Рішення адміністративного суду від 2023-03-13 00:00:00+02

17.10.2022р. позивач, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернувся з позовом до [PERSON] у якому просив суд: - стягнути заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та військового збору в розмірі 51730,39 грн. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.12.2022р. в \~позові відмовлено. Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління ДПС в Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт просить суд, рішення Івано - Франківського окружного адміністративного суду від 23.12.2022р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити. Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Як видно з матеріалів справи [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області як платник податків, що зобов`язує його сплачувати передбачені законодавством податки і збори згідно встановленим порядком. п.п. 16.1.4. п.16.1 ст.16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; Судом першої інстанції встановлено, що Головне управління ДПС в Івано-Франківській області 19.09.2019р. за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки з питань достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2016р.- 31.12.2016р. склав акт №33/09-19-33-06/ [NUMBER] . 19.09.2019р. вказаний акт перевірки контролюючий орган надіслав на адресу [PERSON] який отримано 23.09.2019р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Із змісту акту перевірки видно, що [PERSON] порушив вимоги: - пп.49.18.4, п.49.18 ст. 49, п.179.1 ст.179 ПК України, а саме: не подав річну декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік; - абз."д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 38075,36 грн.; - п.1.2, пп.1.6 п16 підрозділу 10 розділу ХХ\~ \~ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору в розмірі 3172,95 грн. В п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України видно, що податковий борг- сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Суми податкового зобов`язання податковий орган відобразив в податкових повідомленнях-рішеннях: - №0001333306 від 10.10.2019р., яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 38075,36 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 9518,84 грн.; - №0001353306 від 10.10.2019р., яким \~збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в розмірі 3172,95 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 793,24 грн.; - №0001343306 від 10.10.2019р., яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 170 грн. Наявність податкового боргу в [PERSON] підтверджується: довідкою про борг за платежем від 13.09.2022р., податковою вимогою № 2607-55 від 29.01.2020р., податковими повідомленнями рішеннями від 10.10.2019р. - №0001333306, №0001353306, №0001343306, актом про результати перевірки № 33/09-19-33-06/ [NUMBER] від 19.09.019р., листом № 216/10/09-19-33-06-17 від 19.09.2019р. За результатами розгляду скарги [PERSON] від 24.10.2019р., \~Рішенням Державної податкової служби України від 20.12.2019 податкові повідомлення-рішення від 10.10.2019р. - №0001333306, №0001353306 , №0001343306 залишені без змін, а скарга - без задоволення. Предметом спору в даній справі є стягнення податкового боргу в розмірі 51730,39 грн. Даний борг виник внаслідок несплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та військового збору зокрема: - 47764 грн. податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в тому числі 38075,36 грн. податкове зобов`язання визначене податковим повідомленням-рішенням форми «Р» №0001333306 від 10.10.2019р. та 9688,84 грн. штрафні санкції застосовані на підставі податкового повідомлення рішення форми «Р» №0001333306 від 10.10.2019р. на суму 9518,84 грн.; податковим повідомленням-рішенням №0001343306 від 10.10.2019р. на суму 170 грн. - 3966,19 грн. військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в тому числі 3172,95 грн. - податкове зобов`язання \~визначене податковим повідомленням-рішенням форми «Р» - №0001353306 від 10.10.2019р. та 793,24 грн. штрафні санкції застосовані на підставі податкового повідомлення рішення форми «Р» №0001353306 від 10.10.2019р. Контролюючий орган вважає що податкові зобов`язання виникли в результаті отримання відповідачем доходу у вигляді додаткового блага. В пп. 14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що «додаткові блага» це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами ( угодами та укладеними з таким платником податку) крім випадків, прямо передбачений нормами розділу IV цього Кодексу). Так, на підставі проведеного аналізу відомостей, що містяться в інформаційних базах даних ІС «Податковий блок», центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів, встановлено, що в результаті взаємовідносин з АТ «Укрсиббанк» у 2016р. \~ [PERSON] отримав дохід у вигляді додаткового блага на суму 211529,77 грн., який включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу у вигляді прощення ( анулювання) основної суми боргу (кредиту). 30.10.2006р. АКІБ УкрСиббанк (Банк) та фізична особа [PERSON] (Позичальник) уклали договір про надання споживчого кредиту №11067690000, за умовами якого Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 19000,00 доларів США 00 центів, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день укладення договору складає 95950,00 грн., у порядку і на умовах, зазначених в цьому договорі, з відсотковою ставкою 10,8 % \~річних. В п.1.4 договору зазначено, що кредит надано Позичальнику для його особистих потреб, а саме на придбання квартири. 30.10.2006р. АКІБ УкрСиббанк (Заставодержатель) та фізична особа [PERSON] ( Іпокодавець) уклали Договір іпотеки, за яким [PERSON] (Іпотекодавцем) в іпотеку АКІБ УкрСиббанк (Заставодержатель) передано нерухоме майно житлове приміщення вартістю 122014,00 грн. квартира, що є власністю Іпотекодавця відповідно до Договору купівлі продажу квартири від 30.06.2006р. (а.с.30). Згідно квитанції №35 від 22.09.2016р. [PERSON] сплатив АТ УкрСиббанк суму в розмірі - 8271,00 доларів США, що еквівалентно 214836,08 грн., кредиторської заборгованості. Відповідно до п.п. