Рішення адміністративного суду від 2023-03-07 00:00:00+02

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Полтавської митниці Державної митної служби України, в якому просив суд: - визнати протиправною та скасувати постанову Полтавської митниці Державної Митної служби України від 30.03.2022 у справі про порушення митних правил №0015/80600/22, якою [PERSON] притягнуто до відповідальності за ч.4 ст.469 МК України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час розгляду адміністративної справи відповідачем не було повно та всебічно досліджено обставини справи, не було взято до уваги пояснення свідка [PERSON] , якому позивач передав транспортний засіб ще наприкінці квітня 2018 року, тобто до введення в дію ч.4 ст.469 МК України, якою встановлюється відповідальність. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтава від 07.11.2022 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, \~неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що зміст виявленого митним органом порушення полягає у тому, що [PERSON] , здійснивши ввезення транспортного засобу на митну територію України для особистого користування, передав його іншій особі - [PERSON] . Водночас відповідачем не встановлено коли та за яких обставин відбулася передача транспортного засобу. При цьому, судом першої інстнації не було враховано пояснення свідка [PERSON] , якому позивач передав транспортний засіб ще наприкінці квітня 2018 року, тобто до введення в дію ч.4 ст.469 МК України, якою встановлюється відповідальність. Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 02.02.2022 у відношенні [PERSON] складено протокол про порушення митних правил №0015/80600/22 за ч.4 ст.469 МК України в тім, що транспортний засіб марки «OPEL COMBO», реєстраційний номер [NUMBER] , країна реєстрації Польща, який ним ввезено на митну територію України, було передано у володіння, користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит. Згідно із вказаним протоколом про порушення митних правил №0015/80600/22 від 02.02.2022, 04.11.2022 до відділу митного оформлення митного поста «Полтава» Полтавської митниці за митною декларацією типу ІМ 40 АА №UA806070/2021/004534 громадянином України [PERSON] (паспорт [NUMBER] ), в межах Закону України від 15.04.2021 №1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», поданий до митного оформлення транспортний засіб марки «OPEL COMBO». Під час здійснення перевірки даних стосовно законності ввезення та перебування на території України вказаного транспортного засобу із застосуванням інформації, яка в журналі обліку транспортних засобів «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» Держмитслужби України, встановлено, що 19.04.2018 в зоні діяльності Волинської митниці ДФС в режимі «транзит» громадянин України [PERSON] ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «OPEL COMBO», реєстраційний номер [NUMBER] , країна реєстрації Польща. Згідно ч.3 ст.325 МК України, користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У відповідності до п.2 ст.321 МК України, у разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України. Вказаний протокол було складено у присутності особи, яка притягується до відповідальності, про що свідчать внесені до протоколу відомості та не заперечувалось сторонами в ході розгляду справи. Від надання пояснень [PERSON] відмовився, примірник протоколу отримав 02.02.2022, був повідомлений про розгляд справи 30.03.2022. В межах розгляду цієї справи [PERSON] до Полтавської митниці були подані письмові пояснення від 28.03.2022, в яких останній ствердив, що за його зареєстрованим місцем проживання надійшла повістка про явку до Полтавської митниці на 07.02.2022 для опитування з наведенням переліку запитань. [PERSON] повідомив про неможливість прибуття до Полтавської митниці в умовах воєнного стану та з приводу поставлених запитань повідомив, що у 2018 році він виявив бажання придбати за межами України транспортний засіб для власних потреб, проте оскільки не мав можливості на той момент виїхати за межі України та не мав належної компетенції для перевірки технічного стану автомобіля, попросив це зробити свого брата [PERSON] , попередньо віднайшовши в інтернеті автомобіль «OPEL COMBO», який знаходився у Польщі. Внаслідок цього, [PERSON] , діючи від його імені та виключно з метою огляду та доставки до території України транспортного засобу, що фактично був придбаний [PERSON] , поїхав до Польщі та наприкінці квітня 2018 привіз автомобіль і передав ключі [PERSON] . З того часу [PERSON] одноосібно користувався цим автомобілем, а в листопаді 2021 року зв`язався з продавцем з метою отримання письмового договору та звернувся до митного брокера для проведення всіх митних процедур. Постановою Полтавської митниці від 30.03.2022 № 0015/80600/22, позивача [PERSON] , за наслідками розгляду справи про порушення митних правил, розпочатої 02.02.2022, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.469 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн (а.с.5-7). За змістом вказаної постанови у справі про порушення митних правил №0015/80600/22, 04.11.2022 до відділу митного оформлення митного поста «Полтава» Полтавської митниці за митною декларацією типу ІМ 40 АА №UA806070/2021/004534 громадянином України [PERSON] (паспорт [NUMBER] ), на підставі Закону України від 15.04.2021 №1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», поданий до митного оформлення транспортний засіб марки «OPEL COMBO», країна реєстрації Польща. Під час здійснення перевірки даних стосовно законності ввезення та перебування на території України вказаного транспортного засобу із застосуванням інформації, яка в журналі обліку транспортних засобів «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» Держмитслужби України, встановлено, що 19.04.2018 в зоні діяльності Волинської митниці ДФС в режимі «транзит» громадянин України [PERSON] ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «OPEL COMBO», реєстраційний номер [NUMBER] , країна реєстрації Польща. Таким чином [PERSON] транспортний засіб марки «OPEL COMBO», реєстраційний номер [NUMBER] , країна реєстрації Польща, що був ним поміщений 19.04.2018 у митний режим «транзит» було передано у володіння, користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит, чим вчинено порушення митних правил, передбачене ч.4 ст.469 МК України. Не погоджуючись із вказаною постановою, [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання її протиправною і скасування. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення позивачем вимог Митного кодексу України знайшов своє підтвердження, у зв`язку з чим постанова про накладення адміністративного стягнення є законною і відповідає вимогам ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України. Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. За змістом ст. 10 КпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 486 МК України щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил згідно зі ст. 489 МК України зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Так, відповідно до ч. 6 ст. 530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України Транзитний митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (ст. 90 Митного кодексу). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України. Положеннями ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України передбачено, що передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суть виявленого митним органом порушення полягає у тому, що [PERSON] , здійснивши ввезення транспортного засобу на митну територію України для особистого користування, передав його іншій особі. Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем взагалі не встановлено, коли та за яких обставин відбулася передача транспортного засобу позивачем. Встановлення такої обставини має істотне значення для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, адже вказана норма права була введена в дію вже після ввезення [PERSON] відповідного транспортного засобу на митну територію України. Так, п. 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» до ст. 469 Митного кодексу України було внесено зміни, а саме - назву статті викладено в такій редакції: «Стаття 469. Неправомірні операції з товарами, митне оформлення яких не закінчено, або з товарами, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, або з транспортними засобами особистого користування, тимчасово ввезеними на митну територію України чи поміщеними у митний режим транзиту» та доповнено новою частиною четвертою такого змісту: «Передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян». Згідно з п. 1 розділу IІ вказаного Закону він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 7 і 8 розділу I та підпункту 1 пункту 2 розділу II цього Закону, які набирають чинності через 270 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону. Тобто, п. 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» набрав чинності 22.08.2019 року, в той час як транспортний засіб марки \~«OPEL COMBO», реєстраційний номер [NUMBER] , країна реєстрації Польща, позивачем ввезено на митну територію України 19.04.2018 року. Порушення митних правил, передбачене ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, не є триваючим порушенням, адже є вчиненим у момент передачі транспортного засобу іншій особі. Водночас, особа не може бути притягнута до відповідальності за вчинення дій, які на той момент не становили складу адміністративного правопорушення внаслідок відсутності норми права, яка встановлювала міру відповідальності за відповідні дії, про що вірно вказував позивач. Згідно ч.2 ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок доказування правомірності постанови про порушення митних правил від 30.03.2022 №0015/80600/22, у тому числі в частині застосування ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України з урахуванням обмежень, встановлених ст. 58 Конституції України. Полтавська митниця Державної митної служби України такого обов`язку не виконала, адже в оскаржуваній постанові не визначила момент вчинення порушення митних правил, а також не скористалася правом подати відзив на апеляційну скаргу чи письмові пояснення щодо обставин, за яких відбулося порушення вимог ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України. Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що факт митного оформлення вищевказаного транспортного засобу згідно митної декларації від 04.11.2021 № UA806020/2021/004534 є доказом того, що даний автомобіль у будь-якому разі був переданий позивачем у користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит, та зазначає, що вказані обставини не можуть слугувати підставою правомірності оскаржуваної постанови, оскільки відсутні відомості про те, коли та за яких обставин саме цей автомобіль був переданий позивачем у користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит. З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що постанова про порушення митних правил 30.03.2022 №0015/80600/22 є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначені в ч. 3 ст. 286 КАС України. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що вимога позивача про закриття провадження у справі про порушення митних правил також є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Отже, доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 07.11.2022 та є підставою для його скасування. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу [PERSON] задовольнити, рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 07.11.2022 - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.\~\~\~

Результат розгляду: granted