Рішення адміністративного суду від 2022-01-25 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив суд: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивача у відповідності з наданою довідкою Київської міської прокуратури про розмір заробітної плати у встановленому раніше відсотковому співвідношенні заробітної плати, без обмеження рівня пенсії граничним (максимальним) розміром; - зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію у встановленому раніше відсотковому співвідношенні заробітної плати у відповідності з наданою довідкою, без обмеження рівня пенсії граничним (максимальним) розміром; - зобов`язати відповідача виплатити позивачу суму недоплаченої частини основного розміру пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з раніше встановленого відсоткового співвідношення від суми місячної заробітної плати на відповідній посаді прокурора по момент вирішення справи по суті, яка виникла як різниця між пенсією, яку вже отримано ним, та тією, яку він мав би отримувати, без обмеження рівня пенсії граничним (максимальним) розміром, починаючи з 01.01.2020, із виплатою різниці між фактичною отриманою та перерахованою пенсією, що виникне на день перерахунку з урахуванням проведених виплат. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2021 адміністративний позов задоволено частково: - визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови в перерахунку пенсії [PERSON] у відповідності з наданою довідкою Київської міської прокуратури про розмір заробітної плати у встановленому раніше відсотковому співвідношенні заробітної плати; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, код ЄДРПОУ 42098368) перерахувати та виплачувати [PERSON] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) пенсію у встановленому раніше 90 відсотковому співвідношенні заробітної плати у відповідності з наданою Київською міської прокуратурою довідкою від 02 березня 2021 року №21/78; - у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; - стягнуто на користь [PERSON] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 771,80 грн. (сімсот сімдесят одна гривня 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, код ЄДРПОУ 42098368). Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. Позивач просить прийняти судове рішення, яким скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2021 у частині щодо позовних вимог про визнання протиправними бездіяльності відповідача стосовно відмови в перерахунку пенсії [PERSON] без обмеження рівня пенсії граничним (максимальним) розміром, зобов`язання відповідача перерахувати га виплачувати [PERSON] пенсію без обмеження рівня пенсії граничним (максимальним) розміром; зобов`язання відповідача виплатити [PERSON] суму недоплаченої частини основного розміру пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з раніше встановленого відсоткового співвідношення від суми місячної заробітної плати на відповідній посаді прокурора по момент вирішення справи по суті, яка виникла як різниця між пенсією, яку вже отримано ним, та тією, яку він мав би отримувати, без обмеження рівня пенсії граничним (максимальним) розміром, починаючи з 01.01.2020, із виплатою різниці між фактичною отриманою та перерахованою пенсією, що виникне на день перерахунку з урахуванням проведених виплат. [PERSON] просить ухвалити нове рішення в цій частині позовних вимог, якими його позовні вимоги задовольнити повністю, а в задоволеній частині позовних вимог - рішення просить залишити без змін. Позивач вважає, що при перерахунку та виплаті пенсії відповідач має виплачувати її як те було раніше передбачено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» без обмеження її граничного розміру та у відсотковому співвідношенні - 90% заробітку, що враховується при призначенні (перерахунку) пенсії, з урахуванням мого загального (трудового) стажу роботи. Крім того, позивач просить здійснювати розгляд даної справи за його участі. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ГУ ПФУ у м. Києві подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2021 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач вважає, що при перерахунку пенсії розмір обчислюється за нормами закону чинного на день звернення за перерахунком пенсії, відтак є правомірним застосування до виниклих правовідносин Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668. Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив. У відповідності до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Щодо клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Частиною 2 ст. 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні. Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне. Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що Київська міська прокуратура 02.03.2021 видала [PERSON] довідку про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 «Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівникам прокуратури» та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-11/2019 Позивач 09.03.2021 разом з вказаною довідкою подав заяву відповідачу про перерахунок раніше призначеної пенсії. На виконання поданих документів, відповідач провів перерахунок пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» з 01.10.2020 на підставі довідки про розмір заробітної плати станом на 11.09.2020, виданої Київською міською прокуратурою 02.03.2021 №21/78. Розмір пенсії після перерахунку - 17 120,00 грн. В подальшому позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві за роз`ясненням щодо здійсненого перерахунку. Відповідач листом від 12.05.2021 повідомив про відсутність підстав для врахування при перерахунку пенсії попереднього розміру відсоткового співвідношення пенсії до заробітної плати та неможливість виплати пенсії понад максимальний розмір, визначеним Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся з даним позовом до суду. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватися норма, що визначала розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, у даному випадку 90%, а зменшення позивачу основного розміру пенсії за вислугу років з 90% відповідних сум грошового забезпечення до 60% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі довідки, виданої Київською міською прокуратурою є протиправним. Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки перевищення встановленого законодавцем максимального розміру пенсії стало результатом перерахунку у період дії загальної норми ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як підтверджено матеріалами справи, пенсія позивача призначена на виконання постанови Дарницького районного суду м. Києва від 07.12.2017 у справі №753/14308/17, яка набрала законної сили 18.04.2019. Вказаною постановою: адміністративний позов [PERSON] до Лівобережного об`єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років [PERSON] - протиправними; зобов`язано Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» період проходження служби в органах внутрішніх справ, а саме навчання в Національній академії внутрішніх справ; зобов`язано Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та нарахувати [PERSON] , пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 30 травня 2017 року в розмірі 90% від місячного заробітку /доходу/ без обмеження граничного розміру пенсії та з урахуванням середньомісячної суми виплат за 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі. Так, статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ) у редакції, чинній до 01.10.2011, було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. В подальшому Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі - Закон №3668-VI) у статтю 50-1 Закону №1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Надалі Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-VII у статті 50-1 Закону №1789-ХІІ у частинах 2 і 5 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII у статті 50-1 Закону №1789-ХІІ у частинах 2 та 5 цифри « 70» замінено цифрами « 60». За правилами частини вісімнадцятої цієї статті (у редакції, чинній до 1 січня 2015 року) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 1 січня 2015 року умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України. 15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 (далі - Закон №1697-VII), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-XII, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015. Так, з набранням чинності Законом №1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин 1 та 2 якої, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону №1697-VII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки. Колегія суддів зазначає, що на виконання ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Правову позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп, від 09.021999 №1-рп/99, від 05.04.2001 №3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. 21.12.2021 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові по справі №580/5962/20 зробив наступні правові висновки з аналогічних питань: «…25. Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон №1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами. 26. Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону №1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів. 27. Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII… …30. Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі №580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувати правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії…». У даній справі на час звернення [PERSON] із заявою про перерахунок пенсії (2021 рік) стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону №1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність. Отже, на спірні правовідносини поширюються положення ч. 2 ст. 86 Закону №1697-VII, згідно якої, пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати. Зважаючи вказане вище, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Натомість відповідач здійснивши перерахунок пенсії позивача на виконання довідки, яка видана Київською міською прокуратурою відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону №1697-VII в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати діяв у відповідності до вимог закону. Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги позивача, колегія суддів зазначає наступне. Обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі - Закон №3668-VI). Відповідно до ст. 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", ;Про прокуратуру", ;Про статус народного депутата України", ;Про Національний банк України", ;Про Кабінет Міністрів України", ;Про дипломатичну службу", ;Про службу в органах місцевого самоврядування", ;Про судову експертизу", ;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ;Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", ;Про наукову і науково-технічну діяльність", ;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ;Про пенсійне забезпечення", ;Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Також, Законом №3668-VI було внесено зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, а саме: положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції. За приписами абз. 1 п. 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом. Так, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням вказаного Закону стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень. Колегія суддів зазначає, що Закон №1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом №1697-VII, та як вказано вище, за правилами абз. 6 ч. 15 ст. 86 якого, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Отже, з моменту набрання чинності Законом №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є пенсіонером, який отримує пенсію у відповідності до норм Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ з 30.05.2017. За наслідком перерахунку пенсії позивача у березні 2021 року за наслідком врахування довідки Київської міської прокуратури від 02.03.2021 №21/78, розмір пенсії позивача склав 17 120,00 грн. Також, аналогічний перерахунок здійснено відповідачем в лютому 2021 на виконання довідки Київської міської прокуратури від 10.02.2021 №21/44. Таким чином, внаслідок перерахунку пенсії позивача на підставі вказаних довідок, розмір пенсії [PERSON] перевищив максимальний. Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми ч. 1 ст. 2 Закону №3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії, установленими для осіб, які втратили працездатність. Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. 2, абз. 1 п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI узгоджуються із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.06.2020 у справі №580/234/19, від 21.12.2021 у справі №580/5962/20, а також Верховним Судом у постановах від 08.07.2020 у справі №607/7115/17, від 10.09.2020 у справі №280/5154/19 та від 24.09.2020 у справі №640/5854/19. Отже, позовні вимоги [PERSON] у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Таким чином доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження під час перегляду даної справи в суді апеляційної інстанції. Натомість, доводи апеляційної скарги відповідача щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, статті 86 Закону №1697-VII знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оспорюваного рішення. Відтак, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовано норми матеріального прав, при цьому неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: denied