Рішення адміністративного суду від 2023-05-30 00:00:00+03

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернувся [PERSON] з позовом, у якому просить суд: визнати дії відповідача - Військової частини [NUMBER] (код ЄДРПОУ [NUMBER] ) щодо конфіскації легкового автомобіля марки FORD ESCAPE, вінкод: [NUMBER] , який належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) протиправними; зобов`язати Військову частину [NUMBER] (код ЄДРПОУ [NUMBER] ) повернути легковий автомобіль марки FORD ESCAPE, вінкод: [NUMBER] його власнику - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було вилучено належний позивачу транспортний засіб марки FORD ESCAPE, 2015 року випуску. Позивач вважає, що дане вилучення було проведено із порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, вказує на те, що: в акті про відчуження майна не вказано рішення органу, що погодив рішення про примусове відчуження військового командування (вказане рішення органу є обов`язковим для відчуження майна); акт не підписаний власником/представником власника, власника не повідомляли жодним чином про відчуження його майна; ВЧ не вказала адресу та інших контактних даних власника автомобіля в акті, уповноважені особи навіть не цікавились цим при складенні акту; акт не підписаний органом, що погодив рішення про примусове відчуження військового командування; акт непідписаний володільцем автомобіля - особою у якої відчужувалось майно (представник Чорноморського морського порту). Крім того, позивач зазначає, що відповідач порушив вимоги статті 8 Закону України № 5765-6 та не забезпечив належної оцінки автомобіля. З цих підстав просить позов задовольнити. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року у задоволені позову відмовлено. Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінку правомірності дій відповідача. В судовому засіданні позивач та представник позивача апеляційну скаргу підтримали, просять суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати. Інші учасники судового процесу, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи без участі останніх. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши їх за матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку про наступне. Під час апеляційного перегляду справи встановлено, у лютому 2022 року [PERSON] придбав у США легковий автомобіль марки FORD ESCAPE, він-код: [NUMBER] . 23 лютого 2022 року [PERSON] подав митну декларацію про ввезення загаданого вище автомобіля та необхідні податки за імпорт. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 28 березня 2022 року № 249 "Про примусове відчуження майна" наказано примусово відчужити майно, яке належить на праві приватної власності юридичним та фізичним особам відповідно до переліку, що додається і знаходиться на території ДП "Морський торгівельний порт "Чорноморськ" (Одеська область, місто Чорноморськ, вул. Праці, 6. Так, у Додатку до зазначеного Наказу - Перелік майна (вантажів), що перебуває на території ДП "Морський торгівельний порт "Чорноморськ" вказаний автомобіль Ford ESCAPE з він-кодом [NUMBER] , власником якого є [PERSON] (пункт 5) На підставі означеного Наказу відповідачем здійснене примусове відчуження вказаного автомобіля у його власника - [PERSON] . Не погоджуючись із вилученням зазначеного вище транспортного засобу, позивач звернувся до суду. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно здійснено примусове відчуження транспортного засобу із дотриманням процедури такого примусового відчуження. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку частина друга статті 2 КАС. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. За змістом частини другої статті 353 Цивільного кодексу України в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначено в Законі України «Про правовий режим воєнного стану» (Закон № 389-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин). Відповідно до статті 1 Закону № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно статті 3 Закону № 389-VIII військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань. Згідно з частиною 3 Указу № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Пунктами 1 та 2 частини першої статті 1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» (Закон № 4765-VI, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості; вилучення майна - позбавлення державних підприємств, державних господарських об`єднань права господарського відання або оперативного управління індивідуально визначеним державним майном з метою його передачі для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану. Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 4765-VI примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради. Статтею 7 Закону № 4765-VI встановлено, що про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. В акті зазначаються: 1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення; 2) відомості про власника (власників) майна: - для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; - для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті; 3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності); 4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані; 5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна). Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів. Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта. У разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження. У разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі. У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна. Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику. Матеріалами справи підтверджується, що на підставі наказу командира Військової частини [NUMBER] від 28 березня 2022 року № 249 "Про примусове відчуження майна", вчинено відчуження автомобіля марки FORD ESCAPE, vinnumber: [NUMBER] . В акті від 12.03.2022 року №247 (а.с.15-16) зафіксовано, що оцінку майна проведено не проведено, але є посилання на додаток до наказу командира ВЧ [NUMBER] від 28.03.2022 року №249 про перелік майна (вантажів), що перебуває на території ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» (а.с.109) з зазначенням вартості автомобіля марки FORD ESCAPE, vinnumber: [NUMBER] у розмірі 232 430,00 грн. Із змісту вказаного акта також видно, що позивач не ознайомлювався з актом від 12.03.2022 року №247, акт складено заступником командира частини з озброєння - начальника тех. частини військової частини [NUMBER] , який знаходиться на обліку у Фастівському військоматі. Судом також встановлено, що на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] від 28.03.2022 року №249 «Про примусове відчуження майна», визначено примусово відчужити майно, яке належить на праві приватної власності юридичним та фізичним особам відповідно до переліку викладеному у додатку до наказу (а.с.107,108,109). З акту від 28.03.2022 року №247 про примусове відчуження або вилучення майна, який доданий відповідачем до відзиву на позовну заяву, вбачається, що цей акт складено Оперативним командуванням « [INFO] » (ВЧ [NUMBER] ), на підставі якого здійснено примусове відчуження майна (транспортного засобу), власником якого є позивач, а саме: FORD ESCAPE, vinnumber: [NUMBER]. В акті зафіксовано, що оцінку майна проведено СОД [PERSON] , за результатами якої складено звіт про оціночну вартість від 23.05.2022 року. Вартість транспортного засобу FORD ESCAPE, vinnumber: [NUMBER] за результатами оцінки склала 232 430,00 грн. На момент підписання вказаного акта сума виплачених коштів не відшкодовувалась. Вказаний акт підписано уповноваженими особами відповідачів. Примірники актів як від 12.03.2022 року №247 так і від 28.03.2022 року №247 про примусове відчуження майна не вручено позивачу, що підтверджується відмітками в них. При досліджені наданих актів №247 від 12.03.2022 року (отриманий позивачем від відповідача на телефон) та від 28.03.2022 року (наданий відповідачем до суду першої інстанції) про примусове відчуження або вилучення майна, суд звертає увагу, що звіт про оціночну вартість транспортного засобу FORD ESCAPE, vinnumber: [NUMBER] здійснювався на підставі Акту №247 саме від 12.03.2022 року, замовником була військова частина [NUMBER] , в особі командира полковника [PERSON] відповідно до договору на проведення експортної грошової оцінки від 21.05.022 року. Розглядом справи по суті встановлено, що вході відчуження належного позивачу транспортного засобу, відповідач діяв в порушення вимог діючого законодавства, суд надає правову оцінку рішенням, діям/бездіяльності суб`єктів владних повноважень з урахуванням виключно обставин, які існували на момент їх вчинення. Наказ від 28.03.2022 року №249 на підставі якого відбулося примусове відчуження майна позивача, є законним та таким, що спрямований на забезпечення оборони держави Україна в умовах правового режиму воєнного стану. Для того, щоб таке вилучення було законним, мають бути підстави. А саме вилучення має відбуватися відповідно до порядку відчуження приватного майна. Для примусового відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану є спеціальний порядок, і держава гарантує дотримання його послідовності. Процедура вилучення авто має бути оформлена актом про примусове відчуження, форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2012 року № 998. В акті обов`язково має бути зазначено такі відомості: - найменування військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або найменування військового командування чи органу, що ухвалив таке рішення; - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи такого органу; - відомості про фізичну особу, у якої вилучають майно (ПІБ, місце проживання, номер картки платника податків; - відомості про документ, що підтверджує право власності на транспортний засіб; - відомості про особу, що проводила ринкову оцінку транспортного засобу. Також в акті має бути зазначено повний опис авто (реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску тощо). Акт має підписати власник авто, представник вищого військового командування та орган, що погодив відчуження. Причому кожен, хто підписує, отримує примірник такого акта, а власникові, окрім акта, вручають ще й оригінал висновку про вартість відчужуваного майна. Важливим аспектом такого відчуження виступає умова оплатного вилучення такого майна на потреби Збройних сил України. Перш за все зазначеним Законом передбачено що підставою для примусового відчуження або вилучення рухомого майна, може бути використання цього майна для забезпечення діяльності підприємств оборонно-промислового комплексу України і щодо якого існує ризик переривання його функціонування у зв`язку з перебуванням такого майна на території адміністративно-територіальної одиниці України, щодо якої існує загроза її тимчасової окупації та межі якої розташовані на відстані не більше 30 кілометрів від району ведення воєнних (бойових) дій або від тимчасово окупованої території. Таким чином, Закон окреслює коло предметів, які можуть бути відчужені, а саме ті предмети які можливо використати для забезпечення національної безпеки та територіальної цілісності. Крім того, другою підставою є збереження майна від потрапляння його до противника. Закон чітко встановлює територіальні межі повноважень військового командування, на якій можуть здійснюватися примусові заходи, а саме тридцяти кілометрова зона від району бойових дій. Що стосується території України де не проводяться бойові дії, то на ній також можливе примусове вилучення транспортних засобів для потреб армії, але за умови обґрунтованої необхідності. Вилучення транспорту для потреб Сил оборони може відбуватися декількома способами: примусове відчуження автомобільного транспорту з попередньою повною компенсацією його вартості; відчуження автомобільного транспорту з повною компенсацією його вартості після закінчення дії правового режиму воєнного стану; безоплатне вилучення автомобільного транспорту. Отже, в умовах воєнного стану військове командування може здійснювати, зокрема, примусове відчуження (реквізицію) майна, що перебуває у приватній власності мешканців, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.353 ЦК України, ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» (Закон 389) та ст.3 ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» (Закон 4765). З аналізу норм законодавства випливають чотири обов`язкові умови для реквізиції майна: По-перше, відчуження майна приватних осіб може здійснюватися виключно на оплатній основі, з попереднім або наступним відшкодуванням його вартості. Безоплатне вилучення стосується лише майна державної власності (ст.1 та 9 Закону 4765). По-друге, рішення може прийматися виключно вищим командуванням Збройних сил України або окремо визначених їх підрозділів (ст.3 Закону 389) та за погодженням з державною адміністрацією. Без погодження допускається ухвалення рішення лише у місцях бойового зіткнення (ст.4 Закону 4765). Третє, реквізиція здійснюється з чітким документальним оформленням правочину. Момент вилучення засвідчується підписанням акта встановленого зразка, із зазначенням підстав, ознак майна, розміру виплаченої компенсації, тощо (ст.7 Закону 4765). Четверте, перед відчуженням здійснюється оцінка ринкової вартості майна, оригінал висновку про яку надається власнику. Розмір оцінки може бути оскаржено в суді (ст.8 Закону 4765). Отже, влада не ставить за мету тотальне позбавлення майна мешканців, а подібне можливо лише у виняткових випадках. Наміри осіб по вилученню авто з порушенням однієї з 4-х умов є незаконними. Такі дії не відображають політичного курсу держави та з боку її службовців вчинятися не можуть. Водночас держава не в змозі гарантувати належну поведінку членів воєнізованих формувань противника та недобросовісних мешканців. За таких умов дії ініціатора є самовільними. Навіть в умовах війни існують свої правила, послідовність дій та гарантії їх дотримання з боку держави. Відчуження майна допускається лише у виключних випадках, за попереднім рішенням конкретних осіб, обов`язково на оплатній основі та із чітким документальним оформленням. Досліджуючи матеріали справи встановлено, що вилучення відбувалося на території, межі якої розташовані на відстані більше 30 кілометрів від району ведення воєнних (бойових) дій, відсутнє вмотивоване рішення про необхідність вчинення таких дій, яке приймається виключно вищим командуванням Збройних сил України або окремо визначеним підрозділом, складання та оформлення акта про примусове відчуження транспортного засобу вчинено з порушенням процедури вилучення авто, тощо. Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на вищевикладене та перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає такі суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову, з вищевикладених мотивів, а апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted