Рішення адміністративного суду від 2022-08-09 00:00:00+03

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради (далі - УСЗН, Управління), в якому просила: - визнати незаконними дії щодо припинення з 01.07.2020 виплати соціальної допомоги як матері одиначки; - зобов`язати поновити з 01.07.2020 виплату соціальної допомоги як матері одиначки з виплатою недоотриманих з 01.07.2020 сум. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] посилається на те, що відповідач неправомірно припинив виплату їй допомогу на дітей одиноким матерям. При цьому, позивач посилається на те, що строки звернення щодо призначення державної допомоги сім`ям з дітьми продовжуються на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з таким судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву. Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 12 листопада 2008 року. Згідно з копією свідоцтва про народження від 16 червня 2010 серія [NUMBER] , позивач є матір`ю [PERSON] , [INFO] . У графі батьки: зазначений батько - [PERSON] ; мати - [PERSON] . Відповідачем до суду надана копія довідки УСЗН № 3076 (а.с.25) щодо виплати допомоги одиноким [PERSON] , відповідно до якої остання отримувала таку допомогу в період з січня 2020 року по липень 2020 року включно, а в подальшому така соціальна допомога одиноким матерям їй не нараховувалась. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов наступних висновків. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-XII) установлено, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: допомога на дітей одиноким матерям. Статтею 6 Закону № 2811-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров`я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу. Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає та здійснює виплату державної допомоги, протягом 10 днів з дня звернення. Про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення. Відповідно до ст. 18-2 Закону № 2811-XII для призначення, виплати та припинення виплати допомоги на дітей одиноким матерям додатково застосовуються умови призначення, виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, пунктом 1-1 розділу VIII Закону № 2811-XII установлено, що визначені статтею 6 цього Закону строки звернення щодо призначення державної допомоги сім`ям з дітьми продовжуються на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, та один місяць після дати його завершення. Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 632 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» встановлено, що з 1 липня 2020 р. призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні - червні 2020 р., здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги; державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям та допомога на дітей одиноким матерям особам, які звернулися за її призначенням у липні - серпні 2020 р., призначається і виплачується починаючи з липня 2020 року. Також відповідно до п. 35-1 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, передбачено, що допомога на дітей одиноким матерям, яку призначено за умовами, що діяли до 30 червня 2020 р. (включно), виплачується до закінчення строку її призначення. Згідно з п. 36 указаного Порядку допомога виплачується протягом шести календарних місяців. Отже, оскільки позивачу призначено допомогу на дітей одиноким матерям до 30 червня 2020 року (з лютого 2020 року), відповідач виплачував цю допомогу до закінчення строку її призначення (по липень 2020 року) відповідно до п. 35-1 Порядку № 1751. У наступному позивач мала право подати відповідні документи для виплати допомоги з серпня 2020 року. При цьому, зі змісту п. 1-1 розділу VIII Закону № 2811-XII випливає, що строк звернення щодо призначення вказаної допомоги продовжуються на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, установленим Кабінетом Міністрів України, та один місяць після дати його завершення. Тобто, позивач не позбавлена можливості подати відповідні документи для отримання допомоги на дітей одиноким матерям з серпня 2020 року. Суд першої інстанції зазначив, що п. 1-1 розділу VIII Закону № 2811-XII не продовжує виплату раніше призначеної допомоги, а надає особам можливість реалізувати своє право на призначення державної допомоги сім`ям з дітьми в інший строк звернення, а саме протягом періоду здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, та один місяць після дати його завершення. З огляду на викладене, місцевий суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду. Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811-XII). Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення. Відповідно до частини 1 статті 1 цього Закону громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України. Частиною першою статті 18-1 Закону № 2811-XII визначено, що право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Умови призначення допомоги на дітей одиноким матерям передбачено статтею 18-2 Закону № 2811-XII. Так, допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку. Допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги, передбачених цим Законом. Згідно статті 18-3 Закону № 2811-XII допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. На дату призначення позивачеві допомоги Закон № 2811-XII не містив в собі такої умови як виплата допомоги на дітей одиноким матерям протягом шести календарних місяців. Статтею 1 Закону № 2811-XII визначено, що Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 затверджено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, у п.36 якого визначено, що допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Допомога виплачується протягом шести календарних місяців. З 01.07.2020 статтю 18-2 Закону № 2811-XII доповнено частиною третьою згідно із Законом № 646-IX від 02.06.2020, за приписами якої для призначення, виплати та припинення виплати допомоги на дітей одиноким матерям додатково застосовуються умови призначення, виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з 01.07.2020 порядок виплати та припинення виплати допомоги на дітей одиноким матерям додатково регулюється порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України для державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня 2020 року на території України встановлено карантин. