Рішення адміністративного суду від 2022-09-09 00:00:00+03

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, що належало до видачі позивачу станом на 04.08.2021; - зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію за не отримане речове майно, що належало до видачі станом на 04.08.2021; - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення повного переліку речового майна з моменту виникнення права позивача на отримання предметів речового майна відповідно до Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 №1444 та Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 №1132 в період з 28.07.2007 року по 04.08.2021; - зобов`язати відповідача скласти на ім`я позивача відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії. Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 №1444 та Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 № 1132 із включенням повного переліку речового майна з моменту виникнення права [PERSON] на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення в період з 28.07.2007 по 04.08.2021. Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року позов задоволено частково: - визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації вартості за не отримане речове майно, після звільнення 04.08.2021 позивача зі служби, відповідно до наказу №299-ОС; - зобов`язано відповідача скласти довідку про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, з урахуванням Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затверджених наказом МВС України від 31.10.2016 № 1132, про що видати відповідний наказ командира (начальника) військової частини на підставі цієї довідки; - зобов`язано відповідача на підставі наказу командира про розмір грошової компенсації за речове майно, що належить до видачі позивачу за період його служби у Державній прикордонній службі України, нарахувати та виплати цю компенсацію. В решті вимог позову відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення повного переліку речового майна з моменту виникнення права позивача на отримання предметів речового майна в період з 28.07.2007 року по 04.08.2021 року та зобов`язати військову частину [NUMBER] скласти на його ім`я довідку про вартість речового майна, що належить до видачі з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна із включенням повного переліку речового майна з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення в період з 28.07.2007 року по 04.08.2021 року. Крім цього, позивач зазначив про порушення правил розподілу судових витрат, а саме зазначення у оскаржуваному рішенні іншої особи, на користь якої підлягає відшкодування таких витрат. Просив також здійснити вірний розподіл судових витрат. Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково лише у частині вирішення питання розподілу судових витрат, виходячи з наступного. Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідно до витягу з особової справи майора [PERSON] він 28.07.2007 поступив до Національної академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького і був курсантом до 25.06.2011, після чого проходив службу у Державній прикордонній службі України до 04.08.2021, вислуга років становить: календарна - 14 років 06 днів; пільгова - 11 років 02 місяця, загальна 25 років 02 місяця 06 днів. Згідно з копією Довідки №65 вартості речового майна, що належить до видачі майору [PERSON] (далі - Довідка №65), яка є складовою арматурної картки №297, сума грошової компенсації становить 60819,56 гривень. У рапорті від 03.08.2021 майор [PERSON] , також просить виплатити грошову компенсацію за не отримане речове майно, і видати довідку про вартість речового майна. Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову. Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Так, відповідно до абзацу 2 п.1 ст.9-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII), речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. Пунктом 5 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою \~КМ України від 16.03.2016 №178 (далі - Порядок №178) визначено, що Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком. У відповідно до п.1 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом \~Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 (далі - Інструкція № 232), ця Інструкція визначає завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі - військовослужбовці). За приписами п.4 розд.3 Інструкції № 232, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Нормами п.1 розд.2 Інструкції №1132 встановлено, що у разі вибуття зі складу органу Держприкордонслужби військовослужбовцю видається речовий атестат, який є документом для зарахування на речове забезпечення за новим місцем служби. В силу п. 6 розд.2 Інструкції №1132, підставою для зарахування військовослужбовця на речове забезпечення є речовий атестат і наказ (з кадрових питань) начальника органу Держприкордонслужби або наказ (з адміністративно-господарських питань) Адміністрації Держприкордонслужби. В атестаті відображається перелік речового майна, яким він забезпечений до дня виключення його зі списків особового складу органу, а також вказуються номер і дата видачі атестата на льотно-технічне обмундирування, якщо воно було видане військовослужбовцю. Наказом \~МВС України від 31.10.2016 № 1132, також затверджені Норми забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період. Відтак, судом встановлено не проведення розрахунку з позивачем за не видане речове майно на суму 60819,56 гривень, що підтверджується Довідкою щодо остаточного розрахунку при звільненні з військової служби №249 від 28.08.2021, і це фактично не заперечує відповідач, однак пояснює відсутністю фінансування, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги, адже це порушує права позивача та абз. 2 п.1 ст.9-1 Закону №2011-XII, Порядок №178, Інструкцію №232 та Інструкцію №1132, і є протиправною бездіяльністю. Отже, відповідно до вимог п.5 Порядку №178, п.4 розд.3 Інструкції № 232 та п.10 розд.1 Інструкції №1132, відповідач повинен скласти довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів, після чого видати наказ та виплатити позивачу вартість не отриманого ним речового майна за період служби. Разом з тим, слід зазначити, що суд першої інстанції в оскарженому рішенні неправильно здійснив розподіл судових витрат через наступне. Згідно з ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В силу п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Дана справа пов`язана з проходженням військової служби позивачем, що є елементом військового обов`язку згідно із ч. 3 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992. За змістом п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про повернення помилково сплаченого позивачем судового збору відповідно до розрахункових документів АТ "Ощадбанк" (Закарпатська філія) від 16.09.2021 на суму 908 грн., від 08.10.2021 на суму 908 грн., від 04.01.2022 на суму 2724 грн., і тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню у частині розподілу судових витрат із прийняттям нового судового рішення у цій частині.

Результат розгляду: partial