Рішення адміністративного суду від 2022-01-04 00:00:00+02

[PERSON] звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просив: - визнати протиправними бездіяльність та дії щодо зменшення величини пенсії позивача при перерахунку з 01.04.2019 з 90% до 70% сум грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів сум грошового забезпечення надбавок, доплат, підвищення, премій та обмеження максимального розміру пенсії на рівні 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; - зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01.04.2019 згідно довідки Львівського державного університету безпеки життєдіяльності від 30.09.2020 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 року, виходячи із 90% сум грошового забезпечення із урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; - зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 17.03.2021 без обмеження максимального розміру пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів з урахуванням виплачених сум. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягають в обмеженні виплати пенсії [PERSON] з 90% до 70% сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 №380/5763/20. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; код ЄДРПОУ: 13814885) здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ), виходячи з 90% сум грошового забезпечення, визначеного у довідці про розмір грошового забезпечення, виданої Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 №380/5763/20, з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо виплати з 01.01.2020 [PERSON] пенсії, обмеженої максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; код ЄДРПОУ: 13814885) здійснити [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ; РНОКПП: [NUMBER] ) з 01.01.2020 року нарахування та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Рішення мотивоване тим, що відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність своєї бездіяльності щодо зменшення величини пенсії позивача при перерахунку з 01.04.2019 з 90% до 70% сум грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів сум грошового забезпечення надбавок, доплат, підвищення, премій та обмеження максимального розміру пенсії на рівні 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, ГУ ПФУ у Львівській області подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права просить скасувати в частині задоволених позовних вимог та в цій частині постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не враховано, що при проведенні перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 застосовано норми Закону України від 27.03.2014 №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким внесені зміни до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до яких максимальний розмір пенсії за вислугу років, обчислений за нормами цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Крім того зазначає, що вимога щодо здійснення нарахування та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром є передчасною, оскільки перерахунок пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 року, виданої Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності, з урахуванням 90% сум грошового забезпечення не проводився. Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України). Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 24.12.2010 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ), у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 у справі №1.380.2019.002810 адміністративний позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії [PERSON] з 90% до 70% сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити [PERSON] перерахунок пенсії з 01.01.2018 відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі №380/9940/20 адміністративний позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення [PERSON] перерахунку та виплати з 01.04.2019 пенсії відповідно до нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 у справі №380/5763/20, з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок [PERSON] пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 у справі №380/5763/20, з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі №380/9940/20 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019, що підтверджується перерахунком пенсії за вислугу років [PERSON] (пенсійна справа №1304006293 - МНС). Після проведеного перерахунку розмір пенсії становить 70% сум грошового забезпечення. Окрім того, з 17.03.2021 застосовано обмеження максимального розміру пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Листом від 29.04.2021 №4927-3751/В-52/8-1300-21, надісланим у відповідь на звернення позивача, відповідач повідомив, шо на виконання рішення суду від 09.12.2020 у справі №380/9940/20 Головним управлінням проведено перерахунок пенсії з урахуванням перерахованих сум пенсій з 01.04.2019 згідно довідки Львівського державного університету безпеки життєдіяльності, виходячи із 70% відповідних сум грошового забезпечення. Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується з діями відповідача щодо зменшення з 01.04.2019 відсоткового значення основного розміру пенсії із 90% до 70% та обмеження її максимальним розміром з 17.03.2021, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист. Вимогами ч.4 ст.63 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Відповідно до п. «а» ст.13 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. При цьому, частиною 2 цієї статті визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI внесено зміни, якими обмежено максимальний розмір пенсії на рівні 80% від відповідних сум грошового забезпечення. Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-VІІ внесено зміни до ч.2 ст.13 Закону №2262-XII та викладено в такій редакції: максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. Вимогами частин 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. При вирішенні даного спору застосуванню підлягають положення ст.58 Конституції України, за змістом якої Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд вірно вважав, що при перерахунку пенсії має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.06.2018 року у справі №583/2264/17, від 24.04.2018 року у справі №686/12623/17, від 03.04.2018 року у справі №175/1665/17, від 27.02.2018 року у справі №642/3284/17, від 31.01.2018 року у справі №523/4930/15-а. Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом враховано, що внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року №1166-VІІ зміни до ч.2 ст.13 Закону №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про протиправність дій відповідача щодо зміни позивачу розміру пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.04.2019. Крім того, 04.02.2018 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалено рішення в аналогічній зразковій адміністративній справі №240/5401/18, відповідно до якого позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії - задоволено. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 року залишено без змін вищевказане судове рішення Верховного Суду. Відповідно до ч.3 ст.291 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатам розгляду зразкової справи, суд повинен враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатам розгляду зразкової справи. Враховуючи наведене, вірним є висновок суду першої інстанції, що позов у цій частині є підставним та таким, що підлягає задоволенню. Разом з тим, Законом України від 28.12.2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону №2262-XII, а саме ст.43 доповнено новою частиною, згідно з якою максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зміну визнано неконституційною згідно з рішенням Конституційного Суду №10-рп/2008 від 22.05.2008. Відповідно до ст.43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Законом України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ч.7 ст.43 Закону №2262-XII доповнено реченням такого змісту «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень». Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн. Відповідно до п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Згідно з ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 року у справі №7-рп/2016, є втрата чинності із 20.12.2016 року ч.7 ст.43 Закону №2262-XII. Законом України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №1774-VIII) передбачено, що у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року» (п.10 вказаного Закону). Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону №1774-VIII, встановлено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач при нарахуванні та перерахунку пенсії позивачу застосував перше речення ст.43 Закону №2262-XII, яке визнане Конституційним Судом України неконституційним з 20.12.2016. Водночас, втрата з 20.12.2016 чинності ч.7 ст.43 Закону №2262-XII виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму, яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною в цілому ч.7 ст.43 Закону №2262-XII така норма вважається «відсутньою» у тексті Закону. При цьому після прийняття Конституційним Судом України зазначеного вище рішення зміни до першого речення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII аналогічного змісту новими законами не вносились. Отже, із 2017 року стаття 43 вказаного Закону не містила норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Внесені Законом №1774-VIII до ч.7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є нереалізованими та самі по собі не створюють підстав для такого обмеження. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17 та від 12.03.2019 у справі №522/3049/17. У той же час, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом. Враховуючи зазначене, суд дійшов вірного висновку, що обмеження пенсії максимальним розміром у вигляді десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, застосовується до тих пенсій, що призначені після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI. Позивачу пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» призначена у 2010 році. Таким чином, дія наведених положень також не може бути застосована до позивача, оскільки пенсію йому було призначено задовго до їх прийняття. Суд дійшов вірного висновку про безпідставність доводів відповідача стосовно того, що оскільки перерахунок пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019, виданою Львівським державним університетом безпеки життєдіяльності з урахуванням 90% сум грошового забезпечення не проводився, тому вимоги щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії «без обмеження максимальним розміром» носять перспективний характер і заявлені на майбутнє. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно листа відповідача від 31.05.2021 №1300-5308-8/48075, перерахунку пенсії за вислугу років [PERSON] (пенсійна справа №1304006293 - МНС) та розрахунку на доплату пенсії, Головним управлінням ще з 01.01.2020 застосовано обмеження розміру пенсії позивача. З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно зобов`язанти відповідача здійснити з 01.01.2020 перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду, що позовна заява підлягала частковому задоволенню. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Результат розгляду: denied