Рішення адміністративного суду від 2022-06-14 00:00:00+03

Історія справи. 26.11.2019 [PERSON] звернулась до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора України №1229ц від 28.10.2019 року про звільнення її з посади прокурора відділу організаційно-методичної роботи та координації діяльності правоохоронних органів в у сфері протидії злочинності Департаменту нагляду за додержаннями законів у кримінальному провадження та координація правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України з 29.10.2019 року; поновлення її на посаді відділу організаційно-методичної роботи та координації діяльності правоохоронних органів у сфері протидії злочинності Департаменту нагляду за додержаннями законів у кримінальному провадження та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України з 29.10.2019 року; стягнення з Генеральної прокуратури України на її користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 29.10.2019 року і до моменту фактичного поновлення на роботі; стягнення моральної шкоди спричиненої незаконним звільненням у розмірі 100 000,00 грн.; стягнення судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірний наказ є протиправним, оскільки суперечить нормам Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», Кодексу законів про працю України, і не було законодавчо визначених підстав для її звільнення з посади прокурора на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» . Крім того, позивачка зазначила, що всупереч статті 22 Конституції України, якою закріплено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, всупереч статті 16 Закону України «Про прокуратуру», якою закріплені гарантії незалежності прокурора, в тому числі те, що прокурор призначається на посаду безстроково, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (надалі - Закон № 113-IX) та Порядком проходження прокурорами атестації (надалі - Порядок № 221) суттєво погіршені права прокурорів на працю, її вільний вибір, правову визначеність, гарантовану Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод гарантію незалежності і, яка відповідно до ст.6 Конституції України є частиною національного законодавства. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2020 у задоволені позовних вимог відмовлено у повному обсязі. Приймаючи у справі рішення, суд першої інстанції зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу послугувало неподання позивачем у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора. Пунктом 19 розд. II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113- IX передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі п.9 ч. І ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію. Зазначені норми Закону є спеціальними по відношенню до інших нормативно-правових актів, мають імперативний характер та підлягають безумовному виконанню уповноваженими органами та їх посадовими особами. На підставі цього, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог. Позивачка, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його через порушення норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Апелянт наголосив, що судом не враховано та не надано оцінки доводам позивача, що особливості звільнення прокурора з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури врегульовано статтею 60 Закону України «Про прокуратуру» (надалі - Закон № 1697), дія якого була зупинена Законом № 113- IX до 01.09.2021. Сторони належним чином були повідомлення про час, дату та місце розгляду справи, внаслідок чого справу розглянуто у порядку в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованими з огляду на таке. Обставини встановлені судом. [PERSON] , [INFO] , з 1998 року працювала в органах прокуратури України, з 22.01.2008 в Генеральній прокуратурі України, з 28.07.2016 на посаді прокурора відділу організаційно-методичної роботи та координації діяльності правоохоронних органів у сфері протидії злочинності Департамену нагляду додержаннями законів у кримінальному провадження та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України. Вказане підтверджено копіює трудової книжки(а.с.23). Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 (Закон № 113-ІХ) розпочалось реформування Генеральної прокуратури України. Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону установлено, що день початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті «Голос України». Офіс Генерального прокурора є правонаступником Генеральної прокуратури України у міжвідомчих міжнародних договорах, укладених Генеральною прокуратурою України. На виконання указаних норм наказом Генерального прокурора від 23.12.2019 №351 «Про день початку роботи Офісу Генерального прокурора» днем початку роботи Офісу Генерального прокурора визначено 02.01.2020. Даний наказ офіційно опублікований 24.12.2019 в офіційному друкованому виданні «Голос України». У подальшому, наказом Генерального прокурора від 27.12.2019 «Про окремі питання забезпечення початку роботи Офісу Генерального прокурора» наказано перейменувати юридичну особу «Генеральна прокуратура України» в «Офіс Генерального прокурора» без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Накази Генерального прокурора від 23.12.2019 № 51 та від 27.12.2019 № 58 розміщені на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора https://www.gp.gov.ua/ua/regulatory_documents_prosecutors_office. Наказом Генерального прокурора від 28.10.2019 № 1229ц,

Результат розгляду: denied