Рішення адміністративного суду від 2022-05-26 00:00:00+03

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2021 року №Ф-3196-51-13-05/62; зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести відповідні відомості до автоматизованої інформаційної системи, зокрема, внести зміни до інтегрованої картки платника податків [PERSON] , шляхом виключення суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 49414,67 грн. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 \~адміністративний позов задоволено. Рішення суду обгрунтовано тим, що підстав для нарахування позивачу єдиного внеску за спірні періоди відповідачем не наведено, з огляду на те, що позивач мав статус застрахованої особи найманого працівника. Не погодившись з рішенням суду, відповідач \~\~подав \~апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення \~суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач був зареєстрований самозайнятою особою та зняття з обліку на період виникнення спірних правовідносин не відбувалось, що свідчить про те, що на момент прийняття відповідачем у справі спірного рішення позивач мав статус самозайнятої особи та повинен був сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі та строки визначені Законом, незважаючи на те, отримував він дохід від підприємницької діяльності чи ні. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини по справі, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення \~з огляду на наступне. Як встановлено судом першої інстанції \~та матеріалами справи підтверджено, на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 2 від 15.10.2012 року\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивач має право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується Свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю. Однак, позивач не здійснював адвокатської діяльності, оскільки з 01.10.2018р. прийнятий в договірний відділ на посаду начальника відділу, юриста Комунального підприємства Кам`янської міської ради Благоустрій. Так, ГУ ДПС у Дніпропетровській області на підставі даних інформаційної системи податкового органу було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3196-51-13-05/62 \~від 08.02.2021 р., відповідно до якої станом на 31.01.2021р. заборгованость позивача зі сплати єдиного внеску склала 49414,67 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Надаючи оцінку правомірності та обґрунтованості оскаржуваної вимоги в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 1\~ ст. 4\~ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»\~ платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Статтею 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»\~ визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно з п. 2 ч. 1\~ ст. 7 вказаного Закону\~ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої\~ статті 4 цього Закону,\~ на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Разом з тим відповідно до\~ статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»\~ застрахована особа\~ фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок. Пунктом 1 частини 1\~ статті 4 вказаного Закону\~ встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої\~ статті 4 цього Закону,\~ на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до\~ Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Верховний Суд у постанові від 27.11.2019 в адміністративній справі № 160/3114/19 сформував правовий висновок, відповідно до якого особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем. Інше тлумачення норм Закону щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в податкових органах та зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску. \~Судом встановлено, що за спірні періоди\~ \~та по теперішній час позивач працює юристкосультом в Комунальному підприємстві Нікопольське виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства Нікопольської міської ради, що підтверджується матеріалами справи. А отже, за спірний період роботодавцем \~за позивача сплачувався до бюджету єдиний соціальний внесок. Таким чином, враховуючи, що\~ позивач є застрахованою особою, за яку єдиний внесок у відповідному періоді був нарахований та сплачений роботодавцем, позивач звільняється від обов`язку по сплаті у цей період єдиного внеску як самозайнята особа. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 листопада 2019 року (справа № 160/3114/19), від 05 грудня 2019 року (справа № 260/358/19), від 23 січня 2020 року (справа № 480/4656/18), від 27 лютого 2020 року (справа № 0440/5632/18), від 05 листопада 2020 року (справа № 460/2442/19). З підстав вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встанови в фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається. Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Результат розгляду: denied