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30 березня 2020 року статтю 15 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" доповнено пунктом 1-2 такого змісту: "1-2. Установити, що визначений частиною першою статті 6 цього Закону строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, яким вона була призначена раніше, продовжується без подання необхідних документів на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої державної соціальної допомоги на підставі заяви та необхідних документів, поданих після закінчення терміну дії зазначених заходів". Розділ VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" доповнено пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Установити, що визначені статтею 6 цього Закону строки звернення щодо призначення державної допомоги сім`ям з дітьми продовжуються на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, та один місяць після дати його завершення". При цьому, колегія суддів враховує, що Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" на відміну від Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" не визначався строк виплати допомоги на дітей одиноким матерям. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2020р. № 264 «Про питання державної соціальної допомоги» встановлено, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям, допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, допомоги на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (далі - державна соціальна допомога), яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - орган соціального захисту населення). Отже, Кабінетом Міністрів України з метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, встановлено продовження виплат для осіб, які потребують соціального захисту, у тому числі допомоги на дітей одиноким матерям. Станом на час припинення виплати державної допомоги позивачу, як і на час розгляду даної справи, заходи щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби, передбачених карантином, тривають. Вказане свідчить про те, що від осіб не потребується подання будь-яких заяв в період дії карантину, який досі триває, а виплати підлягають автоматичному продовженню. Судом першої інстанції при прийняті рішення не було враховано положення наведеної постанови Кабінету Міністрів України. Застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» від 22 липня 2020 року № 632 колегія суддів вважає помилковим з огляду на наступне. Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» від 22 липня 2020 року № 632 передбачено, що з 1 липня 2020 року призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні - червні 2020 року, здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги; державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям та допомога на дітей одиноким матерям особам, які звернулися за її призначенням у липні - серпні 2020 року, призначається і виплачується починаючи з липня 2020 року. Також внесено зміни до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751, зокрема, доповнено пунктом «35-1. Допомога на дітей одиноким матерям, яку призначено за умовами, що діяли до 30 червня 2020 р. (включно), виплачується до закінчення строку її призначення». Водночас, Закон № 1768-IIІ зобов`язує уповноважений орган продовжувати виплату особам державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям без подання ними заяв, а постановою № 632 визначено обов`язок особи щодо попереднього подання такої заяви для подальшого отримання відповідних виплат, що суперечить Закону № 1768-IIІ, який має вищу юридичну силу. Колегія суддів також враховує, що з 01.07.2020 статтю 18-2 Закону № 2811-XII доповнено частиною третьою згідно із Законом № 646-IX від 02.06.2020, за приписами якої для призначення, виплати та припинення виплати допомоги на дітей одиноким матерям додатково застосовуються умови призначення, виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Окрім того, колегія суддів вважає, що при вирішенні спору у цій справі підлягає застосуванню саме постанова Кабінету Міністрів України від 08.04.2020р. № 264 «Про питання державної соціальної допомоги», яка є спеціальним правовим актом у спірних правовідносинах, оскільки встановлює окремий порядок виплат для осіб, які потребують соціального захисту, у тому числі допомоги на дітей одиноким матерям, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. При цьому, оскільки виплати мали місце по 31.07.2020, позов підлягає частковому задоволенню: не з 01.07.2020, як помилково просила позивачка, а з 01.08.2020. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду - скасуванню. Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Сторонами судові витрати не понесені, тому підстави для їх розподілу відсутні.

Результат розгляду: partial