Рішення адміністративного суду від 2022-02-21 00:00:00+02

Короткий зміст позовних вимог. 27.04.2021 Державне підприємство «Науково-Дослідний проектно-конструкторський інститут Морського флоту України з дослідним виробництвом» (далі - ДП «УкрНДІМФ») \~звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС в Одеській області) в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення за якими нараховано штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб: від 05.06.2020 №0092895104 у розмірі 20% в сумі 288\~ 094,67 грн; від 05.06.2020 №0092925104 у розмірі 10% в сумі 39\~ 555,98 грн. від 11.11.2020 №431/0412 у розмірі 20% в сумі 12\~ 400,21 грн; від 11.11.2020 №439/0412 у розмірі 10% в сумі 6\~ 400,66 грн; від 11.11.2020 №451/0412 у розмірі 20% в сумі 42\~ 247,92 грн. Обґрунтовуючи вимоги ДП «УкрНДІМФ» зазначило про помилковість висновку контролюючого органу про порушення ним строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 та абзацу «а» пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України щодо сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з плати за землю. Так, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 05.06.2020 за №0092925104 та за №0092895104 позивач указує, що 20.02.2018 ним була подана Податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата на земельні ділянки державної або комунальної власності) №9025861806 за 2018 рік, де була визначена сума до сплати 1\~ 057\~ 336,27 грн, з розрахунку щомісячної плати в сумі 88\~ 111,36 грн. Далі, позивач зазначає про подання, 24.04.2020, уточненої Податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата на земельні ділянки державної або комунальної власності) №9312107092, де була визначена сума до сплати за 2018 рік 352\~ 445,42 грн, з розрахунку щомісячної плати в сумі 29\~ 370,45 грн. Окрім того, ДП «УкрНДІМФ» пояснює, що Податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата на земельні ділянки державної або комунальної власності) №9025861806 за 2019 рік від 12.02.2019 №9017909079, в якій містилося узгоджене грошове зобов`язання в сумі 1\~ 057\~ 336,27 також зазнала змін, адже 26.06.2019 була подана уточнена Податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата на земельні ділянки державної або комунальної власності) №9025861806 за 2019 рік №9312107092, де належало до сплати 528\~ 670,80 грн. Обґрунтовуючи протиправність податкових повідомлень - рішень від 11.11.2020 за №439/0412 та за №451/0412 позивач зазначає про існування ухвали суду про розстрочення виконання судового рішення, пов`язаного зі сплатою податкового боргу. На думку позивача, за розстрочення сплати податкового боргу платником податків сплачується пеня, розмір якої визначається в пункті 129.4 статті 129 Податкового кодексу України. За таких умов, нарахування ГУ ДПС в Одеській області штрафу, за порушення строків визначених рішенням суду є протиправним. Зазначаючи про протиправність податкового повідомлення - рішення № 431/0412 від 11.11.2020 позивач указав, що контролюючий орган, в порушення приписів Податкового кодексу нарахував штраф за несплату штрафу, визначеного податковим повідомленням рішенням №0092895104. Доводами позову також є несвоєчасне направлення ГУ ДПС в Одеській області на адресу платника податків актів камеральних, оскільки останні направлялися разом з прийнятими податковими повідомленнями рішеннями, що привело до неможливості надати свої заперечення. Короткий зміст рішення суду першої інстанції. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, позов ДП «УкрНДІМФ» задоволено. Суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 05.06.2020 за № 0092895104 та за № 0092925104. Також суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 11.11.2020 за: №439/0412, №451/0412, №431/0412. Ухвалюючи рішення про задоволення позову, в частині скасування податкових повідомлень-рішень щодо нарахування штрафу за несплату узгодженого податкового зобов`язання, суд першої інстанції виходив із обов`язку податкового органу враховувати поданий платником податків уточнюючий розрахунок до Податкової декларації. Суд встановив, що підставою подання уточнюючих Податкових декларацій була зміна об`єкта оподаткування (зменшення площі земельної ділянки). За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що ГУ ДПС в Одеській області не здійснило заходів щодо перевірки правомірності нарахування грошового зобов`язання зі плати за землю за 2018, 2019 роки, після прийняття уточнюючої Податкової декларації. Досліджуючи питання порушення позивачем строків сплати платежів за розстроченою заборгованістю, суд першої інстанції зазначив, що розстрочення є формою розрахунків платника з бюджетом, шляхом зміни строків платежу, яка може застосовуватись, в тому числі і у процедурі примусового стягнення податкового боргу. До вказаної процедури, на думку суду, мають застосовуватися вимоги статті 100 Податкового кодексу України та \~пункту 3.9 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого \~наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 574 (далі \~- Порядок №574), \~за яким на розстрочені (відстрочені) грошові зобов`язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу). З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 11.11.2020 № 451/0412, № 439/0412 прийняті без з`ясування всіх обставин у справі, а тому є протиправними. Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 431/0412, суд виходив із приписів пункту 57.4. статті 57 Податкового кодексу України, який унормовує, що пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву. Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим ГУ ДПС в Одеській області, в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Ключовими доводами апеляції є встановлення, за результатами камеральних перевірок, порушення ДП «УкрНДІМФ» строків сплати узгоджених податкових зобов`язань, що були визначені підприємством в Податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата на земельні ділянки державної або комунальної власності) \~як до 30 календарних днів \~так і більше 30 календарних днів. У відзиві на апеляцію ДП «УкрНДІМФ» зазначає про її необґрунтованість та на відсутності підстав для її задоволення. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю. Фактичні обставини справи. ДП «УкрНДІМФ» є платником плати за землю (земельного податку за земельні ділянки комунальної та державної власності) у зв`язку з чим подавало до контролюючого органу Податкову декларацію з плати за землю (земельного податку за земельні ділянки комунальної та державної власності). 19.02.2020 ГУ ДПС в Одеській області провело камеральну перевірку податкової звітності плати за землю за 2017 2019 роки ДП «УкрНДІМФ». За результатами проведеної перевірки складений акт від 19.02.2020 №1427/15-32-51-04/01126996, яким зафіксовано порушення строків сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з плати за землю в сумі 395\~ 559,80 грн із затримкою 30 календарних днів включно та у розмірі 1\~ 441\~ 473,35 грн із затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати грошового зобов`язання. 20.02.2018 ДП «УкрНДІМФ» подало Податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата на земельні ділянки державної або комунальної власності) №9025861806 за 2018 рік де була визначена сума до сплати 1\~ 057\~ 336,27 грн, з розрахунку щомісячної плати в сумі 88\~ 111,36 грн. 24.04.2020 ДП «УкрНДІМФ» подало уточнену Податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата на земельні ділянки державної або комунальної власності) №9312107092, де зменшило визначену до сплати суму за 2018 рік, визначивши її в розмірі 352\~ 445,42 грн, з розрахунку щомісячної плати в сумі 29\~ 370,45 грн. 12.02.2019 ДП «УкрНДІМФ» подало Податкову декларацію з плати за землю (земельний податок за земельні ділянки комунальної та державної власності) №9017909079 за 2019 рік, де визначило суму узгодженого податкового зобов`язання в сумі 1\~ 057\~ 336,27 грн із розрахунку щомісячної плати в сумі 88\~ 111,36 грн. 26.06.2019 ДП «УкрНДІМФ» подало уточнюючу Податкову декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата на земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2019 рік №9312107092, де скорегувало суму узгодженого податкового зобов`язання за 2019 рік, визначивши його в розмірі 528\~ 670,80 грн з розрахунку щомісячної плати в сумі 44\~ 055,90 грн. Як встановив суд першої інстанції, акт камеральної перевірки від 19.02.2020 №1427/15-32-51-04/01126996 отриманий позивачем 14.05.2020, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с.73). На підставі порушень, встановлених в акті перевірки від 19.02.2020 №1427/15-32-51-04/01126996 ГУ ДПС в Одеській області 05.06.2020 прийняло податкові повідомлення рішення: № 0092895104 про застосування штрафу на суму 288\~ 294,67 грн. № 0092925104 про застосування штрафу 39\~ 555,98 грн. Дані податкові повідомлення рішення отримані позивачем 28.06.2020, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.73). Також 22.05.2020 ГУ ДПС в Одеській області провело камеральну перевірку податкової звітності з плати за землю ДП «УкрНДІМФ» за 2018 2019 роки та за результатами її проведення склало акт № 3497/15-32-51-04. Відповідно до змісту акту камеральної перевірки, контролюючий орган установив, що ДП «УкрНДІМФ» погашало податковий борг, який був стягнутий за рішенням суду і його сплата була відстрочена з порушенням строків. Так, в акті вказано, що платник податків погасив узгоджену суму податкового зобов`язання з плати за землю в розмірі 64\~ 006,60 грн із затримкою 30 календарних днів включно та у розмірі 211\~ 239,60 грн із затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати грошового зобов`язання. Наведений акт ДП «УкрНДІМФ» отримало 22.10.2020, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.77). На підставі виявлених порушень, ГУ ДПС в Одеській області прийняла податкові повідомлення рішення від 11.11.2020: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 439/0412 про застосування штрафу 6\~ 400,66 грн, що дорівнює 10% погашеної суми в розмірі 64\~ 006,60 грн; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 451/0412 про застосування штрафу в сумі 42\~ 247,92 грн, що дорівнює 20% погашеної суми в розмірі 211\~ 239,60 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 15.10.2020 ГУ ДПС в Одеській області провело камеральну перевірку податкової звітності з плати за землю ДП «УкрНДІМФ» за 2018 2020 роки та склало акт №001679/15-32-04-12. Відповідно до змісту цього акта, предметом дослідження контролюючого органу були не тільки Податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата на земельні ділянки державної або комунальної власності) за лютий 2018 року та лютий 2019 року, а також податкове повідомлення-рішення № 0092895104 про застосування штрафу на суму 288\~ 294,67 грн. Вказаний акт отримано позивачем 22.10.2020, про що свідчить повідомлення про вручення (а.