Рішення адміністративного суду від 2023-06-13 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії [PERSON] при проведенні перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ФХ-120220 від 25.02.2021 про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року з 86 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення та обмеження її максимальним розміром; \~зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії \~ [PERSON] з 01 квітня 2019 року в розмірі 86%, відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ФХ-120220 від 25.02.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, без обмеження максимальним розміром, із врахуванням раніше виплачених сум. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 у справі № 520/5241/22 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення розміру пенсії [PERSON] при проведенні її перерахунку з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ФХ-120220 від 25.02.2021 про розмір його грошового забезпечення станом до 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] \~01 квітня 2019 року в розмірі 86% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ФХ-120220 від 25.02.2021 про розмір грошового забезпечення. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення \~в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що \~відповідно до довідки № 687 від 14 лютого 2022 року вбачається, шо підсумок пенсії позивача після здійснення перерахунку пенсії склав 27 959,35 гри. Проте з урахуванням максинального розміру пенсії позивачу нараховано з 01.12.2021 19 340,00 грн. Таким чином, перерахунок пенсії позивача з 01.10.2021 відбувся з обмеженням її максимальним розміром. І на момент звернення до суду відповідачем вже були порушені його права і наявний спір з приводу вказаних обставин. Стверджує, що \~внесені Законом №1774-VIII до ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд визнав неконституційним, а тому ці зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,\~ переглянувши справу за наявними у ній доказами та\~ \~\~перевіривши законність і обґрунтованість \~рішення суду першої інстанції в межах \~доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсія призначена у розмір 86 % грошового забезпечення. На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснений перерахунок пенсії позивача на підставі нової довідки з 01.12.2019, при цьому її основний розмір зменшений з 86% до 70% сум грошового забезпечення. Також проведено виплату з обмеженням максимального розміру пенсії та станом на момент проведення перерахунку 01.04. 2019 \~розмір пенсії \~становив 23743, 79 грн, фактично виплачено з обмеженням максимального розміру пенсії 14970 грн. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 на підставі рішення суду відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, \~тобто в частині обмеження пенсії максимальним розміром, то суд визнав такі вимоги передчасними, спрямованими на майбутнє, \~оскільки обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, наразі спір з приводу вказаних обставин відсутній. Колегія суддів звертає увагу, що позивачем рішення суду першої інстанції оскаржується виключно в частині відмови в задоволенні позовних вимог, отже висновки суду в частині задоволення вимог позову апеляційному перегляду не підлягають. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке. Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон №2262-ХІІ). Згідно з частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Спір у цій справі стосується правомірності обмеження пенсії позивача з 01.04.2019 максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, після проведення на виконання судового рішення перерахунку пенсії з урахуванням оновлених довідки про розмір грошового забезпечення, в якій вказані основні та додаткові види грошового забезпечення станом Відповідно до статті 43 Закону № 2262-XII (в редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII частину сьому статті 43 Закону № 2262-XII доповнено реченням такого змісту Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Отже, обмеження пенсії позивача максимальним розміром у спірних відносинах вмотивовані відповідачем посиланням на частину сьому статті 43 Закону №2262-ХІІ та статтею 2 Закону №3668-VI. Водночас Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII "Про Конституційний Суд України". У пункті 2 резолютивної частини згаданого рішення Конституційного Суду України визначено, що положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Системний аналіз норм законодавства з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 дає підстави для висновку, що з 20.12.2016 частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ, яка передбачала обмеження пенсії максимальним розміром, а саме 10 прожитковими мінімумами для непрацездатної особи, є нечинною та не підлягає застосуванню у спірних відносинах. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 16.04.2020 у справі №620/1285/19, від 09.02.2021 у справі №1640/2500/18. Внесені Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до частини сьомої 43 Закону №2262-ХІІ, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження. Такий висновок узгоджується з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019 у справі № 638/6363/17, від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17, від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 та від 27.01.2022 у справі № 240/7087/20. З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів уважає, що положення частини сьомої статі 43 Закону № 2262-XII, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром та яка втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, не повинні застосовуватися при розрахунку пенсії позивача. Отже, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. Тому обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, з посиланням на норми Закону № 3668-VI є протиправним. Вказані висновки щодо застосування норм права викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 27.01.2022 у справі № 240/7087/20, та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються судом при вирішенні даної справи Отже, обмеження максимальним розміром пенсії позивача є протиправним. Водночас, як вбачається з розрахунку пенсії позивача за період, починаючи з квітня 2019 року після проведеного перерахунку пенсії з урахуванням оновленої довідки, \~пенсія \~нарахована з обмеженням її максимального розміру в сумі 14970,00 грн та далі з обмеженнями (а.с. 26). Від так на момент розгляду справи в суді першої інстанції права позивача вже були порушені, що помилково не враховано судом першої інстанції. В контексті розгляду цієї справи колегія суддів дійшла висновку про наявність в діях відповідача порушень прав позивача, які потребують судового захисту, адже з наявних в матеріалах справи письмових доказів вбачається, що відповідач при здійсненні виплати пенсії позивачці щомісячно здійснював її обмеження в межах граничної суми, що, на думку відповідача, було передбачено ст. 43 Закону № 2262-ХІІ. За таких обставин, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зазначеної частини позовних вимог [PERSON] та вважає, що наявні підстави для їх \~\~задоволення та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.04.2019 без обмеження пенсії максимальним розміром. Відповідно до\~ ст. 317 КАС України, підставами для скасування\~ судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема,\~ \~\~неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Згідно з ч. 2\~ст. 317 КАС України\~неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення\~закону\~або застосування\~закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування\~закону, який підлягав застосуванню. Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи \~Закону № 2262-ХІІ, які мають бути застосовані до спірних правовідносин, \~колегія суддів дійшла висновку про скасування\~рішення\~суду першої інстанції в \~частині відмови в задоволенні позовних вимог \~\~з прийняттям нової про \~задоволенні позову в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо \~виплати пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ФХ-120220 від 25.02.2021 з обмеженням її максимальним розміром; \~зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити \~\~виплату пенсії \~ [PERSON] з 01 квітня 2019 року без обмеження максимальним розміром, із врахуванням раніше виплачених сум. Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Результат розгляду: granted