Рішення адміністративного суду від 2022-09-06 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просив: 1. Визнати протиправною дію Головного управління ДФС у місті Києві щодо відмови у наданні достовірної, точної та повної інформації, а також відповідних копій документів на запит №3 від 01 грудня 2017 року; 2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у місті Києві щодо ненадання достовірної, точної та повної інформації, а також відповідних копій документів на запит №3 від 01 грудня 2017 року. 3. Зобов`язати Головне управління ДФС у місті Києві вчинити дії: - надати інформацію за період часу з 01 лютого 2017 року по 01 грудня 2017 року (помісячно) про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення (загальна сума та за кожною складовою частиною грошового забезпечення окремо, а також відповідний відсоток нарахування) особі (особам), які займали посаду (посади) заступника начальника Міжрегіонального управління оперативного документування ГУ ДФС у місті Києві (в тому числі за подвійними посадами - «заступник начальника управління-начальник відділу» - за наявності, тощо); - інформацію де персоніфікувати, тобто надати без зазначення персональних даних та іншої конфіденційної інформації відповідних посадових осіб; - зазначену інформацію надати у вигляді довідки; - інформацію викласти на паперовому носії та направити на поштову адресу, вказану в позовній заяві; 4. Зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві надати копії відповідних наказів та розпоряджень, якими встановлено в зазначеному вище періоді розміри (відсоток): надбавок за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки; щомісячної премії. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2018 року відкрито спрощене провадження без виклику сторін та проведення судового засідання. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2022 року здійснено процесуальне правонаступництво та замінено первісного відповідача Головне управління ДФС у м. Києві на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, юридична адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19). Не погоджуючись з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2022 року, Головне управління ДПС у м. Києві (ВП) звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вказану ухвалу. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (ВП) задовольнити, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2022 року - скасовано. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2022 року даний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління ДФС у місті Києві у наданні інформації, а також відповідних копій документів на запит [PERSON] №3 від 01 грудня 2017 року. Зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві надати [PERSON] інформацію за період часу з 01 лютого 2017 року по 01 грудня 2017 року (помісячно) про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення (загальна сума та за кожною складовою частиною грошового забезпечення окремо, а також відповідний відсоток нарахування) особі (особам), які займали посаду (посади) заступника начальника Міжрегіонального управління оперативного документування ГУ ДФС у місті Києві (в тому числі за подвійними посадами - «заступник начальника управління-начальник відділу» - за наявності). Зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві надати [PERSON] копії відповідних наказів та/або розпоряджень, якими встановлено в періоді з 01 лютого 2017 року по 01 грудня 2017 року розміри (відсоток): надбавок за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки; щомісячної премії стосовно посади (посад) заступника начальника Міжрегіонального управління оперативного документування ГУ ДФС у місті Києві (в тому числі за подвійними посадами - «заступник начальника управління-начальник відділу» - за наявності). В решті позову відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2022 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги зазначено, що викладення інформації про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення за період часу з 01 лютого 2017 року по 01 грудня 2017 року (помісячно) про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення (загальна сума та за кожною складовою частиною грошового забезпечення окремо, а також відповідний відсоток нарахування) особі (особам), які займали посаду (посади) заступника начальника Міжрегіонального управління оперативного документування ГУ ДФС у м.Києві (в тому числі за подвійними посадами - «заступник начальника управління - начальник відділу»), у вигляді довідки вимагає створення нової інформації, оскільки потребує зведення інформації, яка міститься в кількох документах. Крім того, формування вказаної інформації потребує і проведення відповідної аналітичної роботи. Стосовно надання копій наказів, якими встановлюються матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та щомісячна премія, зазначаємо, що вказані види грошового забезпечення надаються співробітникам ГУ ДФС у м. Києві, в т.ч. міжрегіонального управління оперативного документування, на підставі щомісячних наказів ГУ ДФС у м. Києві. Будь-яка робота з названими вище наказами, а саме, їх деперсоніфікація, також вимагає створення нової інформації та потребує проведення аналітичної роботи. Інші вказані в запиті види грошового забезпечення, а саме, надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та допомога для оздоровлення при наданні щорічної відпустки, співробітникам міжрегіонального управління оперативного документування ГУ ДФС у м. Києві встановлюються наказами ДФС України. Крім того, при прийнятті рішення суд першої інстанції не врахував, що спір не стосується публічно-владних функцій, що були передані ДПС і на момент вирішення питання про заміну відповідача до ЄДР не був внесений запис про припинення ГУ ДФС у м. Києві і, як наслідок, неправомірно зробив висновок, що ГУ ДФС у м. Києві відповідає ознакам вибулої сторони, що є підставою для її заміни. Враховуючи те, що спір виник у відносинах публічної служби і стосується розміру грошового забезпечення за час проходження служби на посадах рядового та начальницького складу податкової міліції у ДПЛ у м.Києва та ту обставину, що у ГУ ДПС у м. Києві відсутні фіскальні правоохоронні функції, а ГУ ДФС у м. Києві не ліквідовано, як юридичну особу та на зберіганні у останнього перебувають внутрішні відомчі документи, підзаконні нормативні акти, особова справа позивача, відомості про нарахування грошового забезпечення, особові рахунки, платіжні відомості, та інші документи про нараховане та сплачене грошове забезпечення, документи, що стали підставою для виплати відповідного нарахування, суд не дослідив наявності у ГУ ДПС у м. Києві фактичної компетенції в розумінні статті 104 ЦК України щодо обов`язку відновлення порушених прав позивача. В даній адміністративній справі ГУ ДПС у м. Києві не є учасником спірних правовідносин, як наслідок, не має відповідати за пред`явленим позовом. Оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2022 року про здійснення процесуального правонаступництва було скасовано, то наразі належним відповідачем по справі є саме Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві. Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами, і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився, жодних клопотань чи заяв до суду не надіслав. Представник ГУ ДПС у м. Києві підтримав апеляційну скаргу з тих підстав, що в даній адміністративній справі ГУ ДПС у м. Києві не є учасником спірних правовідносин, як наслідок, не має відповідати за пред`явленим позовом, просив оскаржуване судове рішення скасувати. Представник ГУ ДФС у м. Києві будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився, жодних клопотань чи заяв до суду не надіслав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч.4 статті 229 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у м. Києві підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 15 грудня 2017 року звернувся до ДФС України із Запитом №3 (вх.№3980/зпі), в якому просив: - надати інформацію за період часу з 01 лютого 2017 року по 01 грудня 2017 року (помісячно) про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення (загальна сума та за кожною складовою частиною грошового забезпечення окремо, а також відповідний відсоток нарахування) особі (особам), які займали посаду (посади) заступника начальника Міжрегіонального управління оперативного документування ГУ ДФС у місті Києві (в тому числі за подвійними посадами - «заступник начальника управління-начальник відділу» - за наявності, тощо); інформацію де персоніфікувати, тобто надати без зазначення персональних даних та іншої конфіденційної інформації відповідних посадових осіб; зазначену інформацію надати у вигляді довідки; інформацію викласти на паперовому носії та направити на поштову адресу: [ADDRESS] . - надати копії відповідних наказів та розпоряджень, якими встановлено в зазначеному вище періоді розміри (відсоток): надбавок за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки; щомісячної премії. Зі сторони ДФС України вказаний запит за належністю був переданий на опрацювання до ГУ ДФС у м. Києві. За результатами розгляду Запиту №3 ГУ ДФС у м. Києві листом від 26 грудня 2017 року №24463/К/26-15-05-02-23 повідомило позивача про те, що викладення інформації про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення за вказаними вище посадами у вигляді довідки вимагає створення нової інформації та потребує аналітичної роботи. В частині надання копій документів позивача повідомлено, що будь-яка робота з наказами, а саме їх деперсоніфікація, вимагає створення нової інформації та потребує аналітичної роботи. Надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та допомога для оздоровлення при наданні щорічної відпустки співробітникам ГУ ДФС у м. Києві встановлюються наказами ДФС України, ГУ ДФС у м. Києві не є розпорядником запитуваної інформації відносно текстів НПА ДФС України. За наведених підстав в наданні витребуваної позивачем інформації і документів було відмовлено. Не погоджуючись з наданою відповідачем відповіддю на запит, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів приходить до наступного висновку. Згідно статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Згідно п. 1 ч. 1 статті 13 Закону № 2939-УІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. Частинами 1, 2 статті 19 наведеного Закону визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Згідно статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду відповідно до КАС України. