Рішення адміністративного суду від 2022-06-13 00:00:00+03

У грудні 2010 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, заінтересована особа: відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання дій відповідача неправомірними та стягнення недоплаченої основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року позов було задоволено частково: - визнано протиправним неперерахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 18 червня 2010 року [PERSON] додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з 100% мінімальної пенсії; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 18 червня 2010 року провести [PERSON] перерахунок та здійснювати в подальшому виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з 100% мінімальної пенсії за віком, тобто відповідно до статті 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснивши відповідну доплату позивачу. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2011 року апеляційні скарги [PERSON] та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишено без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року - без змін. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2021 року за заявою [PERSON] встановлено судовий контроль за виконанням постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області протягом 30 днів з дня отримання цієї ухвали подати до суду звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11 (а.с. 187-190 том 1). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року, з урахуванням ухвали від 15 червня 2021 року, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області залишено без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2021 року без змін (а.с. 235-238 том 1, 9-10 том 2). 23 квітня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало до суду звіт про виконання постанови Деснянськогорайонного судум.Чернігова від 13 січня 2011року в даній справі (а.с. 244-247, 248-250 том 1). У вказаному звіті відповідач зазначив, що, на його переконання, ним вчинено всі дії, спрямовані на виконання судового рішення, а саме: здійснено перерахунок, нарахована доплата, подано довідку до Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області для включення судового рішення в реєстр рішень, виконання яких гарантується державою відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440. Разом з тим, відповідач вказав, що довідку про здійснення нарахування на виконання судового рішення № 1865/03 повернуто без виконання, оскільки постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року з додатками повернута без виконання за заявою стягувача, а тому позивач своїми діями унеможливив здійснення виплати заборгованості за судовим рішенням. Перерахунок пенсії здійснено по 22 липня 2011 року, бо судовим рішенням не було встановлено кінцеву дату періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, а тому виплата за зобов`язаннями щодо здійснення перерахунку пенсії без обмеження строком повинна продовжуватися до внесення змін до законодавства, яким керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 липня 2021 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11 (а.с. 17-23 том 2). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 липня 2021 року - скасовано. Установлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області новий строк для подання до Деснянського районного суду м. Чернігова звіту про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11, який складає один місяць з дня отримання копії цієї ухвали суду (а.с. 55-61 том 2). 08 вересня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року надіслало до суду звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 листопада 2021 року визнано поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 08 вересня 2021 року звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11 таким, що не підтверджує виконання судового рішення в повному обсязі. У задоволенні клопотання [PERSON] про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - відмовлено. Суд першої інстанції вказував, що поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 08 вересня 2021 року звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11 не підтверджує виконання судового рішення в повному обсязі. При цьому, щодо накладення на керівника відповідача штрафу, суд першої інстанції зазначив, що суд не встановив наявності таких обставин (які свідчать про умисне невиконання рішення суду чи недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, що свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду), у зв`язку з чим не знаходить підстав для накладення на керівника відповідача штрафу. Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити раніше подані вимоги, а саме: визнати неналежним та не затверджувати звіт відповідача, визнати протиправним невиконання боржником постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 13.01.2011 року у справі № 2-а/2506/1022/11, накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області штраф за невиконання судового рішення. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2022 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 листопада 2021 року на розумний строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи. 10 лютого 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому відповідач просить залишити без змін оскаржувану ухвалу суду. Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Згідно ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України. Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту. Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права. Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України). Тобто, поданню звіту про виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень та вирішенню судом питання про прийняття такого звіту повинно передувати встановлення судом відповідного виду судового контролю. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2021 року за заявою [PERSON] встановлено судовий контроль за виконанням постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області протягом 30 днів з дня отримання цієї ухвали подати до суду звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11 (а.с. 187-190 том 1). 23 квітня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало до суду звіт про виконання постанови Деснянськогорайонного судум.Чернігова від 13 січня 2011року в даній справі (а.с. 244-247, 248-250 том 1). