Рішення адміністративного суду від 2022-03-31 00:00:00+03

Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЯЛ ВЕСТ» (далі ТОВ «РОЯЛ ВЕСТ», Товариство, позивач) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі податковий орган, відповідач-1), Державної податкової служби України (далі - відповідач-2), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення від 06.04.2021 № 2539335/43296538 про відмову у реєстрації податкової накладної від 30.11.2020 року № 3000044 (далі також спірна накладна) в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі також ЄРПН), зобов`язати ДПС України зареєструвати спірну податкову накладну в ЄРПН в день її направлення. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач-1, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що надані позивачем документи не були достатніми для прийняття рішення про реєстрацію спірної податкової накладної. Так, платником податку не надано податковому органу копій розрахункових документів по придбаних ТМЦ. В копіях документів, наданих на підтвердження господарських операцій, відсутні всі товарно-транспортні та видаткові накладні, внаслідок чого неможливо встановити, скільки дійсно товару було поставлено від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Біола» м(далі ТОВ «ТД «Біола»). В звіті комісіонера допущено помилки при обрахунку підсумкової суми по залишку товару станом на 01.11.2020 (в звіті - 34003,2 грн., а треба - 39747,3 грн.). відповідно до ЄРПН ТОВ «РОЯЛ ВЕСТ» в листопаді 2020 року продано продукції, яка вказана в звіті комісіонера, на суму 1854,9 грн. з ПДВ (в звіті 26795,7 грн.); в оборотно-сальдовій відомості за жовтень-грудень 2020 року по рах. 02.4 по групі товарів «Біола» по Кредиту за листопад 2020 року вказано суму 28019,28 грн., а в звіті комісіонера сума повернутих та проданих товарів складає 28044,6 грн. Платником повинні надаватись контролюючому органу конкретні договори, розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків, документи щодо підтвердження відповідності продукції і т.д. щодо своєї господарської операції, на яку виписана конкретна податкова накладна. Таких документів по спірній накладній позивач податковому органу не надав. Позивач та відповідач-2 не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач займався роздрібною торгівлею пальним та супутніми товарами на АЗС м. Тернополя та Тернопільської області. Реалізація на АЗС здійснювалась через зареєстровані в установленому порядку СЕККА, зі щоденним відправленням фіскальних чеків в ДПС. АЗС та інші основні засоби, що використовувались Товариством у господарській діяльності, орендувались у власників згідно договорів оренди. Крім реалізації пального (бензину, дизельного палива, газу скрапленого), на АЗС здійснювалась реалізація супутніх товарів, а саме: фасованих нафтопродуктів, тютюнових виробів (згідно ліцензій на роздрібну торгівлю, отриманих у ДПС у встановленому порядку), продовольчих товарів (код КВЕД 47.25 «Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах»; 47.29 «Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах»), в тому числі вода, морозиво за договорами комісії. Також, Товариство отримувало додатковий дохід від здавання нежитлових приміщень в суборенду, надання послуг щодо досліджування ринку та подібних послуг та надання інформаційно-технічних послуг. Між позивачем як комісіонером та ТОВ «ТД «БІОЛА» як комітентом укладено Договір комісії від 17.02.2020№ 29/20 (далі також Договір), предметом якого є продаж Товариством через мережу АЗС води, безалкогольних напоїв, соків тощо (п. 1.1 Договору). Відповідно до п. 4.2 Договору Товариство отримувало товар на комісію згідно видаткових накладних. Доставка товару, згідно п. 4.4 Договору, здійснювалася за рахунок комітента. Згідно п. 3.4 Договору Товариство зобов`язане надавати Комітентові звіт про хід виконання Договору, а згідно п. 5.1 Договору Товариство отримувало комісійну винагороду за здійснення угоди з продажу товару. Відповідно до зазначених вимог Договору позивачем складено звіт комісіонера з інформацією про проданий у листопаді 2020 р. товар і відповідно, на вказані операції складено акт здачі-прийомки виконаних робіт від 30.11.2020 № АР-0000137 та оформлено податкову накладну від 30.11.2020 № 3000044 з кодом послуги згідно з ДКПП 46.17.12. ТОВ «РОЯЛ ВЕСТ» надало для реєстрації у ЄРПН спірну податкову накладну, виписану на ТОВ «ТД Біола», з номенклатурою товару «комісійна винагорода» на загальну суму обсягів постачання - 4019,36 грн., з них ПДВ - 669,89 грн. Вказана податкова накладна була прийнята ДПС України, проте, реєстрацію накладної було зупинено, про що платнику податків в день зупинення відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України (далі також ПК України) було надіслано Квитанцію № 1, в якій зазначено, що коди УКТЕЗД/ДКПП товару/послуг 46.17.12 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН. Позивач надав до ГУ ДПС у Тернопільській області пояснення щодо спірної податкової накладної, додавши до нього документи, що на його думку підтверджували наявність підстав для її реєстрації. 06.04.2021 року Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Тернопільській області прийнято рішення № 2539335/43296538 про відмову в реєстрації спірної податкової накладної в ЄРПН. Підставами такого рішення зазначено ненадання платником податку копій документів розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків. Також зазначено додаткову інформацію не надано розрахункових документів по придбаних ТМЦ, роботах, послугах, які використовувались для здійснення господарської діяльності. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції покликається на те, що відповідачем 1 неправомірно зупинено реєстрацію спірної ПН позивача та протиправно винесено оскаржуване рішення про відмову у реєстрації вказаної ПН в ЄРПН, оскільки контролюючий орган обмежився лише загальною оцінкою наданих позивачем документів, при цьому, сукупність наданих позивачем податковому органу первинних документів, не дають підстав для сумніву щодо здійснення господарської діяльності між позивачем та його контрагентами, на виконання вимог яких складено спірні податкові накладні. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України. Як встановлено пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін. Згідно із пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Відповідно до пункту 201.16 ПК України реєстрація ПН/РК в ЄРПН може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої ПН/РК сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу. Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України у разі зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої ПН/РК. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН. Водночас за приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України в ЄРПН забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності ПН/РК критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких ПН/РК в ЄРПН. Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. На виконання цієї норми постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок № 1165). Пунктом 3 Порядку № 1165 визначені ознаки ПН/РК, яким вони повинні відповідати для безумовної їх реєстрації. Відповідно до пунктів 4, 5 вказаного Порядку у разі коли за результатами перевірки ПН/РК визначено, що ПН/РК відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі. Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі ПН/РК, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. ПН/РК, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій. Відтак, встановлена контролюючим органом невідповідність податкової накладної жодній з ознак безумовної реєстрації є підставою для її перевірки щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника, а також критеріям ризиковості здійснення операцій. Пунктом 7 Порядку № 1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу ПН/РК коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім ПН/РК, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. Додатком 3 до Порядку № 1165 визначено Критерії ризиковості здійснення операцій, відповідно до пункту 1 якого відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в ЄРПН (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у ПН/РК до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих ПН/РК, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в ПН/РК, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС. Згідно з пунктами 10, 11 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації ПН/РК, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК зазначаються: 1) номер та дата складення ПН/РК; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію ПН/РК в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію ПН/РК в Реєстрі або відмову в такій реєстрації. Відповідно до отриманої позивачем квитанції, реєстрація спірної накладної зупинена у зв`язку із її відповідністю пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 року № 520, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 року за № 1245/34216, затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок № 520), який визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 2-4 Порядку № 520 прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня). Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу. У разі зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі. Пунктом 5 Порядку № 520 визначено перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, який може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством. Відповідно до пункту 44 Порядку № 1165 комісія контролюючого органу перевіряє подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, зокрема електронні). Згідно з пунктом 11 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для відмови в реєстрації спірної податкової накладної. Так, Товариством відповідачу-1 було подано витяг з банківської виписки, на сторінці 1 якого (третій платіж) відображено розрахунки за листопад 2020 року. На дату подання пояснень заборгованість за даним Договором по минулих місяцях погашена повністю (інформація наведена у ОСВ по р. 68.5.1 та у витягу з виписки банку). Всупереч зазначених у рішенні підстав їх прийняття, контролюючим органом у оскаржуваному рішенні не зазначено, які вимоги законодавства порушено при складанні документів та яких саме конкретно документів не надано для прийняття рішень про реєстрацію податкових накладних та не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкових накладних. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 23.10.2018 року у справі № 822/1817/18, прийнятий суб`єктом владних повноважень акт індивідуальної дії, як акт правозастосування, повинен бути обґрунтованим та вмотивованим, що передбачає наведення в даному випадку податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. Із оскаржених рішень відповідача видно, що відмова податковим органом позивачу у реєстрації податкових накладних не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для прийняття таких рішень, а лише містить загальну фразу про те, що причиною його прийняття є ненадання копій документів. У квитанціях не зазначено, які саме документи слід надати платнику податків та чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, щоб реєстрація податкової накладної стала можливою, що також свідчить про невідповідність сформованої квитанції вимогам до таких, що визначені пунктом 11 Порядку № 1165. До того ж, як зазначено вище, відмовивши у реєстрації податкової накладної, відповідач-1, а згодом і відповідач-2, який погодився із діями відповідача-1, не вказали, які саме документи, крім вже наданих, мав ще надати позивач для спростування сумнівів контролюючого органу у реальності спірних господарських операцій, які саме із наданих ним спірних документів викликали такі сумніви, в чому конкретно виявилися зазначені сумніви. Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при вирішенні питання про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування адміністративний суд не досліджує зміст господарських правовідносин. Завдання суду полягає у дослідженні документів первинного бухгалтерського обліку в аспекті їх належності для цілей підтвердження реальності господарських операцій. Необхідність підтвердження реальності господарських операцій переслідує публічно-правові цілі - встановлення належності виконання платниками податків визначених законодавством податкових обов`язків. В даному ж випадку податковим відповідачами взагалі не зазначено будь-яких недоліків наданих позивачем документів, якими підтверджується його право на реєстрацію спірних податкових накладних. Посилання апелянта на суперечності в ряді первинних документів колегія суддів відкидає, тому що це не було підставою як для зупинки в реєстрації спірної податкової накладної, так і для відмови в її реєстрації. Щодо позовної вимоги про зобов`язання ДПС зареєструвати податкову накладну в ЄРПН колегія суддів враховує наступне. Згідно частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Відповідно до пункту 19 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється, зокрема, у день набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію ПН/РК (у разі надходження до ДФС відповідного рішення). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації ПН/РК, яке набрало законної сили, такі ПН/РК реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку № 1246). Отже, реєстрація в ЄРПН ПН/РК, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням ДПС України. Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про протиправність спірного рішення відповідача-1, а подані позивачем пояснення, на думку суду, підтверджують здійснення господарської операції, за якими складена спірна податкова накладна, ознак порушення вимог законодавства щодо їх складення вони не містять та є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію вказаної податкової накладної, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, похідну позовну вимогу про зобов`язання ДПС зареєструвати податкові накладні в ЄРПН також належить задовольнити. Тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача-1 не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи. Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає. Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає. Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні. Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied