Рішення адміністративного суду від 2022-11-25 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: - визнати протиправними дії управління обслуговування громадян відділ обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування [PERSON] до стажу державної служби періоду роботи, з 08.06.1979 по 20.12.1988, в управлінні кінофікації виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних депутатів, та відмови у призначенні та нарахуванні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати [PERSON] період роботи, з 08.06.1979 по 20.12.1988, в управлінні кінофікації виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних депутатів до стажу державної служби, призначити пенсію державного службовця та перевести, з 03.09.2021, з призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», враховуючи стаж державної служби станом на 01.05.2016 (за сукупністю періодів) 18 років 9 місяців 26 днів, обчисливши пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, як жінці, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та яка на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, з урахуванням складових заробітної плати відповідно до довідок, виданих Департаментом економічного розвитку Чернігівської обласної державної адміністрації, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02.09.2021 № 01-02-18/2/20 (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки від 02.09.2021 № 01-02-18/2/21 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь - які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) та виплатити недоотримані кошти (з урахуванням раніше виплачених сум). Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 позов задоволено частково: - визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування [PERSON] до стажу державної служби періоду роботи, з 08.06.1979 по 20.12.1988, в Управлінні кінофікації виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних депутатів та щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу»; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати [PERSON] період роботи, з 08.06.1979 по 20.12.1988, в Управлінні кінофікації виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних депутатів до стажу державної служби; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити [PERSON] з 03.09.2021 пенсію відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу», з урахуванням складових заробітної плати згідно довідок, виданих Департаментом економічного розвитку Чернігівської обласної державної адміністрації про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02.09.2021 №01-02-18/2/20 (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 02.09.2021 №01-02-18/2/21 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь - які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) та виплатити недоотримані кошти, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для зарахування спірного періоду роботи до стажу державної служби відсутні. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника. Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що що [PERSON] , [INFO] , 27.08.2021 досягла пенсійного віку - 60 років та 03.09.2021 [PERSON] звернулася до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Рішенням від 09.09.2021 №254150016601 ГУ ПФУ в Чернігівській області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з підстав відсутності стажу 10 років на посадах держслужби на 01.05.2016. Зазначено, що страховий стаж становить 42 роки 00 місяців 05 днів, в тому числі стаж державної служби на 01.05.2016 - 09 років 03 місяці 13 днів. Повідомлено, що позивачу призначено пенсію за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 28.08.2021. Позивач 15.09.2021 повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», додавши копію постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.08.2016 по справі №825/1313/16, яким встановлено, що період роботи позивача з 08.06.1979 по 20.12.1988 в Управлінні кінофікації виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів відноситься до державної служби. Листом від 13.10.2021 №14931-15439/Л-02/8-2500/21 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило, що позивачу рішенням було відмовило в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» через відсутність необхідного стажу роботи 10 років на посадах державної служби станом на 01.05.2016. Зазначено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.08.2016 по справі №825/1313/16 не зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області проводити перерахунок пенсії позивача. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії згідно статті 37 Закону №3723-ХІІ та у зарахуванні стажу роботи з 08.06.1979 по 20.12.1988, як стажу державної служби. Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацем 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) передбачено, що Закон № 3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII. Відповідно до п. 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 по справі №234/6967/17. Спір у даній справі пов`язаний із тим, що відповідач визнає стаж позивача на посадах державної служби у 09 років 03 місяці 13 днів, чого недостатньо для цілей застосування пункту 10 Закону № 889-VIII та статті 37 Закону № 3723-XII до позивача. У свою чергу, позивач наполягає на тому, що до стажу державної служби належить додатково зарахувати її період роботи з 08.06.1979 по 20.12.1988 в Управлінні кінофікації виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних депутатів. З такою позицією позивача відповідач не погоджується. Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 (до моменту вступу в дію Закону №889-VII від 10.12.2015) здійснювалось відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283). Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах, зокрема, керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком. Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи (пункт 4 Порядку № 283). У зазначеному додатку міститься перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, періоди роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, до яких віднесено, серед іншого, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи. Як встановив суд першої інстанції, управління кінофікації виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних депутатів входило до структури виконавчого комітету, згідно з додатком до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 23.09.1982. Обласне управління кінофікації було підпорядковане Чернігівському облвиконкому та фінансувалось з місцевого бюджету, що підтверджується довідкою від 14.03.2007 № 02-11/13. Згідно з наявною копією трудової книжки, позивач працювала у Чернігівському обласному управлінні кінофікації з 08.06.1979 по 20.12.1988 на посаді ст. бухгалтера-ревізора. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, період що роботи позивача в управлінні кінофікації виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів з 08.06.1979 по 20.12.1988 підлягає зарахуванню до стажу до державної служби. Наведене підтверджується також і рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.08.2016 по справі №825/1313/16, яке набрало законної сили. Окрім того, про необхідність врахування пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та Порядку №283 при обчисленні стажу державної служби для цілей застосування пункту 10 Закону № 889-VIII, вказував також і Верховний Суд у постанові від 16.12.2021 по справі №538/804/17. З цих підстав, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на відсутність у переліку ст. 25 Закону України "Про державну службу" посади, яку позивач обіймала у спірний період. Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про в частині задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС). Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Результат розгляду: denied