Рішення адміністративного суду від 2023-03-17 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 27.01.2023 року серії ЕАР №6462094. В обґрунтування позову покликається на те, що 27.01.2023 року відносно нього інспектором відділення поліції №2 (м. Кропивницький) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначає, що постанова складена відносно нього за те, що він керував автомобілем з установленими додатково 2 сидіннями про що відсутня відмітка у відомостях про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.31.3 а ПДР України. З оскаржуваною постановою не погоджується, оскільки остання суперечить чинному законодавству, та є такою, що порушує його конституційні права та інтереси. Позивач зазначає, що його було зупинено безпідставно, оскільки правила дорожнього руху він не порушував та в матеріалах справи відсутня причина зупинки, та відносно нього не складено іншого протоколу про адміністративне порушення, а саме правил дорожнього руху та не винесено постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Правила зупинки автомобіля прописані в статті 35 Закону України «Про національну поліцію», всі інші причини, які в цей список не входять, і є незаконними. Крім того, поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинки з її детальним описом. Якщо ж він цього не зробив, то зупинка безпідставна, а всі подальші дії і вимоги інспектора неправомірні. Тому з матеріалів справи вбачається, що працівники поліції зупинили його без причини, а тому дана зупинка є незаконною та всі вимоги інспектора були незаконні. Працівники поліції не надали жодних доказів того, що він порушив правила п. 31.3 а ПДР України, дана постанова винесена на суб`єктивну думку інспектора, оскільки автомобіль немає установлених додаткових сидінь, про що наголошувалося на місці зупинки. Постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього порушення. Таким чином, при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, від так в його діях відсутній склад відповідного правопорушення, адже відсутня суб`єктивна сторона вищевказаного адміністративного правопорушення. 10.03.2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якому він просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів зазначає, що стягнення застосоване без порушення в межах санкції ч. 1 ст. 121 КУпАП, було накладено в межах наданих працівнику поліції повноважень і під час виконання службових обов`язків та було здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства України. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 20.02.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та надано строк для подачі відзиву, відповіді на відзив. Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним. Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення\~КАС України\~не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч. 5 ст. 262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 27.01.2023 року інспектором ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції Чорнобай В.В. винесено постанову серії ЕАР №6462094 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі стосовно [PERSON] за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 11). В постанові вказано, що 27.01.2023 о 04.29 год. на автодорозі Гайворон Благовіщенське [PERSON] керував транспортним засобом «Renault Traffic», д.н.з. [NUMBER] , у транспортному засобі встановлені 2 додаткові сидіння про що відсутня відмітка у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.31.3а ПДР експлуатація транспортного засобу у разі їх виготовлення/переобладнення з порушенням вимог стандартів, правил і норм, що стосуються безпеки дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Однак, суд вважає вказану постанову такою, що не відповідає вимогам закону (неправомірною), є необґрунтованою та підлягає скасуванню з наступних підстав. Остаточна оцінка поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дається в постанові по справі. Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа. Згідно\~ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справи. Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підставі доказів, отриманих у встановленому законом порядку. Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Відповідно до принципу презумпції невинуватості обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення. Також, згідно абз. 1 та 2 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статям\~283\~і\~284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Позивач вважає, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки він вказані норми не порушував та керував транспортним засобом у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України. Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 10.10.2001\~року №\~1306 (із змінами та доповненнями). Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього\~Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до п. 31.3а Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху. З матеріалів справи не вбачається, що 27.01.2023 року керуючи автомобілем [PERSON] порушив вищевказані вимоги Правил дорожнього руху. Жодних доказів вини позивача, відповідач суду не надав. Суд звертає увагу на те, що, виходячи з вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено саме на відповідача. Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16а. Зі змісту п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14\~вбачається, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності буде відповідати вимогам\~ст. 283 КУпАП\~тоді, коли в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, ст. ст.\~278,279 КУпАП, зумовлює недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови інспектора поліції. При цьому варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року. Відтак, суд відхиляє обставини зазначені у постанові серії ЕАР №6462094 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі стосовно [PERSON] , оскільки при винесенні постанови не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема відсутні посилання на відеодокази, тобто повно і всебічно не були дослідженні усі обставини справи. Крім того позивач заперечує факт вчинення ним даного адміністративного правопорушення. Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: granted