Рішення адміністративного суду від 2023-03-02 00:00:00+02

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати документальну позапланову перевірку ФО-П [PERSON] \~з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, оформлену Актом від 17.05.2016 №1147/20-31-13-04-08/ [NUMBER] , незаконною та відсутність її правових наслідків, скасувавши: вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.05.2016 №0-0008761304, на суму 16172,12 грн.; рішення №001881304 від 12.07.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, на суму штрафних санкцій 8086,06 грн.; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2016 №0019011304 на суму штрафних санкцій 170,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2016 №00189701304 на суму грошового зобов`язання 9956.02 грн. (податкове зобов`язання + 5788,34 грн.; штрафні санкції 4167,68 грн.). В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на допущені контролюючим органом процедурні порушення, що свідчать про протиправність проведеної перевірки і на безпідставність і помилковість висновків відповідача, покладених в основу оскаржуваних рішень. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 року було задоволено позов. Визнано документальну позапланову перевірку ФО-П [PERSON] \~з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, оформлену Актом від 17.05.2016 №1147/20-31-13-04-08/ [NUMBER] , незаконною. Скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.05.2016 №0-0008761304, на суму 16172,12 грн.; рішення №001881304 від 12.07.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, на суму штрафних санкцій 8086,06 грн.; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2016 №0019011304 на суму штрафних санкцій 170,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2016 №00189701304 на суму грошового зобов`язання 9956.02 грн. (податкове зобов`язання + 5788,34 грн.; штрафні санкції 4167,68 грн.). Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, код ЄДРПОУ43143704) на [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн. Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: пп. 78.1.13 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, пп.162.1.1 п. 162.1 ст.162, пп. 168.1.1 - 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України (далі - ПК України), з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, що в силу положень ст. 317 Кодексу адміністративного судочиства України (далі - КАС України) є підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового судового рішення. Крім того, оскаржуване рішення суперечить положенням ст. 242 КАС України, а саме: судом першої інстанції не дотримана така основна засада судочинства, як законність та обґрунтованість, що передбачає собою ухвалення судом рішення відповідно до норм матеріального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Протокольною ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду \~замінено відповідача Головне управління ДПС у Харківській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 Про утворення територіальних органів Державної податкової служби утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1, а також реорганізовано територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів, Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2. Згідно з додатком 1 та 2 даної постанови утворено Головне управління ДПС у Харківській області, до якого приєдналось Головне управління ДФС у Харківській області. Згодом, постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби України (далі - ДПС України) за переліком згідно з додатком, до якого, у тому числі, включено Головне управління ДПС у Харківській області, - пункт 1. В абзаці 4 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 закріплено, що права та обов`язки територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 цієї постанови, переходять ДПС України та її територіальним органам. Наказом ДПС України від 30.09.2020 № 529 утворено як відокремлені підрозділи ДПС України територіальні органи за переліком згідно з додатком, до якого, зокрема, включено Головне управління ДПС у Харківській області. 14 грудня 2020 року було проведено державну реєстрацію створення Головного управління ДПС у Харківській області як відокремленого підрозділу юридичної особи - ДПС України, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис за № 1000741030008085321. Наказом ДПС України від 24.12.2020 № 755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС України, утвореними як її відокремлені підрозділи, повноважень і функцій територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893. Згідно з ч. ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідача у справі, а саме Головне управління ДПС у Харківській області на суб`єкта владних повноважень, який представляє інтереси органів ДПС України - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код в ЄДРПОУ ВП: 43983495), як правонаступника. Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги оскаржуване рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково \~з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем прийнято наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з метою перевірки дотримання вимог податкового, валютного чи іншого законодавства. На підставі цього наказу головним державним ревізором - інспектором проведено документальну позапланову невиїзну перевірку, результати якої зафіксовані в акті перевірки \~щодо повноти нарахування та сплати податків на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2013 по 31.12.2015 року. Згідно висновків, наведених в акті перевірки, за результатами її проведення встановлено порушення позивачем вимог законодавства: - \~\~\~\~\~\~\~\~\~абз. «б» п. 176.2. ст. 176 ПК України - неподання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), за період з жовтня 2013 по квітень 2015: - \~\~\~\~\~\~\~\~\~п.п.168.1.1. та п.п.168.1.2. п. 168.1. ст. 168 розд. IV ПК України - неутримання податку на доходи фізичних осіб із сум виплаченої заробітної плати, за період з жовтня 2013 по квітень 2015; - \~\~\~\~\~\~\~\~\~п.1. п.5, п.7 ст.8, п.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з жовтня 2013 по квітень 2015, на загальну суму - 16172,12 грн.; - \~\~\~\~\~\~\~\~\~п.п.4 п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - неподання звітів про застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за формою Д№4 (Таблиця 1), за період з жовтня 2013 по квітень 2015; - \~\~\~\~\~\~\~\~\~п.63.3. ст.63 ПК України - неподання повідомлення за формою №20-ОПП до Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області. Внаслідок висновків за актом перевірки відповідачем сформовано спірні рішення та вимогу. Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем здійснено перевірку позивача з порушенням норм законодавства. У випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Так, відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1ст.20 Податкового Кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Згідно із приписами статті 75 Податкового кодексу України: контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу. Особливості проведення документальної невиїзної перевірки врегульовано статтею 79 Податкового кодексу України. Відповідно до пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Порядок проведення документальних позапланових перевірок врегульований статтею 78 Податкового кодексу України, відповідно до підпункту 78.1.13 пункту 78.1 статті 78 якого документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки. Згідно з п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Аналогічні положення містить і п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України, в якому зазначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному \~\~статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки. Таким чином, колегія суддів зазначає, що документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків ініціюється виключно у випадку наявності принаймні однієї з підстав, визначених у статті 78 Податкового кодексу України, та проводиться за умови вручення платникові податків до дати початку перевірки копії наказу про проведення перевірки. Як встановлено судом апеляційної інстанції, що у зв`язку з отриманням інформації про ухилення податковим агентом \~ФО-П [PERSON] від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ. інших виплат, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок не укладення платником трудових договорів з найманими особами, на підставі п.п. 78.1.13 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України податковим органом \~було видано \~наказ від 31.03.2016 р. № 156 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Колегія суддів зазначає, що копію наказу від 31.03.2016 р. № 156 та повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 31.03.2016 № 3361/14/І/20-31-17-01-11 було надіслано [PERSON] 31.03.2016 рекомендованим листом \~із повідомленням про вручення \~на податкову адресу \~позивача , а саме [ADDRESS] , який повернуто у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання.(а.с.45-46) Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). З акту перевірки встановлено, що наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення направлено поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Позивач зазначає, що він не був належним чином повідомлений про проведення перевірки. Проте, контролюючим органом були надані належні докази направлення наказу та повернення його за закінченням терміну зберігання. Отже, відповідачем виконано вимоги ст.42 та п.79.2 ст.79 ПК України щодо повідомлення платника податків про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Колегія суддів зазначає, що у відношенні позивача було проведено позапланову невиїзну перевірку, у разі здійснення якої платник податків фактично позбавлений можливості у разі незгоди із призначеною перевіркою, за наявності підстав, не допустити контролюючий орган до проведення такої перевірки, оскільки дана перевірка проводиться в приміщенні контролюючого органу і фактична присутність платника податків під час проведення перевірки є необов`язковою. Таким чином, питання щодо правомірності призначення та/або проведення невиїзної документальної перевірки має вирішуватись судом незалежно від того, чи відбулася така перевірка на час розгляду справи. Вказана позиція узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 року по справі №820/19845/14. На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що дії з проведення перевірки на підставі наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 17.05.2016 № 156 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФО-П [PERSON] \~здійснені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги щодо визнання документальної позапланової перевірки ФО-П [PERSON] \~з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, оформлену Актом від 17.05.2016 №1147/20-31-13-04-08/ [NUMBER] , незаконною не підлягають задоволенню. Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.05.2016 №0-0008761304, на суму 16172,12 грн.; рішення №001881304 від 12.07.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, на суму штрафних санкцій 8086,06 грн.; податкового повідомлення-рішення від 12.07.2016 №0019011304 на суму штрафних санкцій 170,00 грн.; податкового повідомлення-рішення від 12.07.2016 №00189701304 на суму грошового зобов`язання 9956.02 грн. (податкове зобов`язання + 5788,34 грн.; штрафні санкції 4167,68 грн.), колегія судів зазначає. Як вбачається з акту перевірки від 17.05.2016 №1147/20-31-13-04-08/ [NUMBER] , до ГУ ДПС надійшла службова записка від оперативного управління ДПІ у Київському районі м. Харкова № 1105/07-05 від 24.11.2015р. щодо розгляду скарги гр. [PERSON] відносно порушень чинного законодавства та виплати заробітної плати в «конвертах» з боку директора клубу «Akuna Matata» [PERSON] . Також до Київської ОДПІ м. Харкова надані письмові пояснення громадянки [PERSON] від 16.01.2016р. та громадянки [PERSON] від 18.01.2016 року. Відповідно до пояснення громадянки [PERSON] , вона працювала у [PERSON] , який здійснює діяльність в клубі « [INFO] », розташованому за адресою: [ADDRESS] прибиральницею без офіційного оформлення трудових відносин. Період роботи з 12.10.2013р. по 04.07.2015р. За період роботи у [PERSON] отримала заробітну плату в сумі 32 000 грн. \~Заробітну плату за травень та червень 2015 року в сумі 3400,00 грн [PERSON] не виплачено у зв`язку з відсутністю грошових коштів. Таким чином, перевіркою встановлено, що загальна сума неофіційної заробітне: виплаченої громадянці [PERSON] за період роботи у [PERSON] з жовтня квітень 2015 року становить 32000,00 гривень. Відповідно до пояснення громадянки [PERSON] , вона працювала у [PERSON] , який здійснює діяльність в клубі « [INFO] », розташованому за адресою [ADDRESS] . прибиральницею без офіційного оформлення трудових відносин. Період роботи з 18.08.2014р. по 30.05.2015р. За період роботи у [PERSON] отримала заробітну \~плату в сумі 8 030,00 грн. Частину заробітної плати за березень 2015 року в сумі 500,00 грн, за квітень у сумі 800,0грн за травень 2015 року в сумі 800,00 грн [PERSON] виплачено у зв`язку з відсутністю гроі. коштів. Таким чином, перевіркою встановлено, що загальна сума неофіційної заробітної плати виплаченої громадянці [PERSON] за період роботи у [PERSON] з серпня по березень 2015 року становить 8 030,00 гривень. Відповідно до п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 розділу IV ПК України, фізична особа - резидент, який отримує доходи як з джерелом походження в Україні, так і іноземні доходи - є платником податку Так, податковим органом зроблено висновок, що згідно наданих пояснень від найманих працівників, які отримували заробітну плату ФОП [PERSON] без оподаткування податком на доходи фізичних осіб у періоді з жовтня 2013 по квітень 2015 року. Однак, позивач вказав на те, що ніколи не здійснював підприємницьку діяльність в клубі « [INFO] », розташованому за адресою [ADDRESS] , в перевіряємий період не використовував найману працю фізичних осіб, оскільки на той час займався лише організацією концертної діяльності та залучати інших осіб не було необхідності. Особи які надали пояснення йому не відомі. Колегія судів зазначає, що доказів того, що \~ФОП [PERSON] в перевіряємий період був директором клубу «Akuna Matata», розташованому за адресою Харків, вул. Пушкінська, 5 в матеріалах справи відсутні. Також, з акту перевірки не вбачається, що податковим органом було належним чином встановлено \~особу \~директора клубу «Akuna Matata», отримано від нього відповідні пояснення, відібрано пояснення від інших осіб , які здійснюють підприємницьку діяльність за вказаною адресою або працюють у ньому , отримано від власника приміщення договори оренди, які свідчили, хто дійсно здійснював свою діяльність за вказаною адресою у перевіряємий період, тощо. На підставі вищевикладеного, колегія судів робить висновок, що твердження податкового орану про порушення позивачем \~вимог п.