що відповідно до пп.«в» п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп.«в» п.1 ч.10 ст.58 МК України ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (Постанови Верховного Суду від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15) Щодо посилання Митниці в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів на відсутність в наданому до митного оформлення рахунок-фактура (інвойс) від 07.08.2021 року №01 умов оплати за товар, колегія суддів зазначає, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії інвойсу №01 від 07.08.2021 року, що складено на підставі контракту №10/21 від 18.05.2021 року, вказано, що оплата буде здійснена після поставки («payment after supply») (а.с.14). Тобто, враховуючи п.3 Контракту від 18.05.2021 року №10/21, яким передбачено 100% передоплату або 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення на підставі інвойсу, було обрано саме другий варіант оплати. Щодо висновку Митниці про експертний висновок у якості документа щодо ціни на товар від 18.08.2021 року, викладеному у спірному рішенні №UA500500/2021/200067/1 від 19.08.2021 року, колегія суддів зазначає, що експертний висновок не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч.2 ст.53 МК України, а тому, такий експертний висновок носить виключно інформаційний характер і зазначена в ньому інформація не може слугувати підставою для витребування додаткових документів, що також вірно було зазначено судом першої інстанції. Митним кодексом України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів. Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Частинами 3, 6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 ст.57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів. Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МК України. Верховний Суд у своїх правових висновках (постанова від 25.02.2020 року справа №260/718/19; постанова від 27.04.2020 року справа №140/804/19) наголошував, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Матеріали даної справи таких доказів не містять. За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача, про те, що зазначені в оскаржуваному рішенні підстави для його прийняття, як розбіжності в документах, які не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, є неспроможними. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості. Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують. Так, оскільки ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2022 року Одеській Митниці відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення рішення по справі, судовий збір у розмірі 3405,00 грн. підлягає стягненню з Одеської Митниці.

Результат розгляду: granted