Рішення адміністративного суду від 2022-08-18 00:00:00+03

[PERSON] звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправними дії щодо обмеження в січні 2022 року максимальним розміром пенсії за вислугу років, перерахованої на підставі оновленої довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-3912 від 26.07.2021; зобов`язати здійснити з 01.12.2019 перерахунок і виплату пенсії на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-3912 від 26.07.2021 про розмір грошового забезпечення, в розмірі її фактичного нарахування без обмеження максимальним розміром. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, [PERSON] оскаржив його в апеляційному порядку та просить скасувати таке і постановити нове про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі зазначає, що при виході на пенсію у 2004 році, йому як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, була встановлена група інвалідності та відповідно до пункту в) частини 1 ст. 13 Закону «Розміри пенсій за вислугу років» було встановлено максимальний розмір пенсійного забезпечення (текст пункту в) ст. 13 дослівно): «Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів» йому пожиттєво при вислузі 37 років, була встановлена пенсія ту розмірі 100% відповідних сум грошового забезпечення. Тобто, при призначені пенсії її розмір вже було обмежено її складовими частинами та відсотком вислуги. Пенсія не може бути призначена у розмірі більшому ніж це дозволяють її складові та вислуга. І на даний час діють вищезазначені норми Закону, так як змін умов і норм пенсійного забезпечення, після визнання Конституційним Судом неконституційною норму про обмеження пенсій військових пенсіонерів 10-ма мінімальними пенсіями за віком - в Закон не вносилось. А його максимальний розмір призначеної пенсії за вислугу років з грудня 2019 року не перевищує 100% відповідних сум грошового забезпечення. Пенсія призначена йому до виплати у чітко визначених розмірах, умовах та спосіб відповідно з вимогами пункту в) частини 1 ст. 13 «Розміри пенсій за вислугу років» ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Жодна із правових норм цього Закону не встановлює ніяких обмежень у виплаті призначеної пенсії, а також не відсилає і не зобов`язує застосовувати норми інших законів та нормативно-правових актів України, з метою обмеження пенсій суб`єктів ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Однак, з грудня 2019 року відповідач по справі позбавив його права отримувати призначену державою, згідно Закону, пенсію, як ветерану органів внутрішніх справ. На даний час йому виплачують пенсію як особі, яка втратила працездатність. При цьому, як військовий пенсіонер, він позбавлений права отримувати доплати до пенсії, а саме: збільшення на 25% основного розміру пенсії за значну вислугу років; як інвалід-чорнобилець; як інвалід війни та навіть позбавлений доплати проведеної державою з першого березня 2022 року індексації доходів всім військовим пенсіонерам. Відповідно до частини 18 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: «...якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку». Тобто, при переведенні його на пенсію у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, він позбавлений права наданого ст. 43 Закону на подальший перерахунок пенсії у разі її збільшення. Жодних інших умов перерахунку пенсії у бік збільшення Закон не передбачає. Тому, пенсія, яка складається з кратного розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не є пенсією призначеною за вислугу років згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Тим більше, що така норма вже мала місце в даному Законі. Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року. При цьому, без права повторного застосування цієї норми до суб`єктів 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На сьогоднішній день відповідачем нівельовано положення Закону щодо виплати пенсії згідно з вислугою років. Тим пенсіонерам, яким призначена пенсія в розмірі 100, 90, 80 і навіть 70%, виплачується сума пенсії у однакових розмірах. Неконституційність норми права щодо переведення військових пенсіонерів на пенсію з розміру прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність, аргументована висновком колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду. 17 листопада 2021 року, розглядаючи апеляційну скаргу Головного управління ПФ України у Івано-Франківській області по справі № 300/3124/21 провадження № А/857/17015/21 Восьмий апеляційний адміністративний суд дійшов висновку щодо протиправності обмеження пенсії позивача по справі з наступних підстав: «Враховуючи, що пенсія за вислугу років позивачу призначена у 2004 році, норми щодо обмеження її максимальним розміром до позивача не можуть бути застосованими. Згідно Закону України від 24 грудня 2015 року №848-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.43 Закону №2262-ХІІ доповнено частиною 7 про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року. Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Таким чином, з 20 грудня 2016 року ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є нечинною. Відповідно до Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01 січня 2017 року, у ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року». Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-ХІІ відсутня ч.7 ст.43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими. Наведене означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону №2262-ХІІ не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів. Тобто, внесені Законом України від 06 грудня 2016 року №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження. Таким чином, з 20 грудня 2016 року (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії. Крім того, колегія суддів акцентує увагу на те, що відповідно до ст.1-1 Закону №2262- XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Закон №2262-ХІІ є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання. Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ, яка визнана неконституційною з 20 грудня 2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень ст.2 Закону №3668-УІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-ХП. Застосування положень Закону №3668-УІ по відношенню до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст.17 Конституції України. Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону України №3668-VI по відношенню до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано. Вказана вище правова позиція викладена у останніх постановах Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №813/678/18 та від 09 лютого 2021 року у справі №640/2500/18, яку апеляційний суд відповідно до положень КАС України враховує при вирішенні спору та застосуванні норм права, які регулюють спірні правовідносини. Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних міркувань. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з червня 2006 року отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно висновку про призначення пенсії за вислугу років від 24.06.2004 і заяви про призначення пенсії від 22.06.2004 (а.с.30, 31). На підставі поданих до відповідача документів, позивачу згідно із коментованим Законом, в редакції станом на червень 2006 року, виходячи із загальної вислуги 27 років (зворотній бік а.с.31), із урахуванням статусу «інвалід війни 3 групи/при виконанні обов`язків в/с», 1 категорія ЧАЕС (під час служби) інвалід 3 групи» призначена пенсія «за вислугу років» у розмірі 100% грошового забезпечення. Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 прийнято Постанову №103. У березні 2018 року СзППЗ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на виконання вимог постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», та від 11.11.2015 за №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», на ім`я [PERSON] видано довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій №3111/8-18 від 22.03.2018 за нормами, чинними на січень 2016 року, за прирівняною посадою становив в загальному 9 322,98 гривень, в тому числі: посадовий оклад 3 100,00 гривень, оклад за спеціальним званням (підполковник поліції) 2 200,00 гривень, надбавка за стаж служби (вислугу років) 50% 2 650,00 гривень, надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% 465,00 гривень, премія 10,79% 907,98 гривень (зворотній бік а.с.35).

Результат розгляду: granted