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподаткованого доходу включається, зокрема, дохід отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді: -основної суми боргу (кредиту) платника податку (крім суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом; У відповідь на запит податкового органу про надання інформації та її документального підтвердження щодо документів, які стали підставою для надання додаткового блага від 28.08.2017р. \~- АТ «Укрсиббанк» надав лист № 14-2-02/32272 від 04.07.2018р. з якого видно: «… підтверджуємо інформацію про суми виплачених \~(нарахованих) доходів фізичним особам, зазначеним у листі, що 2016р. \~у повному обсязі відображено у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку ( форма 1 ДФ) за ознакою доходу « 126». Доходи нараховані у вигляді основної суми борг (кредиту), анульованого кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідно повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог п.п. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 ПК України та включення суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1ДФ. Тобто, банк виконав всі функції податкового агента відповідно до вимог чинного податкового законодавства. Отже, \~АТ «Укрсиббанк» підтвердив факт «виплачених (нарахованих) доходів», \~за III 2016 року та виконав всі функції податкового агента, що свідчить про те що [PERSON] \~повідомлений банком про факт анулювання основної суми боргу. Колегія суддів, вважає висновки суду першої інстанції про те, що відповідач не міг знати про анулювання (прощення) боргу банком є припущенням та є необгурунтованими. ч.179.1 ст.179 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи ( податкову декларацію) відповідно до цього кодексу. В п.179.7 ст.179 ПК України видно, що фізична особа зобов`язана самостійно до 01 серпня року, що настає за звітним періодом, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею декларації. Тобто, відповідач зобов`язаний був відобразити дохід у податковій декларації та самостійно сплатити податок на дохід. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.04.2021р. у справі №300/146/20 в позові [PERSON] до Головного управління ДПС у Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.10.2019р. - №0001333306, №0001353306, №0001343306 відмовлено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021р. апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.04.2021р. в справі № 300/146/20 - без змін. Як видно із змісту судових рішень, зазначені податкові повідомлення-рішення від 10.10.2019р. - №0001333306, №0001353306, №0001343306, акт про результати документальної позапланової перевірки № 33/09-19-33-06/3095903491 від 19.09.2019р., податкову вимогу № 2607-55 від 29.01.2020р. відповідач отримав 21.10.2019р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 7601863754177 від 15.10.2019р., яка міститься в матеріалах справи та є належним доказом вручення платникові. ч.4 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Висновки суду першої інстанції про те, що податковий орган не довів правомірність визначення сум грошового зобов`язання є необґрунтованими, оскільки спростовується Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.04.2021р. та Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021р. в справі № 300/146/20. При цьому, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що сума заборгованості є узгодженою, оскільки [PERSON] скористався правом адміністративного та судового оскарження податкових повідомлень рішень. Апеляційний суд звертає увагу, що при вирішені спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення, на підставі якого виник податковий борг, оскільки \~це не є предметом такого правового спору. Однак, таку оцінку суд може надати під час розгляду справи про правомірність податкового повідомлення-рішення. Отже, податкові зобов`язання визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 10.10.2019р. - №0001333306, №0001353306, №0001343306, є узгодженими. Згідно п.57.3 ст.57 ПК України передбачено, що сума нарахованих грошових зобов`язань, визначена у податкових повідомленнях-рішеннях, підлягає сплаті протягом 10календарних днів, що настають за днем отримання повідомлення-рішення ( при проведенні адміністративного або судового оскарження протягом десяти календарних днів, наступних за днем узгодження), В п.п. 14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України видно, що податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством ( у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі тане сплачена в установлений законом строк). ст.38 ПК України \~визначено, що виконання податкового обов`язку \~визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Однак, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що відповідач не вжив відповідних заходів щодо вчасної сплати грошових зобов`язань, внаслідок чого вони набули статусу податкового боргу. В п.54.5 ст.54 ПК України видно, що платник податку несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання та має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим кодексом. Якщо платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлений законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, як визначено в п.59.1 ст.59 ПК України. Як видно з матеріалів справи, контролюючий орган вручив 31.01.2020р. особисто [PERSON] податкову вимогу № 2607-55 від 29.01.2020р. щодо сплати податкового зобов`язання, яке набуло статусу податкового боргу. (а.с.7) Зокрема, відповідач порушив вимоги пп. 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, внаслідок чого до бюджету не надійшли кошти за зобов`язаннями на загальну суму 51730,39 грн. Таким чином, податковий орган дотримав порядок примусового стягнення податкового боргу надіслав [PERSON] податкову вимогу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, сплив строк 60 календарних днів з дня надіслання ( вручення) податкової вимоги. В п.87.11 ст. 87 ПК України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління ДПС в Івано-Франківській області діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України. В ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. ст.317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Результат розгляду: granted