Рішення адміністративного суду від 2022-11-17 00:00:00+02

І. РУХ СПРАВИ 26 березня 2019 року [PERSON] (далі також позивач або [PERSON] ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області (далі також відповідач або Департамент ДАБІ), у якому просив: визнати протиправними дії щодо відмови у проведенні позапланової перевірки з дотримання державних будівельних норм, містобудівних умов та обмежень, вимог проекту та будівельного паспорту при здійснення гр. [PERSON] будівництва житлового будинку та господарських споруд за адресою [ADDRESS] , а також у скасуванні зареєстрованої декларації про готовність до експлуатації вищезазначеного об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту за реєстраційним номером ПТ 142153422892; зобов`язати провести позапланову перевірку з дотримання державних будівельних норм, містобудівних умов та обмежень, вимог проекту та будівельного паспорту при здійснення гр. [PERSON] будівництва житлового будинку та господарських споруд за адресою [ADDRESS] , а також скасувати зареєстровану декларацію про готовність до експлуатації вищезазначеного об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту за реєстраційним номером ПТ 142153422892 . Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача, залучено [PERSON] (далі також третя особа). Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимог. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року вирішено апеляційну скаргу задовольнити частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 440/1091/19 скасовано. Провадження у справі № 440/1091/19 закрито. Роз`яснено, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач направив на адресу Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла поштою 06 грудня 2019 року, у якій просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року, ухвалити рішення про задоволення позову. Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі. Цією ж ухвалою витребувано справу з суду першої інстанції. 13 січня 2020 року від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому він просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін. Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2020 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України). II. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що незважаючи на його звернення про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства, що підтверджується доданим до звернення висновком Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса, відповідач безпідставно відмовив у проведенні позапланової перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства та у скасуванні декларації. У запереченні на позов відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначав, що сукупність заходів, які здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт. Наголошував, що спірний об`єкт прийнято в експлуатацію у 2015 році, тому проведення Департаментом перевірки на зазначеному об`єкті не є можливим. Третя особа [PERSON] у своїх поясненнях зазначав, що проведення перевірки можливе лише на тих об`єктах, які знаходяться в процесі будівництва. ІІI. ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судами попередніх інстанцій встановлено, що листом від 16 січня 2019 року [PERSON] звернувся до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області та Державної архітектурно-будівельної інспекції з проханням: провести позапланову перевірку з дотримання державних будівельних норм, містобудівних вимог та обмежень, вимог проекту та будівельного паспорту при здійсненні гр. [PERSON] будівництва житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] ; визнати проект реконструкції житлового будинку по [ADDRESS] таким, що не відповідає вимогам ДБН та незаконним; скасувати повідомлення про початок виконання будівельних робіт за №ПТ06213151065 та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту за реєстраційним номером ПТ 142153422892; притягти винну особу [PERSON] до відповідальності; вжити до [PERSON] всіх передбачених законом заходів, зобов`язавши провести перебудову його приміщень, або їх знесення з метою відновлення порушених інтересів інших осіб та приведення перебудованих споруд до державних будівельних норм, містобудівних умов та обмежень та проектної документації; письмово повідомити про вжиті заходи. Листом від 11 лютого 2019 року № 10161.20/2/28 Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області повідомив [PERSON] про те, що будинок та господарські споруди по [ADDRESS] прийнято в експлуатацію у 2015 році, тому проведення Департаментом перевірки на зазначеному об`єкті не є можливим. Листом від 15 березня 2019 року № 1016-1.20/2/65 Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області повідомив [PERSON] про розгляд звернення позивача, яке надійшло від виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві раді. У листі відповідач повторно зазначив, що будинок та господарські споруди по [ADDRESS] прийнято в експлуатацію у 2015 році, тому проведення Департаментом перевірки на зазначеному об`єкті не є можливим. Позивач не погодився із діями відповідача щодо відмови у проведенні перевірки та скасуванні декларації про готовність об`єкта до експлуатації, у зв`язку з чим звернувся до суду. ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. Відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу щодо такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю. За позицією суду першої інстанції, із поданням декларації про готовність об`єкта експлуатації, яка була прийнята та зареєстрована ДАБІ, та реєстрацією права власності на нерухоме майно - будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] , [PERSON] втратив статус суб`єкта містобудування, а будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] - статус об`єкта будівництва в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Водночас суд першої інстанції зазначив, що за приписами пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23 травня 2011 року № 553 (далі також Порядок № 553) перевірка щодо достовірності даних, наведених у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, могла бути проведена відповідачем лише протягом трьох місяців з дня подання зазначеної декларації, тобто до 08 березня 2016 року. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у відповідача повноважень на призначення позапланової перевірки об`єкта, прийнятого в експлуатацію 08 грудня 2015 року. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції зазначив, що цей спір стосується не стільки правомірності дій суб`єкта владних повноважень щодо непроведення перевірки, затвердження проекту реконструкції житлового будинку, реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скільки правомірності здійснення третьою особою перебудови (прибудови) належної їй будівлі, що створює перешкоди позивачу у користуванні будівлями, якими вона фактично користується. За позицією суду апеляційної інстанції, спір у цій справі стосується захисту майнових інтересів, тобто, існує спір про право, а тому обраний позивачем спосіб захисту не приведе до відновлення його порушених прав. V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначає про незгоду з рішенням суду апеляційної інстанції з покликанням на порушення норм матеріального та процесуального права. За позицією скаржника: 1) судом апеляційної інстанції неправильно визначено, що даний спір носить приватноправові ознаки з зазначенням про наявність особистих майнових (немайнових) інтересів позивача, оскільки позовні вимоги про проведення позапланової перевірки з дотриманням державних будівельних норм та скасування дозвільного документу (декларації), в якому зазначені недостовірні данні, жодним чином не стосуються майнових (немайнових) інтересів; 2) в даному випадку позовні вимоги не є похідними від іншого спору, тим більше такий спір не передавався на розгляд до місцевого суду; 3) позовні вимоги не містять жодних доводів щодо правомірності здійснення перебудови, що створює перешкоди позивачу у користуванні будівлями. Водночас стверджує, що даний спір відноситься до категорії публічно-правових спорів з приводу бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо невиконання своїх обов`язків, покладених чинним законодавством. У відзиві на касаційну скаргу скаржник зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим останнє є правильним і таким, що не підлягає скасуванню, а тому касаційна скарга є безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню. Також звертає увагу, що 04 грудня 2019 року Октябрським районним судом м. Полтави у справі № 554/10858/19 відкрито провадження за позовом [PERSON] до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Водночас предмет спору і сторони є одні й ті самі. Однією з підстав звернення позивача до Октябрського районного суду м. Полтави стала постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у справі № 440/1091/19, яка і оскаржується в касаційному порядку. VІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справі"; далі - Закон № 460-IX) Верховний Суд зазначає таке. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників,

Результат розгляду: partial