Рішення адміністративного суду від 2023-07-07 00:00:00+03

28 квітня 2023 року [PERSON] через свого представника - адвоката Явтух О.Г. звернуася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6887867 від 25 квітня 2023 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі, стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 536 грн. 80 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.04.2023 року стосовно позивача була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6887867 за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 510 грн. В постанові зазначено, що [PERSON] 25.04.2023 року о 12 год.24 хв. у м. Дніпро на вул. Виконкомівська, 37, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER, [NUMBER] , здійснив виїзд на головну дорогу повертаючи ліворуч з другорядної дороги, не надавши перевагу у русі транспортним засобам які рухалися по головній, а саме транспортному засобу Тойота Пріус, д.н.з. [NUMBER] , чим порушив вимоги знаку 2.1 «надати дорогу», чим порушив п. 16.3 ПДР, чим вчиним правопорушення за ст. 122 ч. 2 КУпАП. Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки зміст постанови не відповідає дійсним обставинам події, постанова не містить посилання на належні та допустимі докази, на основі яких інспектор патрульної поліції Адамчик А.Я. встановив наявність адміністративного правопорушення, його вину у вчиненні цього правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, крім того інспектор Адамчик А.Я. сам був учасником дорожнього руху разом із позивачем та рухався у зазначеному в оскаржуваній постанові транспортному засобі Тойота Пріус, л.н.з. [NUMBER] , а тому є упередженим та необ`єктивним. В постанові також не зазначено потерпілих, свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- чи кінозйомки, відеозапису, таким чином, постанова не відповідає вимогам ст. 251 КУпАП. Вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з численним порушенням норм КУпАП та чинного законодавства загалом, дії позивача ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не мають, тому позивач звернувся до суду із цим позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2023 року зазначена адміністративна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 21.06.2023 року на адресу суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві представник відповідача, окрім посилання на норми КУпАП, КАС України, Закону України «Про Національну поліцію», зазначив, що 25.04.2023 року поліцейським УПП винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., в якій зазначено про те, що останній, керуючи транспортним засобом VOLSKWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. [NUMBER] , в м. Дніпрі, по вул. Виконкомівська, в районі буд.37, здійснив виїзд на головну дорогу, повертаючи ліворуч з другорядної дороги, не надавши перевагу у русі транспортним засобам, які рухалися по головній, а саме транспортному засобу Тойота Пріус, д.н.з. [NUMBER] , чим порушив вимоги знаку 2.1 «надати дорогу», чим порушив п. 16.3 ПДР. Вказав, що зазначена постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п.5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої працівник поліції, виявивши транспортний засіб, в діях водія якого містяться ознаки порушення вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме порушення п. 16.3 ПДР України, за вчинення якого ч.2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу, враховуючи той факт, що така дія була скоєна водієм в присутності поліцейського і останній бачив її вчинення на власні очі, останнім було прийнято рішення про зупинку такого транспортного засобу на підставі ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», та в подальшому розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано, тому його пояснення, викладені в позовній заяві щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, є лише на його думку спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Факт вчинення позивачем порушення ПДР та процедура розгляду третьою особою справи про адміністративне правопорушення було зафіксовано у вигляді відеозапису. Разом з відзивом надається оптичний DVD-R диск, який містить у собі той самий відеозапис, що був покладений в основу прийнятого інспектором поліції рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складання оскаржуваної постанови. Обставини, викладені позивачем в позовній заяві, мають суто гіпотетичний характер та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, вважає, що за вказаних обставин не має жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови. Третій особі у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі з копією позову з додатками, проте письмові пояснення на позовну заяву суду третьою особою направлено не було. Розглянувши справу, дослідивши наявні у ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою інспектора патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенант поліції Адамчика А.Я. від 25 квітня 2023 року серії ЕАС №6887867 у справі про адміністративне правопорушення накладено на позивача [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за скоєння ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України. В постанові зазначено, що [PERSON] 25.04.2023 року о 12 год. 24 хв., керуючи транспортним засобом VOLSKWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. [NUMBER] , в м. Дніпрі, по вул. Виконкомівська, в районі буд.37, здійснив виїзд на головну дорогу повертаючи ліворуч з другорядної дороги, не надавши перевагу у русі транспортним засобам які рухалися по головній, а саме транспортному засобу Тойота Пріус, д.н.з. [NUMBER] , чим порушив вимоги знаку 2.1 «надати дорогу» та чим порушив п. 16.3 ПДР України. Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Частиною другою статті 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Частиною 4 ст. 283 КпАП України передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно із вимогами ст. 293 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Відповідно до постанови серії ЕАС №6887867 від 25.04.2023 року позивачу інкримінується порушення вимог п.16.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР). Дорожній знак 2.1 в Правилах дорожнього руху встановлює "Дати дорогу", водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 7.8 "Напрямок головної дороги" - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. Пункт 16.3 ПДР України передбачає, що у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 Розмітка 1.12 (стоп-лінія) (стоп-лінією) або 1.13 Розмітка 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи слідує наступне. Відносно [PERSON] інспектором поліції 25.04.2023 року складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, як на водія, який, рухаючись по вул. Виконкомівська, 37 в м. Дніпрі, керуючи транспортним засобом VOLSKWAGEN TRANSPORTER, д.н.з. [NUMBER] , порушив вимогу знаку 2.1 та здійснив рух на головну дорогу, не надавши переваги в русі транспортним засобам, що рухались по головній дорозі, чим порушено п.16.3 ПДР України. Позивач не погодився із цією постановою, посилаючись на те, що не порушував вимоги п. 16.3 та проїхав перехрестя у відповідності до ПДР України. Відповідач не надав суду доказів, що підтверджують правомірність його постанови та доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху. В оскаржуваній постанові не зазначається, що скоєне позивачем правопорушення фіксувалось на технічний засіб, не вказаний його серійний номер, а тому відеозапис, який за твердженням представника відповідача міститься на оптичному DVD-R диску, долученому до Відзиву на позов, не є належним та допустим доказом; пункт 7 в Постанові: «До постанови додаються» не заповнений, одного лише опису у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення у вигляді порушення п. 16.3 ПДР України недостатньо для доведення факту вчинення адміністративного правопорушення. Згідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах. Згідно із вимогами ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Внаслідок недоведеності факту порушення позивачем вищенаведених вимог КУпАП та не доведення відповідачем правомірності його дій з винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді накладення на нього штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted