Рішення адміністративного суду від 2022-08-18 00:00:00+03

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, Державної податкової служби України в якому просила: - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.09.2021 №0067500707; - визнати протиправним та скасувати рішення про результати розгляду скарги №29118/6/99-00-06-03-01-06 від 24.12.2021. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що нею було здійснено придбання зазначених алкогольних напоїв у 2017 році, проте перевірка позивача була здійснена за період з 13.08.2021 по 12.08.2021, що не охоплюється періодом перевірки. Крім того, вказує, що відповідачем в акті перевірки (із змінами, внесеними листом про розгляд заперечень №17599/6/23-00-07-0714/2441715803 від 07.09.2021), не наведено даних щодо визначення (розрахунку) загальної суми фактичних залишків товару, на які відсутні накладні та/або будь-які інші документи. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області №0067500707 від 09 вересня 2021 року в частині застосування до фізичної особи-підприємця [PERSON] штрафних (фінансових) санкцій у сумі 14 880 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят) гривень. В решті позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі Головне управління Державної податкової служби у Черкаській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що видаткові накладні від 27.06.2017 №АЦБ-051705 та від 30.08.2017 №АЦБ071299 не можуть слугувати підтвердженням походженням товару, який знаходится за адресою здійснення господарської діяльності платником та описаний в акті зняття залишків товарно-матеріальних цінностей від 04.08.2021. Оскільки, на думку податкового органу, у реалізації позивача знаходяться алкогольні напої та тютюнові вироби на які відсутні накладні та/або будь-які інші документи, що підтверджують походження товару згідно опису фактичних залишків товару від 04.08.2021 на загальну суму 13 400 грн, тому податкове повідомлення-рішення є правомірним. У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що оскільки позивачем під час проведення перевірки були надані всі необхідні первинні документи (видаткові накладні) на придбання товару у кількості навіть більшій, ніж того вимагав податковий орган, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено протиправно. До того ж, не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення у повниму обсязі та прийняти нове рішення, яким такі позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, в іншій частині - рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначена апеляційна скарга обгрунтована тим, що оскільки позивачем були надані всі первинні документи на придбання товару у кількості навіть більшій, ніж вимагав контролюючий орган, тому висновки, викладені у Акті перевірки є неправомірними. На думку апелянта, судом першої інстанції протиправно не взяв до уваги видаткові накладні, що підтверджують факт придбання алкогольних напоїв. Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, ст. 16 Закону України від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», відповідно до наказу Головного управління ДПС у Черкаській області від 02.08.2021 №1624-п та направлень на проведення перевірки №1839/23-00-07-0719 від 04.08.2021, №1840/23-00-07-0719 посадовими особами відповідача було проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця [PERSON] з метою контролю за дотриманням вимог законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, цільового використання пального та спирту етилового платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, відображення та правильності обрахунку акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження підакцизних товарів, за місцем провадження господарської діяльності, за адресою: [ADDRESS] , за період діяльності з 13.08.2018 по 12.08.2021. При проведенні фактичної перевірки був складений акт зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті (в складських приміщеннях) в кафе « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , від 04.08.2021, яким встановлено знаходження в кафе алкогольних напоїв на загальну суму 179 700 грн. У свою чергу, контролюючим органом було надано позивачу письмове звернення від 04.08.2021 про надання документів (їх належним завірених копій), що підтверджують придбання, облік, походження підакцизних товарів, включених до опису акту зняття залишків товарно-матеріальних цінностей. Однак, як вказав відповідач, станом на 12.08.2021 зазначені у письмовому зверненні документи платником надано не в повному обсязі. За результатами фактичної перевірки був складений акт перевірки №5624/23-00-07-0717/ [NUMBER] від 13.08.2021, яким встановлено, що в реалізації знаходяться алкогольні напої та тютюнові вироби, на які відсутні накладні та/або будь-які інші документи, що підтверджують походження товару згідно опису фактичних залишків товару від 04.08.2021 на загальну суму 179 700 грн, що свдічить про допущення порушення п. 11, п. 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами та доповненнями. Відповідно, позивач подала заперечення №0825/1Б від 25.08.2021 до акта перевірки №5624/23-00-07-0717/ [NUMBER] від 13.08.2021, в яких зазначила, що перевірка проводилась за період з 13.08.2018, проте надані копії деяких накладних за більш ранній період, а саме 2017-2018 роки, оскільки у підприємця є в наявності залишки продукції, які були придбані до 2018 року, але не реалізовані на сьогоднішній день. До заперечень додала копії первинних документів (накладних, чеків, тощо), що підтверджують факт придбання та походження підакцизної продукції, зазначеної в акті зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті на 72 арк. За результатами розгляду заперечень позивача №0825/1Б від 25.08.2021 до акта перевірки контролюючий орган листом №17599/23-00-07-0714/2441715803 від 07.09.2021 повідомив позивача, що проведеним аналізом інформації системи зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій, обов`язкової звітності про використання РРО/ПРРО в межах перевіряємого періоду встановлено факти реалізації алкогольних напоїв, зазначених у вищевказаних видаткових накладних у кількості, що перевищує кількість, зазначену у цих накладних, тому вони не можуть слугувати підтвердженням походження товару, який знаходився за адресою здійснення позивачем господарської діяльності та описаного в акті зняття залишків товарно-матеріальних цінностей від 04.08.2021. З огляду на зазначене, постійна комісія з питань розгляду заперечень Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області вирішила: врахувати частково заперечення платника на висновка акта перевірки та абзац 5 розділу ІІІ акта перевірки від 13.08.2021 №5624/23-00-07-0717/2441715803 «Про результати фактичної перевірки» викласти у новій редакції: «Станом на 12.08.2021 зазначену документи у письмовому зверненні платником надано не в повному обсязі. В реалізації знаходяться алкогольні напої та тютюнові вироби на які відсутні накладні та/або будь-які інші документи, що підтверджують походження товару згідно опису фактичних залишків товару від 04.08.2021 на загальну суму 13 400 грн». На підставі акта перевірки №5624/23-00-07-0717/2441715803 від 13.08.2021 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №0067500707 від 09.09.2021, яким за порушення п. 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 застосував до позивача штрафні санкції у сумі 26 800 грн. Державна податкова служба України за результатами розгляду скарги позивача прийняла рішення про результати розгляду скарги №29118/6/99-00-06-03-01-06 від 24.12.2021, яким податкове повідомлення-рішення №0067500707 від 09.09.2021 залишила без змін, а скаргу позивача - без задоволення. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у позивача в реалізації знаходились алкогольні напої та тютюнові вироби, на які не надано накладні та/або будь-які інші документи, що підтверджують походження товару згідно опису фактичних залишків товару на загальну суму 5960 грн, внаслідок чого позивач допустила порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР, тому Головне управління ДПС у Черкаській області застосувало штраф у сумі 11 920 грн на законних підставах, що свідчить про скасування податкового повідомлення-рішення від 09.09.2021 №0067500707 в частині накладення на позивача штрафу у сумі 14 880 грн. Однак, оскільки рішення №29118/6/99-00-06-03-01-06 від 24.12.2021, прийняте за результатами розгляду скарги позивача, не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, тому підстави до скасування такого рішення та задоволення позовних вимог в цій частині відсутні. Колегія суддів не погоджується у повній мірі з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України. За правилами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - Кодекс або ПК України або повністю назва), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України). У свою чергу, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, регулюються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Статтею 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування. Згідно з п. 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. При цьому, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Згідно статті 20 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З аналізу вищевикладного вбачається, що суб`єкт господарювання, який здійснює розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі, під час проведення фактичної перевірки зобов`язаний надати посадовим особам контролюючого органу документи, які підтверджують облік та походження товарів. При цьому, частиною другою статті 8 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV передбачено, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідно до частини шостої статті 8 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV, керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів. Частиною першою статті 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з абзацом першим частини третьою статті 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені (частина п`ята статті 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV). З аналізу вищевказаних норм вбачається, що те, що інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Як свідчать матеріали справи, при проведенні перевірки було встановлено знаходження в кафе алкогольних напоїв на загальну суму 179 700 грн. У свою чергу, ФОП [PERSON] надала копії первинних документів на підтвердження факту придбання підакцизної продукції на 72 арк. Проте, зазначені документи були частково враховані контролюючим органом, за виключенням видаткових накладних №АЦБ-051705 від 27.06.2017 та №АЦБ-071299 від 30.08.2017, оскільки контролюючий орган дійшов до висновку, що у реалізації у позивача знаходяться алкогольні напої та тютюнові вироби на які відсутні накладні та/або будь-які інші документи, що підтверджують походження товару згідно опису фактичних залишків товару від 04.08.2021 на загальну суму 13 400 грн, а саме: 1 пляшка Бурбон «Бюлет» об`ємом 0,7 л - 2300 грн.; 18 пляшок напою «Фруктовиця» об`ємом 0,5 л - 5040 грн. (18 х 560/2, оскільки ціна вказана за 1 л, а напій у пляшках об`ємом 0,5 л); 1 пляшка віскі «Чівас» об`ємом 1 л - 2400 грн.; 12 пляшок вина «Артемівське напівсолодке біле» об`ємом 0,75 л - 2880 грн.; 2 пляшки вина «Лет Харвест» об`ємом 0,75 л - 780 грн (2300+5040+2400+2880+780 = 13 400)». Позивач на підтвердження придбання 1 пляшки віскі «Чівас» об`ємом 1 л та 18 пляшок напою «Фруктовиця» об`ємом 0,5 л надала видаткові накладні №АЦБ-051705 від 27.06.2017 та №АЦБ-071299 від 30.08.2017. Як на підставу неприйняття накладних №АЦБ-051705 від 27.06.2017 та №АЦБ-071299 від 30.08.2017 податковий орган посилається на аналіз інформації системи зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій, а саме: обов`язкової звітності про використання РРО/ПРРО, згідно якої в межах перевіряємого періоду встановлено факти реалізації алкогольних напоїв, зазначених у вказаних видаткових накладних, згідно з яким встановлено факти реалізації алкогольних напоїв, зазначених у вищевказаних видаткових накладних, у кількості, що перевищує кількість, зазначену у видаткових накладних. Однак, судом першої інстанції вірно відзначено, що оскільки відповідач не надав доказів проведення такого аналізу та його результатів, тому останній не довів перевищення кількості реалізованих алкогольних напоїв: 1 пляшки віскі «Чівас» об`ємом 1 л та 18 пляшок напою «Фруктовиця» об`ємом 0,5 л, тому штраф на суму 14 880 грн. застосований до позивача протиправно за 18 пляшок напою «Фруктовиця» об`ємом 0,5 л 5040 грн. (18 х 560/2, оскільки ціна вказана за 1 л, а напій у пляшках об`ємом 0,5 л) та 1 пляшку віскі «Чівас» об`ємом 1 л 2400 грн. (5040 грн. + 2400 грн.) х 2 = 14 880 грн. Відтак, доводи апелянта-відповідача щодо відсутності первинних документів на вказаний товар є безпідставними. У той же час, колегія суддів враховує, що відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані, не свідчить про неналежне ведення обліку товарних залишків на складі і за місцем їх реалізації та застосування фінансових санкцій. Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду України від 20.01.2015 у справі №21-275а14 та у постанові Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі №810/4141/15. У даному випадку, позивачем як до контролюючого органу разом із запереченнями позивача №0825/1Б від 25.08.2021 до акта перевірки, так і до суду першої інстанції було надано всі необхідні первинні документи, а саме видаткові накладні, на підставі яких проводиться бухгалтерський облік товарних залишків, які є у наявності позивача, що свідчать про придбання 1 пляшки Бурбон «Бюлет» об`ємом 0,7 л, 12 пляшок вина «Артемівське напівсолодке біле», 2 пляшок вина «Лет Харвест» об`ємом 0,75 л., що підтверджується видатковою накладною №32419/30212 від 31.10.2019, видатковою накладною №25287/22166 від 24.08.2018, видатковою накладною №17863/15466 від 15.06.2018, видатковою накладною №23771/21942 від 03.07.2021, видатковою накладною №Т0000221583 від 02.10.2020, видатковою накладною №Т0470630_11 від 05.02.2021, видатковою накладною №Т0574333_51 від 09.04.2021, видатковою накладною №Т0597781_51 від 23.04.2021, видатковою накладною №6794/6280 від 15.03.2019, видатковою накладною №27264/23857 від 14.09.2018, видатковою накладною №22450/19471 від 27.07.2018, видатковою накладною №20853/18019 від 13.07.2018. Вказане свідчить про те, що у позивача наявні документи, що підтверджують походження товару згідно опису фактичних залишків товару на загальну суму 5960 грн, що свідчить про протиправність податкового повідомлення рішення в частині застосування штрафних санкцій на суму 11 920 грн. З огляду на вказане, доводи апелянта-позивача знайшли своє підтвердження під час вирішення даної справи. У той же час, позовні вимоги в частині скасування рішення про результати розгляду скарги №29118/6/99-00-06-03-01-06 від 24.12.2021 задоволенню не підлягають, оскільки таке рішення, прийняте за результатами розгляду скарги позивача, не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, з огляду на оскарження податкового повідомлення-рішення від 09.09.2021 №0067500707. У силу вимог частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0067500707 від 09 вересня 2021 року в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 11 920 гривень з прийняттям нового рішення про задоволення таких вимог. Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною четвертою вказаної статті визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. У силу вимог частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI). У відповідності до частини першої ст. 4 цього Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру фізичною особою-підприємцем розмір судового збору складає - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Крім того, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру юридичною особою розмір судового збору складає - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зважаючи, що позовна заява подана у січні 2022 року, відтак розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 визначався відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та становив 2481 грн. Як свідчать матеріали справи, у позовній заяві позивачем було заявлено вимоги майнового характеру, тому останнім до суду першої інстанції сплачено судовий збір в розмірі 2481 00 коп., що підтверджується квитанцією від 25 січня 2022 року, та до суду апеляційної інстанції сплачено судовий збір у розмірі 3721,50 коп., що підтверджується квитанцією від 07.07.2022. Враховуючи, що апеляційна скарга позивача підлягає до задоволення, тому колегія суддів вважає за необхідне змінити розподіл судових витрат та визначити розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень за подання позовної заяви у сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) гривень 00 копійок та за подання апеляційної скарги у розмірі 3721,50 (три тисячі сімсот двадцять одна) гривня 50 копійок.

Результат розгляду: granted