Рішення адміністративного суду від 2022-10-05 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ НП в Чернігівській області) про: - визнання протиправним і скасування п. 1 наказу начальника ГУ НП в Чернігівській області №943 від 25.06.2021 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області» у частині накладення на капітана поліції [PERSON] , інспектора з реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; - визнання протиправним і скасування наказу начальника ГУ НП в Чернігівській області №193 о/с від 09.07.2021 про звільнення капітана поліції [PERSON] , інспектора з реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Прилуцького районного відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області, з 12.07.2021 зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»; - зобов`язання поновити капітана поліції [PERSON] на службі в поліції на посаді з 12.07.2021; - стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12.07.2021 до дати винесення судового рішення без відрахування податків та зборів. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що спірні накази сформульовані нечітко, за відсутності посилання на конкретні норми закону чи підзаконних нормативних актів, а тому вони ґрунтуються на припущеннях, що є порушенням принципу верховенства права, і допускають подвійне тлумачення. Стверджує, що висновки службового розслідування не відповідають фактичним обставинам та не підтверджуються належними доказами. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.05.2022 у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги та не надано належної правової оцінки усім доводам позивача. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а рішення суду - скасувати, з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON] проходив службу в Прилуцькому районному відділі поліції ГУ НП в Чернігівській області на посаді інспектора з реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1. 10.06.2021 до ГУ НП в Чернігівській області надійшов адвокатський запит адвоката Лисенко В.С. в інтересах [PERSON] , в якому викладено прохання про надання інформації щодо підстав складення 02.01.2021 відносно [PERSON] адміністративних матеріалів за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). У ході опрацювання вказаного запиту виявлено факти можливих порушень, допущених під час документування адміністративних правопорушень відносно [PERSON] та не направлення їх до Талалаївського районного суду, про що начальнику ГУ НП в Чернігівській області заступником начальника - начальником відділу організації діяльності груп реагування УПД ГУ НП в Чернігівській області підполковником поліції Чепою Є.А. подано відповідний рапорт. Наказом ГУ НП в Чернігівській області від 10.06.2021 №1110 за фактами, викладеними в рапорті підполковника поліції Чепи Є.А. , призначено службове розслідування. У ході проведення службового розслідування встановлено, що о 8-00 год. 02.01.2021 капітан поліції [PERSON] заступив на добове чергування відповідальним по Талалаївському відділенню поліції Прилуцького відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області, що підтверджується записами у Книзі нарядів Талалаївського відділення поліції Прилуцького відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області (вих. №260 від 18.12.2020) за 02.01.2021. Того ж дня о 17 год 20 хв в смт. Талалаївка Прилуцького району по вул. Енергетиків, 17 начальником СРПП №1 Талалаївського відділення поліції капітаном поліції [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №470519 відносно [PERSON] про те, що 02.01.2021 о 17 год. 30 хв. в смт. Талалаївка по вул. Енергетиків водій [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 21-01, д.н.з. [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медичного огляду в установленому порядку відмовився шляхом втечі в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №470520 відносно того ж громадянина за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП (невиконання вимоги працівників поліції про зупинку ТЗ). У подальшому (згідно з базою «Адмінпрактика» ІПНП «Цунамі») інформація про дані адміністративні матеріали внесена до підсистеми «Адмінпрактика» з логіну - [INFO] від 08.01.2021 (який закріплено за капітаном поліції Скляром П.В. ). Дослідивши службову документацію Талалаївського ВП установлено, що відповідно до Журналу обліку вихідних документів (інв. №258 від 03.11.2020) супровідні щодо направлення матеріалів про адміністративні правопорушення ДПР 18 №470519 та ДПР 18 №470520 відносно [PERSON] до Талалаївського районного суду зареєстровані за №102, №103 від 02.01.2021 та отриманні капітаном поліції [PERSON] , про що свідчить особистий підпис [PERSON] у відповідній графі. Відповідно до інформації, наданої Талалаївським районним судом Чернігівської області від 10.06.2021 №01-08/7/2021, за період з 01.01.2021 по 10.06.2021 адміністративні протоколи, складені щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП - ДПР №470519 та ст. 122 КУпАП - ДПР №470520, до суду не надходили. За результатами проведеного службового розслідування складено висновок, згідно з яким за грубе порушення службової дисципліни, неналежне виконання посадових обов`язків, невиконання вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги поліцейського, п. 1, 2, 3, 4, ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, вимог ст.