Рішення адміністративного суду від 2022-06-23 00:00:00+03

У вересні 2021 року \~\~до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця [PERSON] , у якій позивач просив \~стягнути суму податкового боргу в розмірі 50 425,64 грн. з фізичної особи-підприємця [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] .\~ \~\~ Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 адміністративний позов задоволено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області направило на поштову адресу [PERSON] копію позовної заяви, але з копіями додатків до позову не в повному обсязі, в порівнянні з позовом та кількістю додатків наданими до суду. Це \~в свою чергу не дало можливості відповідачу обрати вірний спосіб захисту своїх порушених прав при розгляді справи судом, а невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга \~підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, Фізична особа-підприємець [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області. На момент розгляду справи судом в інтегрованих картках платника податків ФОП [PERSON] \~обліковується податковий борг у сумі 50 425,64 грн. по податку на доходи фізичних осіб, військовому збору та орендній платі з фізичних осіб, який виник на підставі: - податкової декларації про майновий стан і доходи №19790 від 30.10.2018 з терміном сплати 30.10.2018 у сумі 46 178,86 грн.; - податкової декларації про майновий стан і доходи №19790 від 30.10.2018 з терміном сплати 30.10.2018 у сумі 3 848,24 грн.; - податкової декларації з плати за землю №9012987535 від 02.02.2021, з терміном сплати 30.04.2021 у сумі 398,54 грн. У зв`язку з несплатою ФОП [PERSON] \~у встановлені строки нарахованих сум, грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. У відповідності до ч.1\~ ст.308 КАС України\~ суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з вимог ч.1\~ ст.2 КАС України\~ завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до вимог ч.1\~ ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Згідно з вимогами ч.1\~ ст.6 КАС України\~ суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Статтею 19 Конституції України\~ органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~ Конституцією\~ та законами України. Відповідно до\~ \~\~статті 67 Конституції України\~ \~\~кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються\~ \~\~Конституцією України,\~ \~\~Податковим кодексом України\~ \~\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Статтею 19 Конституції України\~ органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~ Конституцією\~ та законами України. Відповідно до\~ \~\~ст. 67 Конституції України\~ \~\~кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до підпункту\~ \~\~14.1.39. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України\~ \~\~(далі -ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Підпунктом\~ \~\~14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України\~ \~\~визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу. Так, відповідно до п.\~ \~\~31.1 ст. 31 ПК України\~ \~\~строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Згідно з п.57.1 ст.57 ПК України\~ \~\~платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.п.\~ \~\~57.3 ст.57 ПК України\~ \~\~у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту\~ \~\~54.3 статті 54\~ \~\~цього\~ \~\~Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. У разі не виконання платником податків обов`язку щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання контролюючий орган в силу компетенції, встановленої нормами\~ \~\~ПК України, здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків. Відповідні заходи мають бути здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, як того вимагає частина друга\~ \~\~статті 19 Конституції України, якою встановлені критерії поведінки державного органу у сфері публічних відносин. Стягненню несплачених у зазначені вище строки грошових зобов`язань передує певна процедура, визначена\~ \~\~Податковим кодексом України. Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України\~ \~\~у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Згідно п.\~ \~\~59.3 ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Підпунктом\~ \~\~20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України\~ \~\~передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. За положеннями\~ \~\~ст.95 ПК України\~ \~\~контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Отже,\~ \~\~Податковим кодексом України\~ \~\~встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою в установленому законодавством порядку, надсилання платнику податків вимоги про сплату боргу. Судом апеляційної інстанції встановлено, що\~ Податкову вимогу від 05.12.2018 № 117771-17/86 надіслано рекомендованим поштовим відправленням на адресу місцезнаходження відповідача, однак 20.02.2019 року на адресу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області повернувся конверт із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Факт направлення позивачем означеної вимоги, за адресою, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: [ADDRESS] , підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень №5960, згідно п. 47 якого вбачається направлення останньої саме ФОП [PERSON] . Відповідно до п.58.3 статті 58 Податкового кодексу України\~ \~\~податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному\~ \~\~статтею 42\~ \~\~цього Кодексу. Колегія суддів зазначає, що згідно п.\~ \~\~42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Відповідно до п.42.5 статті 42 Податкового кодексу України\~ \~\~у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. Крім того, судова колегія зауважує, що вказана адреса була відзначена відповідачем і в апеляційній скарзі, як адреса його реєстрації. Відповідно п.п.\~ \~\~16.1.11 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України\~ \~\~платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця. Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем податкового органу про зміну своєї адреси. З урахуванням наведених вище норм статті\~ \~\~42\~ \~\~та статті\~ \~\~58 Податкового кодексу України\~ та поверненням до контролюючого органу рекомендованого відправлення з податковими повідомленнями-рішеннями\~ \~\~\~за закінченням терміну зберігання згідно штампу пошти є\~ \~\~днем вручення відповідачу ППР. Згідно із п.87.11 статті 87 Податкового кодексу України\~ \~\~орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження. Надаючи оцінку вищевикладеному та враховуючи наявність у відповідача податкового боргу у розмірі 50 425,64 грн., підтвердженого матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог. Отже, податковий борг виник на підставі винесеного Головним управління ДПС у Дніпропетровській \~області податкового повідомлення-рішення, які за рішенням суду не скасовані, а факт неналежного виконання з боку відповідача податкових зобов`язань підтверджено належними доказами, які згідно\~ \~\~ст.72-76 КАС України\~ \~\~є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами стану розрахунків з приводу виконання особою податкового обов`язку. З огляду на все вищевикладене, колегія суддів приходить висновку стосовно дотримання податковим органом визначених\~ \~\~Податковим кодексом України\~ \~\~умов, які передують зверненню контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу, та відповідно, про наявність підстав для задоволення поданого позову та стягнення податкового боргу, при цьому, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що висновків суду першої інстанції не спростовують Відповідно\~ ст.242 КАС України\~ рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Отже,\~ ст.2 КАС України\~ та ч.4\~ ст.242 КАС України\~ вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, \~колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ ст. 315 КАС України\~ суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied