Рішення адміністративного суду від 2022-01-12 00:00:00+02

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини [NUMBER] в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо несвоєчасної виплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки учаснику бойових дій за період 2016-2018 років, не проведену ним в період з 18 жовтня 2018 року по 10 червня 2021 року; - стягнути з військової частини [NUMBER] на його користь середній заробіток за час затримки проведення розрахунку щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки учаснику бойових дій, за період 2016-2018 років, за період з 18 жовтня 2018 року по 10 червня 2021 року відповідно при звільненні в повному обсязі в сумі 363293,52 гривень, без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року позовну заяву повернуто позивачеві. Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд виходив з того що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки остаточний розрахунок з позивачем було проведено 10 червня 2021 року, а тому процесуальний строк на звернення з даним позовом до суду почався для позивача 11 червня 2021 року та відповідно закінчився 11 липня 2021 року. Водночас, з вказаним адміністративний позовом до суду позивач звернувся лише 09 вересня 2021 року, що свідчить про пропуск позивачем, встановленого в ч. 5 ст. 122 КАС України місячного строку звернення до суду. Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду враховуючи наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи може поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. Як встановлено судом апеляційної інстанції, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків шляхом надання до суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску. 20 вересня 2021 року до суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просив поновити позивачу пропущений процесуальний строк на звернення з даним позовом до суду. В обґрунтування поданого клопотання представник позивача зазначив, що після виплати [PERSON] 10 червня 2021 року на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі №240/20936/20 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки учаснику бойових дій, він прийняв рішення звернутися до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку з ним розрахунку. Однак, при підготовці позовної заяви постало питання про отримання документального підтвердження перерахунку військовою частиною [NUMBER] грошей на рахунок позивача. Однак, у зв`язку з тим, що з 20 серпня 2020 року позивач перебуває за кордоном, виникла складність в отриманні вказаного підтвердження. Так, представник позивача зазначив, що відповідний адвокатський запит до військової частини [NUMBER] щодо надання інформації про виплачені [PERSON] кошти він надіслав 29 червня 2021 року, однак відповідь на нього отримав лише 12 серпня 2021 року. Оскільки без довідки військової частини [NUMBER] , яку він отримав 12 серпня 2021 року, подача позову була неможливою, представник позивача вважає, що строк на звернення до суду був пропущений з поважних причин, а тому просить поновити його. Пропущений процесуальний строк може бути поновлений, якщо суд визнає причини його пропуску поважними. Ключовою є фраза «з поважних причин», а отже це і є предметом доказування при вирішенні питання щодо встановлення поважності причин для позивача, тобто якщо строк був пропущений з поважних причин, це повинно підтверджуватися незаперечними письмовими доказами. Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. При цьому, у рішенні Верховного Суду України від 13.09.2006 у справі №6-26370кс04 зазначено таке: "Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим". Як вказує практика Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження. Обґрунтовуючи поважність підстав пропуску процесуального строку на звернення з даним позовом до суду, представник позивача в клопотанні вказував про перебування позивача з 20 серпня 2020 року за кордоном. Однак суд зазначає, що вказані обставини не є істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду, адже як свідчать матеріали справи ще 18 серпня 2020 року між позивачем та адвокатом Волковим В.В. був укладений договір про надання правової допомоги. Відтак, в період перебування позивача за кордоном його інтереси представляв представник - адвокат Волков Віктор Вячеславович, який і мав забезпечити реалізацію права позивача на звернення до суду в межах визначеного КАС України строку. Доводи представника позивача про подачу 29 червня 2021 року адвокатського запиту до військової частини [NUMBER] щодо надання інформації про те, які кошти були 10.06.2021 виплачені [PERSON] , та отримання відповіді на нього лише 12 серпня 2021 року, на переконання суду, свідчить лише про час, коли представник позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації прав позивача, та не змінюють моменту, з якого позивач повинен був та мав можливість дізнатись про порушення своїх прав. Таким моментом є 10 червня 2021 року - моменту отримання позивачем грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, шляхом зарахування вказаних коштів на його картковий рахунок. Водночас, отримати інформацію про те, що саме за кошти та ким були йому виплачені 10 червня 2021 року, позивач мав можливість дізнатися й шляхом отримання банківської виписки зі свого карткового рахунку. Більш того, процесуальний строк на звернення з даним позовом до суду закінчився для позивача 11 липня 2021 року, однак даний позов до суду був поданий ним 09 вересня 2021 року. Таким чином, процесуальний строку був пропущений позивачем на 61 календарний день. Відтак, навіть у випадку врахування періоду з 29.06.2021 по 12.08.2021 (45 календарних дні) під час якого представник позивача чекав відповіді військової частини [NUMBER] на адвокатський запит, як поважної причини пропуску строку на звернення до суду, процесуальний строк на звернення з даним позовом до суду все одно був пропущений позивачем на 16 календарних днів. Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що посилання в клопотанні про поновлення пропущеного строку представником позивача, не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку на звернення до суду, оскільки такі причини не носять ознак об`єктивності та непереборності безпосередньо для позивача, а реалізація останнім права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого права. Частиною другою та п`ятою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на звернення з позовом у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах. Таким чином, під час розгляду зазначеного в позовній заяві клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, судом не було встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах передбаченого законом строку. Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 123 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення (ч. 5, 6 ст. 169 КАС України). З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Результат розгляду: denied