Рішення адміністративного суду від 2022-01-21 00:00:00+02

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Долина-центр", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.04.2021 № 00020810707 в частині визначення суми штрафних санкцій за порушенням строку розрахунку у зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 1088109,14 грн, з огляду на проведення оплати частини донарахованої суми штрафних санкцій в розмірі 25540,47 грн. 14.07.2021 до суду надійшла заява представника позивача про закриття провадження у справі у зв`язку із виправленням відповідачем оскаржуваних порушень, вирішення питання про повернення судового збору в розмірі 16321,64 грн. та стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 року клопотання представника позивача про закриття провадження у справі задоволено. Закрито провадження у справі № 440/5567/21. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Долина-центр" (код ЄДРПОУ 37287274, вул. Європейська, 146-А, оф. 406, м. Полтава, 36008) з Державного бюджету України сплачену відповідно до платіжного доручення №18289 від 26.05.2021 суму судового збору у розмірі 16321,64 грн. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-центр" (код ЄДРПОУ 37287274, вул. Європейська, 146-А, оф. 406, м. Полтава, 36008) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192, вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014) \~судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7500 грн. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції в частині стягнення на користь ТОВ "Долина-центр" витрат на правничу допомогу, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції в зазначеній частині та прийняти нове рішення, яким в задоволенні клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про не врахування судом першої інстанції, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на правничу допомогу не є співмвірною зі складністю справи, витраченим адвокатом часом, об`ємом наданих послуг; серед доказів на підтвердження повноваження адвоката відсутній ордер. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Також, відповідачем заявлено клопотання про заміну сторони, відповідача у справі, а саме, Головне управління ДФС у Полтавській області (код ЄДРПОУ 39461639) на Головне управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192). Розглянувши клопотання відповідача про заміну сторони, колегія суддів зазначає, що вказане клопотання підлягає залишенню без розгляду, оскільки згідно протоколу судового засідання Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 було здійснено заміну первісного відповідача по справі - Головне управління ДФС у Полтавській області на Головне управління ДПС у Полтавській області. На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та дійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Колегія суддів зазначає, що позивачем своєчасно подано заяву про понесені витрати на правову допомогу та своєчасно надано докази на їх підтвердження. Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову. Згідно з п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.08.2020 по справі 810/3213/16. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Судовим розглядом встановлено, що представником позивача заявлено клопотання про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн. до матеріалів справи позивачем подано договір про надання правової допомоги від 16.04.2021 укладеного між позивачем та адвокатом Козачук О.С., копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 16.04.2021, копію розрахунку до договору, квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 01.09.2021, копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 01.09.2021, ордер та свідоцтво про права на заняття адвокатською діяльністю. Таким чином, позивачем надані належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. При цьому, доводи апеляційної скарги щодо відсутності ордеру є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи наявний оригінал ордеру серії ПТ№230920 про надання позивачу правової допомоги адвокатом Козачук О.С. у Полтавському окружному адміністративному суді. (а.с. 98) \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 01.09.2021 виконаних робіт адвокатом згідно договору про надання правової допомоги від 16.04.2021, який складається з: ознайомлення з актом перевірки від 17.03.2021 № 1490/16-31-07-07-08/37287274 - 1500 грн, підготовка позовної заяви для подання її до суду - 5500,00 грн., участь адвоката у судовому засіданні 01.07.2021 - 2000 грн, підготовка клопотання про закриття провадження у справі та пакету документів до нього - 1000 грн. Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Результат розгляду: partial