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно достатті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Аналіз наведених норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку, що для правильного вирішення даного спору по суті заявлених позовних вимог слід встановити, чи підпадають під визначення «публічна інформація» запитувані позивачем інформація та копії документів. У довідці про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про доступ до публічної інформації» до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30 вересня 2013 року № 11 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13 січня 2011 року №2939-УІ «Про доступ до публічної інформації» зазначено: « ...визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків». Аналогічна позиція викладена і у пп. 9.1 п. 9 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації»: збереженість на матеріальних носіях як головна властивість інформації (частини 1 статті 1 Закону №2939-УІ) означає, що вона повинна бути викладена у письмовій, аудіовізуальній, електронній чи іншій матеріальній формі та зафіксована відповідно на папері, магнітній, кіно-, фотоплівці, оптичному диску або іншому носієві. Із цієї властивості випливає, що на момент виникнення правовідносин щодо неї, публічна інформація повинна бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом діяльності». Як зазначалося вище, відмовляючи у задоволення запита позивача в частині надання інформації відповідач послався на те, що викладення інформації про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення за вказаними вище посадами у вигляді довідки вимагає створення нової інформації та потребує аналітичної роботи. Однак, публічною є саме інформація, а не документ, а тому для відображення вже існуючої публічної інформації у вигляді листа або довідки про призначене, нараховане та виплачене грошове забезпечення суб`єкту владних повноважень не треба створювати нову інформацію, натомість треба створити лише новий документ, у якому відобразити для надання до відома позивачу таку інформацію. При цьому, як у листі від 26 грудня 2017 року №24463/К/26-15-05-02-23, гак і до матеріалів справи в суді відповідачем не надано доказів того, що запитувана позивачем інформація відноситься до публічної інформації з обмеженим доступом, внаслідок чого відмову в наданні такої інформації не можна вважати правомірною. З аналогічних підстав суд відхиляє доводи відповідача про те, що для надання позивачу копій відповідних наказів та розпоряджень суб`єкту владних повноважень доведеться створювати нову інформацію та вчиняти аналітичну роботу. Посилання на те, що надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та допомога для оздоровлення при наданні щорічної відпустки співробітникам ГУ ДФС у м. Києві встановлюються наказами ДФС України, а ГУ ДФС у м. Києві не є розпорядником запитуваної інформації відносно текстів НПА ДФС України, також є необґрунтованим, оскільки відповідачем не заперечується правомірність дій ДФС України щодо надсилання запиту позивача за належністю до ГУ ДФС у м. Києві. При цьому, судом не встановлено, що після отримання супровідного листа ДФС України від 20 грудня 2017 року №35590/7/99-99-05-02-03-17 із запитом позивача, ГУ ДФС у м. Києві зверталось до ДФС України щодо неналежності особи, якій слід розглянути запит позивача. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною відмови Головного управління ДФС у місті Києві у наданні інформації, а також відповідних копій документів на запит №3 01 грудня 2017 року та зобов`язання відповідача надати таку інформацію і копії документів. Позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача задоволенню не підлягають як необґрунтовані, оскільки відповідь на запит позивача фактично була надана, тобто, бездіяльність відсутня, натомість оцінка правомірності такої відповіді здійснюється в межах дослідження питання щодо правомірності / неправомірності відмови у наданні повної інформації та документів, що і зроблено судом вище. Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача деперсоніфікувати інформацію, інформацію надати у вигляді довідки; інформацію викласти на паперовому носії та направити на поштову адресу, вказану в позовній заяві, задоволенню не підлягають, оскільки деперсоніфікація інформації є дискреційним повноваженням відповідача; Закон України «Про доступ до публічної інформації» не покладає на відповідача обов`язок надання публічної інформації виключно у вигляді довідок; спір щодо носія інформації і адреси направлень інформації між сторонами взагалі відсутній. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини правовідносин, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірені доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дано правильну правову оцінку, однак, помилково визначено належного відповідача, у зв`язку з чим рішення має бути скасоване. Разом з тим, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] у межах та з підстав, що наведені вище. Відтак, аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. За таких обставин, доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про наявність підстав для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Приписи частин 1 статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: partial