Рішення адміністративного суду від 2022-08-10 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування постанови серії БАА № 53347 від 27 травня 2021 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вказана постанова винесена всупереч чинному законодавству. Вказує на те, що він 27 травня 2021 року він не скоював правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки він 16 травня 2021 року не керував вказаним у протоколі автомобілем. Окрім того вказує на те, що працівниками поліції під час складення постанови не було дортиманно\~ процедуру її складення та вона винесена із грубим порушенням її змісту, а тому підлягає скасуванню. Представник ГУНП в Черкаській області надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні вимог заяви позивача. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що постанова серії БАА № 53340 від 27 травня 2021 року була складена інспектором СРПП ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області у відповідно до норм ЗУ «Про національну поліцію» та КУпАП. Окрім того зазначає, що факт скоєння позивачем\~ правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП підтверджується зокрема винесеною постановою. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вмог у повному обсязі.\~ Вивчивши письмові матеріали справи, врахувавши позицію сторін, викладену письмово,\~ суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 53347 від 27 травня 2021 року, що була складена поліцейським СРПП відділення поліції № 2\~ ГУНП в Черкаській області, позивача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. Як зазначено в постанові:\~ 16 травня 2021 року, близько 13 год. 20 хв. керував автомобілем Хонда Аккорд без посвідчення водія відповідної категорії, яке не отримував взагалі, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію». Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити відхилення інших доказів. Позивача притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. Відповідальність за ч.2 ст. 126 КУпАП зокрема настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором дотримано не було. Як вбачається з доводів позивача, зазначених в позовній заяві та в судовому засіданні, останній категорично заперечує факт вчинення ним зазначеного правопорушення, вказуючи на відсутність його вини, оскільки він не керував транспортним засобом без посвідчення водія та не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, зазначені в оскаржуваній постанові. Згідно статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Матеріали справи містять належні та допустимі докази на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, сама по собі не згода позивача із винесеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про не вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, належним чином кваліфікував дії позивача та надав докази, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростувують свідчення позивача. Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Беручи до уваги у сукупності встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, в ході розгляду даної справи на виконання вимог ч. 2 ст.77 КАС України представив суду належні та допустимі докази в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, а тому вона не підлягає скасуванню, відтак суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно у разі відмови у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору до стягнення з відповідача не підлягають.

Результат розгляду: denied