Рішення адміністративного суду від 2022-07-28 00:00:00+03

[PERSON] (надалі по тексту [PERSON] , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі по тексту ГУНП в Сумській області, відповідач), в якому просив: -визнати протиправними дії ГУНП \~в Сумській області щодо неврахування [PERSON] до стажу служби період проходження служби у Державному Департаменті України з питань виконання покарань період з 15 серпня 2000 року по 15 серпня 2005 року; -зобов`язати відповідача врахувати до стажу служби у поліції [PERSON] службу у Державному Департаменті України з питань виконання покарань в період з 15 серпня 2000 року по 15 серпня 2005 року; -зобов`язати ГУНП в Сумській області перерахувати позивачу грошове забезпечення із врахуванням періоду служби у Державному Департаменті України з питань виконання покарань з 15 серпня 2000 року по 15 серпня 2005 року та провести відповідні виплати з врахуванням вислуги років; -зобов`язати відповідача перерахувати [PERSON] дні невикористаної додаткової оплачуваної відпустку із врахуванням періоду служби у Державному Департаменті України з питань виконання покарань з 15 серпня 2000 року по 15 серпня 2005 року. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду \~від 14.12.2021 позов задоволено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття \~з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову \~ [PERSON] у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в переліку служб, які включаються до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, відповідно до частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліції» Державний Департамент України з питань виконання покарань \~не включено. Також посилається на аналогічну правову позицію щодо вичерпності переліку складових, які включаються до стажу служуби в поліції викладену у постановах Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 520/903/19 та від 31.03.2020 у справі №520/2067/19. Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. У відповідності до п. 3 ч. 1\~ст. 311 КАС України\~суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що \~наказом Управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області від 15.08.2005 №48 о/с (а.с.9) позивача було звільнено з органів виконання покарань у запас Збройних Сил по ст.64 п."ж" (за власним бажанням) лейтенанта внутрішньої служби, начальника відділення соціально-психологічної служби відділу із соціально-психологічної роботи зі спецконтингентом Катеринівської виправної колонії (№46) з 15.08.2005. Згідно вказаного наказу, вислуга років на день звільнення становить: в календарному обчисленні 05 років 00 місяців 00 днів, у пільговому 05 років 08 місяців 03 дні. Позивач звернувся із рапортом до Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо зарахування до стажу служби в поліції службу в Державному департаменті України з питань виконання покарань у період з 15.08.2000 по 15.08.2005. За наслідком розгляду даного рапорту, відповідач, листом від 22.06.2021 №2733/05/12/2-2021 повідомив, що оскільки позивач є діючим працівником ГУНП в Сумській області, то питання зарахування періодів служби до стажу служби в поліції врегульоване с.78 Закону України "Про національну поліцію". Позивач не погодившись із такою відмовою відповідача звернувся до суду за захистом своїх прав. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах Державної пенітенціарної служби України \~прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України, а тому наявні підстави для зарахування позивачу у відповідності ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» час служби у Державному департаменті з питань виконання покарань з 15.08.2000 по 15.08.2005 до стажу служби в поліції. Колегія суддів \~частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) згідно з статтею 59 якого служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Відповідно до статті 78 Закону № 580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР. Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення. Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України. Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду. Також колегія суддів звертає увагу на те, що цієї статтею взагалі не передбачено зарахування до стажу періоду навчання ані в цивільному закладі, ані в іншому закладі, після закінчення якого присвоюються спеціальні звання. Водночас відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. Згідно з частиною 5 статті 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 №2713-IV, в редакції чинній на час проходження позивачем служби у Державній кримінально-виконавчій службі України, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань. Частиною 5 статті 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 №2713-IV, в редакції Закону № 1774-VIII 06.12.2016, встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Колегія суддів зазначає, що фактично законодавцем закріплено поширення усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейських на працівників кримінально-виконавчої служби. Таким чином, на позивача, під час проходження ним служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, оскільки відмова відповідача у зарахуванні позивачу \~стажу до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України, вислугу років в органах Державного департаменту України з питань виконання покарань у період з 05.08.2003 по 15.08.2005, є протиправною. З метою захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до стажу служби позивача у поліції період служби позивача в органах Державного департаменту України з питань виконання покарань у період з 05.08.2003 по 15.08.2005. Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача зарахувати до стажу служби позивача у поліції період служби позивача в органах Державного департаменту України з питань виконання покарань у період з 15.08.2000 по 05.07.2003, колегія суддів зважає на таке. Як вже зазначалося раніше під час дослідження доводів апеляційної скарги відповідача, при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи ч.2 ст.78 Закону України "Про національну поліцію", якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції. При цьому делегування частиною 4 статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч. 2 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію" Відповідно до преамбули Постанови № 393, остання прийнята відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" і Постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону. Статтею 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" передбачено, що Порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ визначається Кабінетом Міністрів України. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що Постанова № 393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ". Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що пункт 2 Постанови № 393 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців. Таким чином, пункт 2 Постанови № 393 не може бути застосовано при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки Постанова №393 прийнята на виконання Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років. При цьому пунктом 3 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС України, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, до вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені ч.2 ст.78 Закону України "Про Національну поліцію". Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі №520/903/19, від 31 березня 2020 у справі № 520/2067/19. За таких обставин, \~колегія суддів дійшла висновку \~про відсутність підстав для зарахування часу навчання [PERSON] у Чернігівському юридичному училищі ДДУПВП з 15.08.2000 року по 05.07.2003 року до стажу служби для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки на підставі пункту 2 Порядку № 393. Посилання позивача на рішення Сьомого \~апеляційного адміністративного суду \~від 04.12.2019 № 520/2254/19, від 15.05.2019№ 120/9374/18ї не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно положень ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права мають враховуватись виключно висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Надаючи оцінку вимогам позивача щодо зобов`язання відповідача перерахувати грошове забезпечення [PERSON] з урахуванням періоду служби в Державному департаменті з питань виконання покарань \~\~та провести виплати з врахуванням вислуги років, а також зобов`язати відповідача перерахувати дні невикористаної \~додаткової оплачуваної відпустки, колегія суддів \~виходить з того, що вказані вимоги є похідними від первісної вимоги щодо зарахування стажу позивача. Відповідно, до моменту здійснення перерахунку стажу служби у відповідача не виникає обов`язку здійснювати перерахунок грошового забезпечення, тривалості додаткової оплачуваної відпустки та виплати заборгованості за наслідками такого перерахунку. Таким чином спір з цього приводу між сторонами ще не виник. За відсутності ж спору відсутні й підстави для судового реагування, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто, захисту адміністративним судом підлягають лише порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Враховуючи те, що спір з приводу перерахунку грошового забезпечення, тривалості додаткової оплачуваної відпустки та виплати заборгованості за наслідками такого перерахунку ще не виник, колегія суддів \~дійшла висновку про відсутність фактичних підстав для задоволення позову в частині вказаних позовних вимог. З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Сумській області щодо неврахування до стажу служби [PERSON] період служби у Державному департаменті України з питань виконання покарань період з 15.08.2000 по 05.07.2003, зобов`язання Головне управління Національної поліції України в Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, 23, м.Суми, 40000, код ЄДРПОУ 40108777) врахувати до стажу служби [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) період служби в Державному департаменті з питань виконання покарань з 15.08.2000 до 05.07.2003, зобов`язання Головне управління Національної поліції України в Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, 23, м.Суми, 40000, код ЄДРПОУ 40108777) перерахувати [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) грошове забезпечення з врахуванням періоду його служби у Державному департаменті України з питань виконання покарань в період з 05.08.2000 до 15.08.2005 та виплатити з врахуванням проведених виплат, з зобов`язання Головне управління Національної поліції України в Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, 23, м.Суми, 40000, код ЄДРПОУ 40108777) перерахувати [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) тривалість додаткової оплачуваної відпустки з врахуванням служби в Державному департаменті України з питань виконання покарань в період з 15.08.2000 до 15.08.2005, \~із прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: partial