Рішення адміністративного суду від 2022-02-02 00:00:00+02

22 березня 2021 року ТОВ "МЕРІГРЕЙН" звернулося до адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС в Одеській області та Державної податкової служби України, в якому просило: - визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області про реєстрацію/відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1955250/43616601 від 22.09.2020 року; - зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 07.08.2020 року. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року адміністративний позов товариства був задоволений повністю. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року апеляційну скаргу ГУ ДПС в Одеській області залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 14 грудня 2021 року до апеляційного суду надійшла заява ТОВ "МЕРІГРЕЙН" про ухвалення у справі в порядку статті 252 КАС України додаткового судового рішення, яким заявник просить стягнути з ГУ ДПС в Одеській області на користь позивача витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 4500,00 грн. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що при прийнятті постанови судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. При цьому заявник зазначив, що при поданні відзиву на апеляційну скаргу ним було подано відповідні докази. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи поданої заяви та матеріали справи, колегія суддів доходить наступного. Так, відповідно до вимог підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. За вимогами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За змістом частин другої - п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до положень абзаців 1 та 2 частини сьомої статті 139 КАС України докази на підтвердження витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У свою чергу, на підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19. З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив ТОВ "МЕРІГРЕЙН" на апеляційну скаргу, в якому ставиться питання про стягнення з ГУ ДПС в Одеській області на користь товариства понесених витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з переглядом справи в апеляційному порядку. На підтвердження понесених витрат до відзиву було додано копії: - договору (угода) про надання правової допомоги від 15.03.2021 року; - акту виконаних робіт (розрахунок вартості наданих послуг) від 20.09.2021 року; - платіжного доручення №835 від 20.09.2021 року на суму 4500 грн.. Також, в матеріалах справи наявні докази надіслання товариством вищезгаданого відзиву відповідачу. З наданого розрахунку витрат часу вбачається, що загальний витрачений час на складання відзиву на апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 року у справі 420/4326/21 складає 3 години 00 хв., а сума гонорару за розрахунком складає 4500 грн. Щодо складання відзиву, то колегія суддів зазначає, що він міститься на 2 аркушах, в якому дубльовані норми права та деякі доводи, які були зазначені в позовній заяві, для чого не потрібно значних зусиль. Між тим, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває багато аналогічних справ. Суть спору в цих справах є ідентичною (відмова у реєстрації податкової накладної), а позовні заяви відрізняються лише реквізитами рішень Комісії контролюючого органу, у зв`язку з чим правова позиція між всіма справами дублюється. Тобто, в діях позивача вбачається системність. В даному випадку, предмет спору у цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність процесуальних документів не є значними. Дослідивши матеріали щодо витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат в сумі 4500 грн. на оплату правничої допомоги в даному випадку не є співмірним зі складністю справи та можливим об`ємом виконаних фахівцем у галузі права робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт та їх обсягом. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що документи, надані у цій справі, вказують на неспівмірність витрат на правову допомогу зі складністю справи та обсягом виконаної роботи. Відтак, на підставі наведеного у сукупності, враховуючи предмет позову та зміст і характер наданих послуг, з огляду на незначну складність спору та невеликий обсяг доказів, колегія суддів дійшла висновку, що співмірним розміром витрат на послуги адвоката під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції має бути визначеним у сумі 2000,00 грн. Таким чином наявні підстави для часткового задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Результат розгляду: partial