Рішення адміністративного суду від 2022-07-06 00:00:00+03

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. В липні 2021 року Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача кошти у рахунок погашення податкового боргу у розмірі 4201,61 грн. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року позов задоволено. Короткий зміст вимог апеляційної скарги Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що він є неналежним відповідачем у даній справі, а тому у нього відсутній обов`язок зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки у період, зазначений у податкових повідомленнях-рішеннях, на підставі яких виник податковий борг, він не був власником нерухомого майна. Відзив/заперечення на апеляційну скаргу Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Рух справи у суді апеляційної інстанції Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року витребувано з Вінницького окружного адміністративного суду адміністративну справу №120/7993/21-а. Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження\~ \~\~у вищевказаній справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції Так, судом встановлено, згідно з обліковою карткою платника податків за відповідачем рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 4201,61 грн., який в добровільному порядку не погашений. Вказаний податковий борг підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями №0093005-5005-0228 від 29.04.2020 та №0140118-5006-0228 від 08.05.2019. Оскільки самостійно податковий борг відповідачем своєчасно не сплачений, податковий орган звернувся з позовом до суду. Мотивувальна частина Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-УІ (далі - ПК України). За приписами Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", від 28.12.2014 року № 71-VIII, який набув чинності з 01 січня 2015 року, статтю 265 ПК України викладено у новій редакції, якою передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, як різновид податку на майно. Згідно з підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01.01.2015) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є складовим елементом податку на майно, який в силу приписів підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 цього Кодексу належить до місцевих податків. Положеннями пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України \~об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Згідно з пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Підпунктом 266.7.1. пункту 226.7 ст. 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Отже, з аналізу вищевказаних положень податкового законодавства слідує висновок, що платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки можуть бути виключно власники нерухомого майна. При цьому, обов`язок здійснювати нарахування такого податку покладений на контролюючі органи, відтак, відповідальність за правильність нарахування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки покладається також на контролюючі органи. У даній справі спірним є питання застосування підпункту пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України до об`єктів нерухомого майна, що не належать відповідачу на праві власності. Так, з матеріалів справи встановлено, що 29.07.2009 [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 29.07.2009, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Максимюк Т.Ф. 07.03.2018 відповідачем укладено договір дарування вищевказаної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 120 кв.м, що підтверджується договором дарування від 07.03.2018, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстрований в реєстрі за №238. Головним управлінням ДФС у Вінницькій області 08.05.2019 прийнято податкове повідомлення-рішення №0140118-5006-0228, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік в розмірі 2241,25 грн. 29.04.2020 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №0093005-505-0228, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 2512,15 грн. За приписами пп. 266.7.4. пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі подання платником податку контролюючому органу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, відомості про яке відсутні у базі даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом відомостей від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно про перехід права власності на об`єкт оподаткування. Положеннями пп. 266.8.1. пункту 266.8 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності. Відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7.3 Податкового кодексу України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним). Відповідно до пп. «а» пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Враховуючи вищевикладені норми та встановлені судом обставини, апеляційний суд приходить до висновку про помилковість нарахування контролюючим органом податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 та 2019 роки на підставі податкових повідомлень-рішень №0140118-5006-0228 від 08.05.2019 та №0093005-5005-0228 від 29.04.2020, оскільки нормами Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки можуть бути виключно власники нерухомого майна, однак, у період, зазначений у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях відповідач не був власником нерухомого майна. При цьому, колегія суддів зауважує, що за податковий період - 2018 рік, контролюючий орган мав би нарахувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з 01 січня 2018 року по 01 березня 2018 року, так як 07 березня 2018 року у відповідача припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування. З огляду на наведе, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь ГУ ДПС у Вінницькій області податкового боргу в сумі 4201,61 грн. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги Відповідно до вимог ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не надав належної правової оцінки обставинам справи, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, відтак рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову. Однак, вбачається з матеріалів справи, відповідачем, в рамках виконавчого провадження №67942401 було сплачено 4201,61 грн. в рахунок погашення вказаного податкового бору, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 23.12.2021, винесеною заступником начальника Третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Летую. І.О. За змістом ч. 1 ст. 380 КАС України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Відповідно до ч. ч. 4 та 5 ст. 380 КАС України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем. Відтак, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для застосування інституту повороту виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.10.2021 у справі №120/7993/21-а. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи, що розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року у справі №120/7993/21-а становить 3405 грн., разом з цим, позивачем не надано суду належних доказів сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги у встановленому законом порядку та розмірі. Колегія суддів вважає, що необхідно стягнути з позивача судовий збір у сумі \~\~3405 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року у справі №120/7993/21-а.

Результат розгляду: granted