Рішення адміністративного суду від 2022-05-18 00:00:00+03

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділу освіти, молоді, спорту та культури і туризму Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, в якому просило стягнути з відповідача суму капіталізованих платежів в розмірі 80 942,4 грн. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.10.2018, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.02.2019, у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з судовими рішеннями позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що Токмацьким відділенням УВД ФСС України у Запорізькій області з 01.03.2018 призначено [PERSON] перераховану щомісячну страхову виплату, страхувальником визначено Відділ освіти. Оскільки 09.04.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи відповідача в результаті ліквідації, виникла потреба в капіталізації коштів для відшкодування шкоди, що завдана умовами виробництва [PERSON] в сумі 80942,40 грн. Вказує, що Управління звернулось до ліквідаційної комісії Відділу освіти з заявою про грошові вимоги з капіталізації платежів, проте отримало відмову у задоволенні грошових вимог з капіталізації коштів. Ухвалою Верховного Суду від 25.03.2019 відкрито касаційне провадження. У поданому відзиві відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін. Дослідивши в межах касаційного перегляду касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав. Судами встановлено, що 14.10.2004 на території Чернігівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 ім. А. М. Темника стався нещасний випадок на виробництві з вчителем трудового навчання [PERSON] , за наслідком якого було складено Акт №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. В якості страхувальника в Акті про нещасний випадок, повязаний з виробництвом зазначено Відділ освіти. Постановою Токмацького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області від 06 березня 2018 року потерпілому [PERSON] призначено перераховану щомісячну страхову виплату у розмірі 562,10 грн. Виплату запроваджено з 01 березня 2018 року безстроково. 09.04.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи - Відділу освіти, молоді, спорту та культури і туризму Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області в результаті ліквідації та зазначено, що кредитори мають право подати свої кредиторські вимоги в термін до 30.05.2018. У матеріалах справи міститься розрахунок потреби у капіталізації коштів відповідача для розрахунку з потерпілими на виробництві станом на 07 травня 2018 року, відповідно до якого потреба в капіталізації коштів для розрахунку з потерпілим [PERSON] становить 80942,40 грн. Позивач звертався до відповідача із заявою про грошові вимоги з капіталізації платежів від 24.05.2018 №06-2273, на яку отримав відповідь про відмову у задоволенні грошових вимог з капіталізації коштів, що слугувало підставою для звернення до суду із цим позовом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про їх безпідставність, оскільки виконання функцій та обов`язків, які до 2018 були покладені на відділ освіти, молоді та спорту Чернігівської районної адміністрації, в тому числі і щодо відрахування коштів до Фонду соціального страхування України станом на час звернення позивача до суду передано до Чернігівської селищної ради. Отже, відповідач є органом публічної влади, а відтак його ліквідація пов`язана з передачею відповідних функцій іншій особі публічного права. Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке. Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV). Відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону № 1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням. Положення статті 11 Закону № 1105-XIV визначають джерела формування коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків, зокрема, страхові внески страхувальників та застрахованих осіб; капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 765 затверджено Порядок капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності - банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров`ю (далі - Порядок № 765). Пунктом 1 Порядку № 765 встановлено, що відповідно до цього Порядку здійснюється капіталізація платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності - банкрута відшкодувати шкоду, заподіяну життю і здоров`ю громадян, у тому числі застрахованих у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Разом з тим, як встановлено судами попередніх інстанцій, протягом 2003-2017 років фінансування закладів освіти Чернігівського району (загальноосвітні школи, навчально-виховні комплекси), серед іншого і Чернігівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 ім. А. М. Темника, в якій стався нещасний випадок на виробництві, здійснювались за рахунок коштів місцевого бюджету Чернігівського району згідно прийнятих сесіями районної ради Чернігівського району рішень на відповідний бюджетний рік. Чернігівська селищна рада прийняла рішення від 12.10.2016 №01 про об`єднання з територіальними громадами сіл району в Чернігівську селищну територіальну громаду Чернігівського району Запорізької області з адміністративним центром у смт.Чернігівка. Рішенням районної ради від 24.10.2017 №1 «Про передачу об`єктів спільної власності територіальних громад селищ, сіл Чернігівського району Запорізької області» вирішено, що всі комунальні установи в тому числі і опорний навчально-виховний заклад Чернігівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ім. А. М. Темника Чернігівської районної ради Запорізької області (колишня Чернігівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ім. А.М. Темника Чернігівського районної ради Запорізької області) передано до спільної власності селищної ради та внесено зміни до Статутів в частині засновництва на підставі рішення Чернігівської селищної ради від 26.01.2018. Рішенням Чернігівського районної ради від 29.12.2017 №1 затверджено акт передачі від 02.01.2018, який був укладений між відділом освіти, молоді та спорту Чернігівської районної адміністрації та відділом освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради, за якими передано матеріальні цінності та бухгалтерські документи. Згідно з довідкою відділу фінансів Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області від 09.08.2018 № 01-04/184 усі навчальні заклади освіти Чернігівського району (ЗОШ,НВК) з 01.01.2018 року утримуються та фінансуються з місцевого бюджету Чернігівської селищної ради. На цій підставі колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що Порядок № 765 не може бути застосований до спірних правовідносин. Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 1105-XIV терміни «застрахована особа», «страхувальники» та «роботодавці» вживаються у цьому Законі у значеннях, наведених у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Так, пунктом 10 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до роботодавців віднесено підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. З аналізу наведеної правової норми вбачається, що страхувальником у розумінні Закону № 1105-XIV є всі види юридичних осіб, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які, зокрема, використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах та мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Як встановлено судами попередніх інстанцій, особи, що знаходяться на обліку Фонду, як застраховані особи, перебували у трудових відносинах із навчальними закладами, балансоутримувачем яких був відділ освіти, що ліквідується. Рішенням районної ради від 24.10.2017 №1 «Про передачу об`єктів спільної власності територіальних громад селищ, сіл Чернігівського району Запорізької області» вирішено, що всі комунальні установи в тому числі і опорний навчально-виховний заклад Чернігівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ім. А. М. Темника Чернігівської районної ради Запорізької області (колишня Чернігівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ім. А.М. Темника Чернігівського районної ради Запорізької області) передано до спільної власності селищної ради та внесено зміни до Статутів в частині засновництва, на підставі рішення Чернігівської селищної ради від 26.01.2018. Рішенням Чернігівського районної ради від 29.12.2017 №1 затверджено акт передачі від 02.01.2018, який був укладений між відділом освіти, молоді та спорту Чернігівської районної адміністрації та відділом освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради, за якими передано матеріальні цінності та бухгалтерські документи. Особливості здійснення управління та фінансово-господарської діяльності навчальних закладів визначаються, зокрема, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про освіту». Пунктом 1 частини першої статті 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, повноваження у сфері управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення. Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про освіту» в Україні для управління освітою створюються система державних органів управління і органи громадського самоврядування. Згідно з положеннями частини другої статті 14 Закону України «Про освіту» місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування створюються відповідні органи управління освітою, діяльність яких спрямовується, зокрема, на управління навчальними закладами, що є комунальною власністю. Місцеві органи управління освітою у здійсненні своїх повноважень підпорядковані місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування та відповідним державним органам управління освітою. Статтями 61 та 63 Закону України «Про освіту» встановлено, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством. З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що у своїй діяльності комунальні некомерційні підприємства та установи не наділенні повною самостійною відповідальністю у відносинах з третіми особами, а така відповідальність субсидіарно покладається на органи місцевого самоврядування, у віданні яких перебувають відповідні підприємства або установи. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 5023/4388/12. Відтак, передання на баланс Чернігівської селищної ради об"єктів спільної власності територіальної громади, що перебували до цього на балансі відповідача, є підставою вважати твердження Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про ліквідацію страхувальника такими, що не відповідають встановленим обставинам справи та вимогам закону, оскільки джерелами покриття страхових виплат є в основному кошти місцевого бюджету. З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що передача об"єкта, що належав до відання відділу освіти, молоді та спорту Чернігівської районної адміністрації не є підставою для капіталізації страхових платежів для подальшої їх виплати потерпілим, оскільки його функції зі сплати страхових внесків перейшли до чинного утримувача Чернігівської селищної ради. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 804/1315/17, від 29.01.2020 у справі № 804/2069/17. Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Результат розгляду: denied