Рішення адміністративного суду від 2022-08-11 00:00:00+03

У червні 2022 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просила суд: - скасувати постанову серії 1АВ №204018845 від 29.01.2022 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (на території України від 29.01.2022 року, складену інспектором ДПП Мішиним С.М. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України; - провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України [PERSON] та накладення на неї адміністративного стягнення - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 05 липня 2022 року позов [PERSON] задоволено. Скасовано постанову серії 1АВ №204018845 від 29.01.2022 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України від 29.01.2022 року, складену інспектором ДПП Мішиним С.М. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України,. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України [PERSON] та накладення на неї адміністративного стягнення\~ закрито, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб. Так. Апелянт стверджує, що 03.12.2021 р. о 14 год. 34 хв., за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 205, особа, яка керувала транспортним засобом Renault Duster номерний знак [NUMBER] перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 36 км/год., чим порушила пункт 12.9.6) Правил дорожнього руху України. При цьому, оскільки позивач є директором Центру соціальних служб Одеської міської ради, а відомості про належного користувача транспортного засобу не були внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення є правомірною та скасуванню не підлягає. Позивач надала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2022 року інспектором Департаменту патрульної поліції Мішиним С.М. винесена Постанова серії 1АВ №04018845 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, за ч. 1 ст. 122 КпАП України - у відношенні позивача [PERSON] . Постанова складена інспектором ДПП Мішиним С.М. згідно інформаційних даних зафіксованих в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад, 160-1220, згідно яких 03.12.2021 року о 14 годині 34 хвилин, за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 205, зафіксовано транспортний засіб «Renault Duster», [NUMBER] . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 36 км/год, чим порушила пункт 12.9. (б) Правил Дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення. З даних підстав [PERSON] , [INFO] , притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення серії 1АВ №04018845 від 29 січня 2022 року такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом. Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції встанови зокрема, що [PERSON] не є власником транспортного засобу марки «Renault Duster», [NUMBER] та ніколи не мала та до теперішнього часу не має посвідчення водія, за яким надається право керування транспортними засобами. За висновками суду, автомобіль «Renault Duster», [NUMBER] наказом Центру соціальних служб Одеської міської ради від 17.11.2021 року №586 закріплений за [PERSON] , який згідно подорожнього листа №272 від 03.12.2021 року експлуатував автомобіль у період часу з 08 години\~ 00\~ хвилин до 17 години\~ 00\~ хвилин, тому оскаржувана постанова, з огляду на відсутність вини позивача підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін. Ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно примітки до вказаної статті, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису). Так, згідно положень статті 14-2 КУпАП, чинних на момент складення оскаржуваної постанови, \~адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу. Разом з тим, згідно вимог статті 279-3 КУпАП, \~відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. Так, з матеріалі справи вбачається, що \~03.12.2021 року о 14 годині 34 хвилин, за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 205, зафіксовано транспортний засіб «Renault Duster», [NUMBER] . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 36 км/год, чим порушила пункт 12.9. (б) Правил Дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Не заперечуючи факту події та обставин скоєння адміністративного правопорушення, позивач стверджує, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вона фактично не керувала транспортним засобом, який наказом Центру соціальних служб Одеської міської ради від 17.11.2021 року №586 закріплений за [PERSON] , який згідно подорожнього листа №272 від 03.12.2021 року експлуатував автомобіль у період часу з 08 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин. З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Renault Duster, 2020 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , власником зазначено Центр соціальних служб Одеської міської ради. Розпорядженням Одеського міського голови від 10.01.2020 року №50к призначено [PERSON] на посаду директора Одеського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Рішенням Одеської міської ради від 06.02.2020 року №5693-VII змінено найменування Одеського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на Центр соціальних служб Одеської міської ради. За таких обставин, саме позивач, як керівник Центру соціальних служб Одеської міської ради, за яким зареєстровано транспортний засіб, є відповідальною особою та суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП. Оскільки в матеріалах справи відсутні жодні докази наявності підстав для звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, від адміністративної відповідальності, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції у цій частині. Щодо посилань на закріплення автомобіля за [PERSON] та відомості подорожнього листа, згідно яких він експлуатував автомобіль 03.12.2021 року у період часу з 08 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, колегія суддів зазначає наступне. Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14 листопада 2018 року № 1197 визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу. Згідно з п.3 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1197 від 14.11.2018 року, підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: 1) визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; 2) визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; 3) оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; 4) користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); 5) користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; 6) оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона. Особи, які звертаються до сервісного центру МВС для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, як підтвердження внесення таких відомостей отримують засвідчене печаткою сервісного центру МВС повідомлення з Реєстру у паперовій формі згідно із додатком 7 (п.40 вказаного Порядку). Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції, докази внесення відомостей про [PERSON] , як належного користувача транспортного засобу марки Renault Duster, реєстраційний номер [NUMBER] , до Єдиного державного реєстру транспортних засобів в матеріалах справи відсутні. Колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що наказ Центру соціальних служб Одеської міської ради від 17.11.2021 №586 щодо закріплення співробітників за автотранспортним засобом, що перебувають на балансі Центру соціальних служб Одеської міської ради, є внутрішньо організаційним документом та не впливає на правовідносини в публічній сфері, оскільки належним оформленням права користування транспортним засобом є внесення уповноваженою особою відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. З огляду на вищенаведене, оскільки не було внесено відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено стягнення згідно із нормами чинного законодавства. За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Результат розгляду: denied