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 липня 2021 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11 (а.с. 17-23 том 2). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 липня 2021 року - скасовано. Установлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області новий строк для подання до Деснянського районного суду м. Чернігова звіту про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11, який складає один місяць з дня отримання копії цієї ухвали суду (а.с. 55-61 том 2). 08 вересня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року надіслало до суду звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11. Визнаючи оскаржуваною ухвалою поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 08 вересня 2021 року звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11 таким, що не підтверджує виконання судового рішення в повному обсязі, суд першої інстанції вказував, що на виконання судового рішення відповідачем здійснено позивачу перерахунок пенсії, доплата пенсії за період з 18.06.2010 по 22.07.2011 склала 6369 грн. 82 коп. Однак, вказані кошти не виплачені позивачу. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 08 вересня 2021 року звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11 не підтверджує виконання судового рішення в повному обсязі. Окрім того, колегія суддів наголошує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року, яка набрала законної сили та якою було встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області новий строк для подання до Деснянського районного суду м. Чернігова звіту про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11, було встановлено невиконання відповідачем судового рішення протягом більш ніж 10 років, однак, в подальшому, відповідачем було подано аналогічний за змістом звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11, без врахування висновків апеляційного суду. До того ж, колегія суддів звертає увагу, що фактично в частині визнання поданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 08 вересня 2021 року звіту про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11 таким, що не підтверджує виконання судового рішення, ухвала суду першої інстанції не оскаржується, оскільки апелянт погоджується з таким висновком суду першої інстанції. В той же час, колегія суддів наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так, оскаржуваною ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 листопада 2021 року визнано поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 08 вересня 2021 року звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11 таким, що не підтверджує виконання судового рішення в повному обсязі. У задоволенні клопотання [PERSON] про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - відмовлено. Однак, суд першої інстанції, визнавши звіт про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року в справі № 2-а/2506/1022/11 таким, що не підтверджує виконання судового рішення, не встановив новий строк для подання звіту про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року у справі № 2- а/2506/1022/11, що суперечить приписам процесуального законодавства. Вищевикладене свідчить про наявність підстав встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області новий строк для подання до суду першої інстанції звіту про виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2011 року у справі № 2- а/2506/1022/11, який складає один місяць з дня отримання копії цієї постанови суду. Щодо наявності правових підстав для накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області у порядку ч. 2 ст. 382 КАС України штрафу за невиконання судового рішення з виплатою половини штрафу на користь позивача, колегія суддів зазначає, що на думку апеляційного суду, в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції від 22 листопада 2021 року не в повній мірі надана оцінка доводам заявника щодо наявності підстав для накладення штрафу, що свідчить про передчасність висновку про відмову у задоволенні клопотання [PERSON] про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Зокрема, судом першої інстанції не було враховано, що повне виконання судового рішення відповідачем так і не здійснено упродовж майже 10-ти років, а на виконання вимог постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року, відповідач лише надіслав звіт про виконання рішення, який за змістом є повністю ідентчним до попередньо поданого та визнаного апеляційнийм судом таким, що не підтверджує виконання рішення. У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07 травня 2002 року, "Ромашов проти України" від 27 липня 2004 року, "Шаренок проти України" від 22 лютого 2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України", №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі "Крищук проти України", №1811/06, від 19 лютого 2009 року. З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що, вирішуючи питання про накладення штрафу, суд першої інстанції повинен був надати оцінку вказаним доводам, зокрема, щодо подання аналогічного звіту про виконання рішення, та перевірити, чи виконує відповідач належним чином рішення суду з врахуванням того, що рішення у дані справі постановлено більше 10 років тому. При цьому, проаналізували зміст статті 382 КАС, колегія суддів звертає увагу, що подальші дії щодо розгляду звіту суб`єкта владних повноважень, встановлення більшого строку, а також накладення штрафу, здійснюється суддею одноособово. У підпункті «ґ» пункту 4 частини першої статті 356 КАС визначені повноваження суду апеляційної інстанції на встановлення строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем саме до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій. Відтак, колегія суддів звертає увагу апелянта, що з огляду на наведене вище, повноваженнями накладення штрафу за наслідком розгляду звіту суб`єкта владних повноважень наділений суд першої інстанції, що свідчить про наявність підстав для скасування ухвали у відповідній частині та направлення до суду першої інстанції для продовження розгляду. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для накладення штрафу у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до вимог частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню у відповідній частині, а справа у цій частині - направленню для продовження розгляду до Деснянського районного суду міста Чернігова, з встановленням нового строку для подання звіту про виконання судового рішення до суду першої інстанції.

Результат розгляду: partial