п.168.1.1. та п.п.168.1.2. п. 168.1. ст.168 розд. IV ПК України, а саме виплати заробітної плати найманим працівникам за період з жовтня 2013 по квітень 2015 без утримання та не перерахування податку на доходи фізичних осіб під час виплати оподаткованого доходу, є не доведеним \~\~та зроблені лише тільки на пояснення осіб, які ніби то працювали у позивача без перевірки вказаної інформації. Також, відсутні порушення \~абз. «б» п.176.2. ст.176 ПК України, оскільки позивач не мав подавати податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також суми утриманого з них податку до територіальних органів ДФС за місцем свого розташування (ф.№1ДФ), через відсутність у нього найманих працівників. З огляду на зазначене, позивач не є «податковим агентом» у розумінні ПК України, через що у нього не виникало обов`язку подавати відповідну звітність щодо найманих працівників та здійснювати нарахування/утримання/перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб. Теж саме стосується і нарахування, обчислення та сплата єдиного внеску, оскільки податковим органом не було доведено використання позивачем у своїй підприємницькій діяльності у перевіряємий період праці найманих фізичних осіб. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав належних доказів в обґрунтування своєї позиції та у зв`язку з цим не довів наявність обґрунтованих підстав для винесення оскаржуваних рішень. \~ Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Всупереч наведеної вище норми КАС України, відповідачем, як суб"єктом владних повноважень, не було доказано правомірності свого рішення, що є предметом оскарження у даній справі. На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 17.05.2016 №0-0008761304, на суму 16172,12 грн.; рішення №001881304 від 12.07.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, на суму штрафних санкцій 8086,06 грн.; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2016 №0019011304 на суму штрафних санкцій 170,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2016 №00189701304 на суму грошового зобов`язання 9956.02 грн. (податкове зобов`язання + 5788,34 грн.; штрафні санкції 4167,68 грн.) підлягають скасуванню, оскільки є неправомірними. З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги в частині скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.05.2016 №0-0008761304, на суму 16172,12 грн.; рішення №001881304 від 12.07.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, на суму штрафних санкцій 8086,06 грн.; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2016 №0019011304 на суму штрафних санкцій 170,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2016 №00189701304 на суму грошового зобов`язання 9956.02 грн. (податкове зобов`язання + 5788,34 грн.; штрафні санкції 4167,68 грн.). підлягають задоволенню. Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи є підставою для зміни судового рішення. За правилами ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 у справі № 520/12186/21 суд першої інстанції не встановивши обставини справи ухвалив судове рішення щодо спірних правовідносин , а тому судове рішення відповідно до частини першої статті 317 КАС України в частині визнання документальної позапланової перевірки ФО-П [PERSON] \~з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, оформлену Актом від 17.05.2016 №1147/20-31-13-04-08/ [NUMBER] , незаконною підлягає скасуванню з прийняття нової постанову про відмову у задоволенні позову, а в частині скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.05.2016 №0-0008761304, на суму 16172,12 грн.; рішення №001881304 від 12.07.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, на суму штрафних санкцій 8086,06 грн.; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2016 №0019011304 на суму штрафних санкцій 170,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 12.07.2016 №00189701304 на суму грошового зобов`язання 9956.02 грн. (податкове зобов`язання + 5788,34 грн.; штрафні санкції 4167,68 грн.). підлягає зміни з мотивів та підстав задоволення позову.

Результат розгляду: partial