Рішення адміністративного суду від 2022-01-12 00:00:00+02

До Хмільницького міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] , якою позивач просить скасувати постанову серії БАБ № 2999916 від 25.11.2021 року, винесену інспектором РПП сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Безпальком О.П. Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що як вбачається з вказаної постанови, 25 листопада 2021 року о 10:35 годині в смт. Літин на перехресті вулиць Соборна - Кармелюка водій [PERSON] здійснив рух на заборонений сигнал світлофора (червоне світло), чим порушив п. 17.3 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою його визнано винним у вказаному правопорушенні та накладено штраф у розмірі 510 гривень. Позивач жодного правопорушення не вчиняв. Вважає, що постанова є незаконною та була винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. У справі відсутні будь-які докази вчинення ним вищезазначеного правопорушення. Ухвалою суду від 10.12.2021 року відкрито провадження у справі, витребувано з ГУНП у Вінницькій області для огляду в судовому засіданні справу про адміністратитвне правопорушення відносно відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 122 КУпАП. ГУНП у Вінницькій області надано відзив на позов [PERSON] . Позов не визнають, просять у його задоволенні відмовити. Мотивують це тим, що під час несення служби інспектором РПП сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Безпальком О.П. візуально шляхом спостереження було виявлено порушення водієм автомобіля KIA CERATO, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] порушення правил дорожнього руху передбачених п. 17.3 ПДР України. У зв"язку з цим, інспектором було винесено постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 гривень. Вважають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення сама по собі доводить факт вчинення [PERSON] правопорушення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"вився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав та просив його задовільнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача - ГУНП у Вінницькій області в судове засідання не з"явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідач - інспектор РПП сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Безпалько О.П. в судове засідання не з"явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25.11.2021 року інспектором РПП сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Безпальком О.П. розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову серії БАБ № 299916 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень. Підставою для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності стало те, що 25 листопада 2021 року о 10:35 годині в смт. Літин на перехресті вулиць Соборна - Кармелюка водій [PERSON] здійснив рух на заборонений сигнал світлофора (червоне світло), чим порушив п. 17.3 ПДР України Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідачем ГУНП у Вінницькій області суду надано відзив на позов. Проте ухвалу суду, якою у ГУНП у Вінницькій області витребувано для огляду в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 122 КУпАП, не виконано. Суду таку справу не надано, як не надано жодних доказів на підтвердження правомірності дій службових осіб відповідача щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Суду відповідачами не надано жодного доказу вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч.2). Суд зазначає, що відповідачами не виконано обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України, а також не надано належних та допустимих доказів порушення позивачем п. 17.3 ПДР України, а відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачами у справі не доведено належними і допустимими доказами факт порушенням [PERSON] п. 17.3 ПДР України, а відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17. Тобто, відповідачем ГУНП у Вінницькій області не доведено перед судом правомірності прийнятого службовою особою відповідача процесуального рішення про притягнення до адміністративної відповідальності Дроненка за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Судом встановлено, що службовою особою відповідача - інспектором РПП сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Безпальком О.П. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 2 ст. 122 КУпАП було порушено вимоги КУпАП. За відсутності будь-яких доказів та визначених чинним законодавством підстав, [PERSON] пригнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обвинувачення щодо особи не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 2 статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. За частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Судом встановлено, що службовою особою відповідача ГУНП у Вінницькій області, інспектором РПП сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Безпальком О.П., рішення щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, зокрема КУпАП, необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що тягне за собою його скасування. Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України). За змістом ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції. Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 КУпАП. Використання у зазначених вище нормах формулювання "від імені органів Національної поліції" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 127/6881/17 від 17.06.2020. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в частині вимог до ГУНП у Вінницькій області. Також з відповідача ГУНП у Вінницькій області підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплату судового збору у розмірі 454 гривні. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted