Рішення адміністративного суду від 2023-04-10 00:00:00+03

15.11.2022 [PERSON] звернулась в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі Управління), просила визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис серії АА №196124, складений 08 вересня 2022 року інспектором ДОП СДОП ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області, старшим лейтенантом поліції Кольбух Оксаною Миколаївною, винесений стосовно [PERSON] . Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року в задоволені позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до форми оцінки вчинення домашнього насильства від 08.09.2022, яка є в матеріалах справи, відповідач оцінив рівень безпеки постраждалої особи [PERSON] , як низький. Суд першої інстанції вказав, що Порядок №369/180 за наслідками спілкування/бесіди поліцейського з постраждалою особою не передбачає можливості не визначення поліцейським рівня небезпеки. Суд першої інстанції зазначив, що поліцейський уповноваженого підрозділу поліції, оцінивши, як в даному випадку, рівень небезпеки постраждалої особи як низький має повноваження винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника на свій розсуд, як це визначено пунктом 7 Порядку №№369/180. Суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням тих обставин, що колишнє подружжя [PERSON] перебувають у стані конфлікту щодо користування та розпорядження спільним майном, наявності заяв обох сторін конфлікту щодо вчинення домашнього насильства одного щодо іншого, відібрані пояснення учасників конфлікту та свідка, поліцейський діяв безсторонньо та розсудливо, а відтак правомірно застосував надане йому дискреційне повноваження, склавши оскаржуваний припис. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що жодного насильства позивач не вчиняла. Скаржник вказує, що без встановлення конкретного факту домашнього насильства, який би вимагав реагування працівників поліції щодо негайного його припинення, саме застосуванням такого спеціального заходу, винесення термінового заборонного припису є непропорційним заходом. Скаржник зазначає, що згідно з форми оцінки ризиків, яка була складена після опитування [PERSON] як потерпілої особи, жодної відповіді «так» не має, а тому не зрозуміло на основі чого поліцейський встановив рівень небезпеки, який враховувався під час винесення термінового заборонного припису. Вважає, що припис винесений без повного з`ясування всіх обставин у справі. Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає. З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 08.09.2022 інспектором ДОП СДОП ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Кольбух Оксаною Миколаївною складено терміновий заборонний припис серії АА №196124 стосовно кривдника [PERSON] у зв`язку із скоєнням нею домашнього психологічного насильства відносно колишнього чоловіка [PERSON] , яким заборонено [PERSON] в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 5 діб з 16 год. 50 хв. 08.09.2022 та діє до 16 год. 50 хв. 13.09.2022. Вважаючи вказаний припис протиправним, [PERSON] звернулася з позовом до суду. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного. Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2229-VIII). Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2229-VIII: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на колишнє подружжя (пункт 2 частини 2 статті 3 Закону № 2229-VIII). Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 10 Закону № 2229-VIII до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника віднесений законодавцем до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Статтею 25 Закону № 2229-VIII встановлено, що терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис може містити такий захід як заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення. Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків. Терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику. Як вбачається з матеріалів справи, 08.09.2022 до відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області надійшли заяви (№16306, 16325) від [PERSON] та [PERSON] [PERSON] повідомила, що колишній чоловік ( [PERSON] ) приводить до спільного помешкання незнайомих їй людей, а також не дає змоги забрати речі, що належать заявниці, через що відбуваються конфлікти. [PERSON] повідомив, що його колишня дружина ( [PERSON] ) не дозволяє приводити у спільне помешкання його знайомих та в подальшому вчиняє з ним конфлікт. Також повідомив, що у зв`язку з тим, що помешкання поділене між ним та дружиною порівну, тому речі також спільні, він готовий віддати такі лише за рішенням суду. Під час розгляду вказаних звернень відносно [PERSON] та [PERSON] винесено терміново заборонні приписи, терміном 3 дні, заборонено у будь-який спосіб контактувати між собою та проведено профілактичну бесіду. Так, терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01 серпня 2018 року № 654 затверджено Порядок винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника (далі - Порядок № 654) відповідно до пункту 1 розділу ІІ якого терміновий заборонний припис стосовно кривдника (далі - припис) виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку № 654 припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків. Згідно з пунктом 6 розділу ІІ Порядку № 654 терміновий заборонний припис стосовно кривдника (додаток 1) складається на бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка термінового заборонного припису стосовно кривдника (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер. Порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства затверджений Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України від 13.03.2019 № 369/180 (далі Порядок № 369/180). Відповідно до пункту 4 розділу І Порядку № 369/180 оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) за фактом вчинення домашнього насильства. Результати оцінки ризиків враховує поліцейський уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством (пункт 5 розділу І Порядку № 369/180). Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 369/180 оцінка ризиків проводиться за факторами небезпеки/ризиків щодо вчинення домашнього насильства, передбачених у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства згідно з додатком до цього Порядку, шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. За результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам (пункт 2 розділу ІІ Порядку № 369/180). Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку № 369/180 фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, на які відповідає поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Пунктом 6 розділу ІІ Порядку № 369/180 дві відповіді «Так» на запитання з № 1-6 та на будь-яку кількість запитань з №7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також якщо поліцейський уповноваженого підрозділу поліції вважає, що постраждала особа перебуває в ситуації, яка може спричинити її смерть або інші тяжкі наслідки, оцінюється як високий рівень небезпеки. Відповідь «Так» на одне запитання з № 1-6 та на щонайменше сім і більше запитань з № 7-27 або жодної відповіді на запитання з № 1-6, але не менше чотирнадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як середній рівень небезпеки. Відповідь «Так» на одне запитання з № 1-6 та на не більше ніж шість запитань з № 7-27 або не більше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як низький рівень небезпеки. Якщо на всі запитання отримано відповіді «Без відповіді / Невідомо», поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки. Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку № 369/180, залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції. У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника. При винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності) (пункт 5 розділу ІІ Порядку № 654). Отже, системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що у випадках звернення до органів поліції із заявами щодо домашнього насильства уповноважені підрозділи органів Національної поліції України зобов`язані для підтвердження факту домашнього насильства чи його спростування здійснити перевірку відповідної інформації та діяти у відповідності до вимог законодавства, що регулюють спірні правовідносини, тобто обґрунтовано та пропорційно. У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що досліджуючи інформацію щодо наявності підстав для винесення термінового заборонного припису щодо позивача уповноважені органи Національної поліції України врахували зареєстровані в інформаціно-телекомунікаційній системі заяву [PERSON] , заяву [PERSON] , пояснення [PERSON] , пояснення [PERSON] (свідка сімейного конфлікту), пояснення [PERSON] та повторну його заяву щодо неправомірних дій колишньої дружини. До матеріалів справи долучено копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, складена щодо постраждалого [PERSON] , в якій відсутні відповіді «так» на перелічені питання, на 19 з 27 питань дано відповідь «ні» (запитання №1, №5-9, №13-14, №18-27), проте рівень небезпеки визначено поліцейським уповноваженого підрозділу поліції як низький, що на переконання суду апеляційної інстанції не відповідає приписам Порядку № 369/180. Суд апеляційної інстанції, окрім того зауважує, що оцінка ризиків дає змогу визначити ризики неминучої небезпеки та летальності в окремих випадках домашнього насильства і вжити оперативних заходів для запобігання випадкам повторного насильства. Форма оцінки ризиків повинна використовуватись, щоб допомогти постраждалій особі розробити індивідуальний план безпеки та обрати необхідні операційні заходи, які гарантуватимуть їй безпеку. Результати оцінки ризиків є обов`язковими для поліцейського уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством. З матеріалів справи вбачається, що конфлікт між [PERSON] та [PERSON] має довготривалий та періодичний характер. Підставою звернення [PERSON] в органи поліції 08.09.2022 стало те, що [PERSON] привів невідомого чоловіка у квартиру, де заявниця проживає з малолітньою донькою. Як вказує позивач у поданих відповідачу поясненнях [PERSON] поводився грубо, застосовував фізичну силу, вчиняв психологічний тиск. [PERSON] у наданих поясненнях зазначає, що [PERSON] розпочала скандал, вимагала віддати її особисті речі, які знаходились в кімнаті, наданій в користування \~\~\~\~ [PERSON] , хоч там таких не було, провокувала бійку. Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Надаючи правову оцінку зазначених обставинам, не заперечуючи суспільну небезпеку домашнього насильства як таку та поділяючи нетерпиме ставлення до будь-яких його проявів, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що визначені Законом № 2229-VIII спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству повинні застосовуватися об`єктивно, безсторонньо (неупереджено), пропорційно, за своїм прямим призначенням, та не можуть використовуватися як спосіб впливу одного із подружжя на другого в сімейних конфліктах. З врахуванням фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в межах спірних правовідносин при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач не дотримався принципів, зазначених у статті 2 КАС України, оскільки при оцінці ризиків вчинення домашнього насильства щодо постраждалого [PERSON] , порушив приписи Порядку № 369/180, визначив рівень небезпеки як низький, що не відповідає фактичним обставинам справи і як наслідок спростовує факт домашнього насильства. Встановлені вище обставини, чинне законодавче регулювання дають суду апеляційної інстанції можливість констатувати, що відповідачем порушено, статтю 25 Закону № 2229-VIII щодо винесення термінового заборонного припису до позивача, визначивши його як кривдника, тобто особу, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, оскільки належними доказами такі обставини судом не встановлені, так само як і не встановлено належними та допустимими доказами існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю [PERSON] . Отже, відповідач при перевірці інформації щодо наявності підстав для винесення термінового заборонного припису діяв необґрунтовано, непропорційно, а тому оскаржуваний терміновий заборонний припис серії є протиправним та підлягає скасуванню. Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Щодо судових витрат, то відповідно до положень статті 139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Результат розгляду: granted