ст. 7, 221, 251, 254, 256 257, 260, 261, 262, 263 КУпАП, Закону України «Про безоплатну правову допомогу», не вжиття заходів для документування факту вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 185 КУпАП, п. 2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, Інструкції з діловодства в системі Національної поліції, затвердженої наказом Національної поліції України від 20.05.2016 №414, Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженого наказом МВС України від 03.08.2017 №676, порушення оформлення протоколів про адміністративні правопорушення від 02.01.2021 за ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно [PERSON] , вчинення діянь (дій чи бездіяльності), що призвели до втрати протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №470519 та серії ДПР 18 №470520 відносно [PERSON] , а також вчинення дій, що дискредитують звання поліцейського, підривають довіру та авторитет Національної поліції в очах громадськості, інспектор з реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області капітан поліції [PERSON] підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Наказом ГУ НП в Чернігівській області від 25.06.2021 №943 за вищевказані порушення службової дисципліни капітана поліції [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Реалізовано вищевказаний наказ у відповідності до норм ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України шляхом видання наказу ГУ НП в Чернігівській області від 09.07.2021 №193 о/с, яким капітана поліції [PERSON] звільнено з 12.07.2021 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Наказом ГУ НП в Чернігівській області від 23.09.2021 №312 о/c внесено зміни до наказу ГУ НП в Чернігівській області від 09.07.2021 №193 о/с в частині визначення дати звільнення [PERSON] , а саме - з 17.07.2021. Ураховуючи вказані накази щодо звільнення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом. Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що [PERSON] скоєно проступок, який підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, водночас відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння. Згідно із ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Положеннями ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. Згідно із ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Відповідно до ч.ч. 3 та 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарною комісією враховуються характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особа порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередня поведінка поліцейського, його ставлення до служби. Досліджуючи питання наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку або порушення Присяги державного службовця, колегія суддів зважає на таке. Так, у якості порушення посадових обов`язків [PERSON] інкримінується те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №470519 відносно [PERSON] складено на 10 хв раніше (02.01.2021 о 17 год. 20 хв.), ніж вчинено правопорушення (02.01.2021 о 17 год. 30 хв.). Однак апеляційний суд критично сприймає вказану обставину як підставу для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, адже факт існування події, щодо якої складено протокол, не заперечується, а тому в цьому випадку наявна описка. З матеріалів розслідування вбачається, що [PERSON] відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №470520 про те, що останній 02.01.2021 о 17 год. 30 хв. в смт. Талалаївка по вул. Енергетиків керував автомобілем ВАЗ 21-01, д.н.з. [NUMBER] , не виконав вимогу працівників поліції про зупинку, яка надавалась за допомогою маячків червоного та синього кольору та звукової сигналізації на службовому автомобілі, чим порушив вимоги п. 2.4. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-2 КУпАП. Також складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №470519 про керування [PERSON] транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження медичного огляду шляхом втечі, чим порушено вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому встановлено, що під час спілкування позивача з [PERSON] останній висловлював образи відносно поліцейських, агресивно поводився, лаявся, намагався вчинити бійку та відмовлявся від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні ними службових обов`язків із забезпечення публічного порядку та безпеки. Однак [PERSON] не повідомив чергового по ВП про ситуацію, що склалася, тим самим не вжив заходів для документування факту вчинення [PERSON] правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця), що свідчить про ігнорування вимог п.п. 1, 2, 3. 4 ч. 1 ст. 23 Закону №580-VIII. Позивач стверджує, що оскільки протиправна поведінка [PERSON] щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння була припинена, тому підстав для складання протоколу за ст. 185 КУпАП не було. Зважаючи на викладене, а також на відсутність в матеріалах справи достатніх доказів злісної непокори [PERSON] законному розпорядженню або вимозі поліцейського [PERSON], колегія суддів уважає недоведеним порушення службової дисципліни позивачем в цій частині. Із висновка службового розслідування слідує, що посилання [PERSON] на те, що на місці події були свідки, суперечить поясненням поліцейської [PERSON] . При цьому відповідач констатує порушення позивачем нормативного припису, визначеного у п. 2 Розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція №1395), відповідно до якого протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами. У вину позивачу поставлено відсутність підписів свідків в протоколі. Зважаючи на те, що службовим розслідуванням наявність на місці події свідків спростовано, колегія суддів критично розцінює висновок відповідача про порушення [PERSON] вимог п. 2 Розділу II Інструкції №1395. Матеріалами службового розслідування встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення №470519 позивачем зазначено про наявність відеозапису на підтвердження факту порушення Правил дорожнього руху, але відсутня інформація про номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис, що відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17, свідчить про недопустимість вказаного у протоколі відеозапису в якості належного доказу по справі про адміністративне правопорушення, а також позбавляє можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були капітаном поліції [PERSON] дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання. Колегія суддів також критично сприймає зазначені твердження, оскільки відповідачем не конкретизовано які саме норми законодавства в цьому випадку порушені позивачем та якими саме документами вимагається зазначення відповідної характеристики прибору фіксації правопорушення. Водночас твердження відповідача щодо відсутності запису з боді-камери позивача за 02.01.2021 спростовуються наявним у матеріалах справи флеш-накопичувачем із записом розмови між [PERSON] та [PERSON] . Також у висновку службового розслідування зазначено, що відомості про складені протоколи про адміністративні правопорушення №470519 та №470520 внесені до бази «Адмінпрактика» ІПНП «Цунамі» 08.01.2021 користувачем [INFO]. Вказаним логіном користувався капітан поліції Скляр П.В . Однак останній в своїх письмових поясненнях спростував факт внесення цих відомостей до відповідних баз, а також зазначив, що вказані дії здійснював капітан поліції [PERSON] у його присутності, при цьому [PERSON] пояснив, що відомості вносив саме Скляр П.В . Відповідно до висновку суду першої інстанції вказаний факт підтверджує недотримання капітаном поліції [PERSON] вимог Інструкції №1395 та Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженого наказом МВС України від 03.08.2017 №676, під час внесення 08.01.2021 даних до бази «Адмінпрактика» ІТС ІПНП «Цунамі». Апеляційний суд уважає такий висновок необґрунтованим, оскільки матеріали справи не містять, а місцевим судом не встановлено, які саме приписи порушені в цьому випадку позивачем та які наслідки це спричинило. Службовим розслідуванням установлено, що діловодство у справах про адміністративні правопорушення у Талалаївському відділенні поліції не здійснювалося, так само був відсутній контроль за порядком його здійснення, виконання якого входить до обов`язків позивача відповідно до посадової інструкції. Відносно встановленої службовим розслідуванням втрати [PERSON] протоколів №470519 та №470520 апеляційний суд зазначає наступне. [PERSON] заперечує факт отримання ним 12.01.2021 для нарочної доставки протоколів, адресованих Талалаївському районному суду. Судом першої інстанції встановлено, що 12.01.2021 [PERSON] приніс в канцелярію Талалаївського ВП матеріали, діловод канцелярії [PERSON] їх зареєструвала. Документи за вихідними номерами 102, 103 [PERSON] забрав для відправки нарочно (що дозволено нормами п. 15 Інструкції з діловодства в системі Національної поліції, затвердженої наказом Національної поліції України від 20.05.2016 №414 (далі - Інструкція №414)), про що розписався у відповідній графі Журналу вихідної кореспонденції, як особа, яка отримала вказані документи. Такий висновок апеляційний суд уважає таким, що постановлено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, позаяк відповідно до п. 15 Інструкції №414 вихідні документи надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв`язку, електронного зв`язку, а також доставляються фельд`єгерським зв`язком. У виключних випадках, з дозволу керівництва Департаменту документального забезпечення Національної поліції України (далі - ДДЗ) та структурного підрозділу-виконавця документа, дозволяється доставлення кореспонденції працівниками цього підрозділу особисто (наручно) в межах одного населеного пункту (району). Водночас в матеріалах справи відсутні докази надання керівництвом ДДЗ та структурним підрозділом-виконавцем документа дозволу [PERSON] особисто (наручно) доставити протоколи №470519 та №470520 до Талалаївського районного суду. При цьому посилання на Журнал обліку вихідних документів (інв. №258 від 03.11.2020), а саме, записи за №102, №103 від 12.01.2021, на підтвердження отримання позивачем протоколів апеляційний суд уважає безпідставними, оскільки наявний в ньому підпис [PERSON] стоїть в графі 9 «Прізвище виконавця і найменування структурного підрозділу», натомість в графі 10 «Підпис особи, яка одержала документ (копію), і дата» будь-які дані, в т.ч. підпис, відсутні. Зазначені обставини залишились поза увагою місцевого суду, внаслідок чого він дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях позивача фактів порушення службової дисципліни. Крім того, місцевим судом не надано оцінку обставинам справи в аспекті співмірності тяжкості вчиненого проступку та обраного відповідачем виду дисциплінарного стягнення. Апеляційний суд зауважує, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Однак обраний вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим і обов`язком у цьому випадку ГУ НП в Чернігівській області необхідно було врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків, рівень кваліфікації та, з урахуванням встановлених обставин, дослідити необхідність накладення дисциплінарного стягнення, а в разі його накладення - обґрунтувати необхідність застосування конкретного його виду. Зокрема, діючі дисциплінарні стягнення у позивача на час звільнення зі служби були відсутніми; дисциплінарний проступок був виявлений співробітниками відповідача, а обставини цього не набули широкого громадського резонансу, завдання шкоди, в т.ч. репутації чи авторитету правоохоронного органу й т.і.; зайняття позивачем керівної посади не свідчить про обов`язковість застосування до нього одразу стягнення у вигляді звільнення зі служби. Апеляційний суд звертає увагу, що ані під час службового розслідування, ані судом першої не враховано особу порушника, та обставини, що пом`якшують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Так залишено поза увагою службову характеристику [PERSON] , згідно з якою «за час служби в органах Національної поліції на займаній посаді капітан поліції [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, як дисциплінований, принциповий та вимогливий працівник. До виконання службових обов`язків ставиться чесно і сумлінно, суворо дотримується вимог закону та інших нормативних актів, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ. Розпочату роботу завжди доводить до завершення. Завжди вміє виділити в роботі головне і спрямувати зусилля на виконання поставленого завдання, вболіває за результати своєї праці. В інтересах служби ніколи не рахується з особистим часом. Законності дотримується, в поводженні з громадянами ввічливий. Вимогливий до себе. Володіє організаторськими здібностями. Має розвинуте почуття відповідальності за доручену справу. Накази та розпорядження, що регламентують його роботу вивчив та вміло керується ними в практичній діяльності. Своєчасно виконує функціональні обов`язки, здатний справлятися з великим об`ємом роботи. З відповідальністю відноситься до роботи та вболіває за результати. Порушень дисципліни та законності не допускає. На критику в свою адресу реагує правильно, робить належні висновки. При з громадянами ввічливий та коректний. Морально стійкий. У побуті скромний. Цілеспрямований, вболіває за колектив. Фізично розвинутий добре. В стройовому відношенні підтягнутий. Державною мовою володіє вільно. Постійно прагне до досягнення високих показників в роботі, використовуючи при цьому усі наявні можливості та передовий досвід інших співробітників. Об`єктивно оцінює себе, результати праці. Правильно розуміє значення критики та самокритики. Серед працівників користується авторитетом. Дисциплінований, старанний, наполегливий у доведенні розпочатої справи до завершення. Уміє взяти на себе відповідальність, відстоювати свою думку. Ввічливий і тактовний відносно до керівництва, колегам. Має високий загальний культурний рівень, кругозір. Відданий народу України. Проявляє майстерність і професіоналізм. Крім того за період служби брав участь в АТО на території Донецької та Луганської областей». Тобто, у спірних правовідносинах, що склались у цій справі, відповідачем не обґрунтовано необхідність застосування відносно [PERSON] найсуворішого дисциплінарного стягнення, а також неможливість накласти одного з інших видів дисциплінарного стягнення, які наведені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Ураховуючи вищезазначене у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані накази начальника ГУ НП в Чернігівській області №943 від 25.06.2021 та №193 о/с від 09.07.2021 щодо звільнення позивача із займаної посади прийняті відповідачем протиправно, а тому підлягають скасуванню. Оскільки звільнення позивача з посади відбулося протиправно, то він підлягає поновленню на посаді, яку займав, з наступного дня, тобто з 18 липня 2021 року, а не з 12 липня 2021 року, як уважає позивач, оскільки, як вже зазначалось вище судом, наказом ГУ НП в Чернігівській області від 23.09.2021 №312 о/c внесено зміни до наказу ГУ НП в Чернігівській області від 09.07.2021 №193 о/с в частині визначення дати звільнення [PERSON] , а саме - 17.07.2021. Частиною 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У частині 6 цієї правової норми зазначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»(далі - Постанова №988). Пунктом 2 Постанови №988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260). Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №206 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення. Пунктом 9 розділу І цього ж Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. Зі змісту Порядку №206, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин та діяв на час звільнення позивача, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби. У свою чергу п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення не робочих, а календарних днів для обрахунку грошового забезпечення. Апеляційний суд уважає за необхідне розраховувати розмір грошового забезпечення [PERSON] , виходячи з розміру його грошового забезпечення за останні два місяці, шо передують місяцю, в якому відбулось звільнення, застосовуючи правила, передбачені п. 8 Порядку №100, оскільки іншого нормативно-правового акту, який би встановлював правила такого обрахунку, на теперішній час не існує. Згідно з довідкою ГУ НП в Чернігівській області від 15.09.2022 №503/124/21/01-2022 про доходи, грошове забезпечення [PERSON] у травні 2021 року складало 12673,97 грн, у червні 2021 року також 12673,97 грн. Середньоденна заробітна плата складає: (12673,97 + 12673,97) : 61 календарний день за два місяці = 415,54 грн. Період вимушеного прогулу позивача з 18.07.2021 (наступний день після звільнення) по 05.10.2022 включно (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді) складає 445 календарних днів. Отже, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу позивача за період з 18.07.2021 по 05.10.2022 складає 184915,30 грн (445 календарних днів х 415,54 грн), яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням обов`язкових податків та зборів. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду потрібно скасувати, а позов - задовольнити частково. Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і ухвалити нове судове рішення. За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що зумовило неправильне вирішення справи в частині.

Результат розгляду: partial