с.80). На підставі виявлених в акті порушень, прийнято податкове повідомлення-рішення № 431/0412 про застосування штрафу в сумі 12\~ 407,21 грн, що дорівнює 20% погашеної суми, що складає 62\~ 039,05 грн. Також судом першої інстанції встановлено, що, відповідно до ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2017 у справі № 815/3754/17, заяву ДП «УкрНДІМФ» про розстрочення виконання судового рішення про стягнення податкового боргу задоволено. Окрім того, встановлено, що 30.10.2017 ГУ ДФС в Одеській області затвердило графік погашення розстрочених (відстрочених), на підставі рішення суду від 22.09.2017 у справі № 815/3754/17, сум заборгованості за платежами, контроль за справлянням яких здійснюється органами ДФС. Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції. Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке. Одним із принципів адміністративного судочинства, відповідно до частини 4 статті 9 КАС України є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі. Наведений принцип зобов`язує суд дослідити питання дотримання позивачем строку звернення до суду, що встановлений цим Кодексом або іншими законами. Досліджуючи наведене питання суд установив, що ДП «УкрНДІМФ», отримавши \~28.06.2020 спірні податкові повідомлення рішення \~від 05.06.2020 \~за № 0092895104 та за № 0092925104, оскаржило їх 27.04.2021, тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до суду. Верховний Суд у складі Судової палати в постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 поважав за необхідне змінити попередні підходи до застосування норм права, які регулюють питання строку звернення до суду в податкових правовідносинах. Так, проводячи граматичне тлумачення змісту пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України Верховний Суд установив, що вказана норма не встановлює процесуальних строків звернення до суду. Абзац перший цієї норми презюмує право платника податків використати судовий порядок оскарження відповідного рішення контролюючого органу та встановлює момент виникнення права на відповідне оскарження - з моменту отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу. Також він передбачає, що при реалізації такого права необхідно враховувати строки давності, установлені статтею 102 Податкового кодексу України. Аналізуючи пункт 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, Верховний Суд у складі Судової палати, встановив, що зазначений у пункті 102.1 статті 102 Податкового кодексу України строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні. Крім того, зміст правовідносин щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень контролюючого органу, якими цим органом платнику податків визначаються грошові зобов`язання, свідчить про те, що вони об`єктивно не можуть існувати як спірні протягом 1095 днів (або у відповідних випадках 2555 днів) з дня отримання відповідного податкового повідомлення-рішення. Зазначене обґрунтовується, зокрема, обов`язком сплатити визначені контролюючим органом грошові зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України ). У разі оскарження податкового повідомлення-рішення в судовому порядку грошові зобов`язання вважаються неузгодженими до набрання законної сили відповідним рішенням суду (абзац четвертий пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України). Сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання, є податковим боргом у розумінні Податкового кодексу України. Тобто, у разі невиконання платником податків обов`язку щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання контролюючий орган з огляду на компетенцію, встановлену нормами Податкового кодексу України, здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків, зокрема, шляхом виявлення джерел погашення податкового боргу та контролю за дотриманням платником податків черговості погашення податкового боргу згідно із черговістю його виникнення. Отже, численні юридичні наслідки, які з огляду на положення Податкового кодексу України, виникають або можуть виникнути внаслідок реалізації контролюючим органом своїх повноважень та обов`язків, після того, як визначене контролюючим органом грошове зобов`язання набуло статусу узгодженого, настають у значно менший строк, ніж 1095 днів. Верховний Суд у складі Судової палати відзначив, що надання такого строку (1095 днів) для звернення до суду з вимогою про оскарження податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу щодо визначення грошового зобов`язання створювало б непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, зокрема, щодо обсягу прав і обов`язків як платників податків, так і контролюючих органів. Зокрема така непропорційність здатна створити стан невизначеності щодо легітимності дій контролюючого органу, вчинених у законний спосіб у межах строку давності, встановленого статтею 102 Податкового кодексу України, оскільки після звернення платника податків з відповідним позовом до суду раніше узгоджені грошові зобов`язання стають неузгодженими. Вирішуючи питання про наявність поважних причин пропуску позивачем строку для оскарження податкових повідомлень-рішень від 05.06.2020, колегія суддів звертається до правових висновків Верховного Суду, що викладені в постанові від 27.01.2022 у справі №160/11673/20. У наведеному рішенні Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду наголосив, що після ухвалення постанови від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 суди повинні уникати формального підходу при застосуванні її висновків, зокрема не допускати випадків скасування судових рішень з мотивів пропуску строку звернення до суду, ухвалених відповідно до усталеної на той час судової практики, лише на тій підставі, що станом на час ухвалення судового рішення змінилось тлумачення Верховним Судом відповідної норми права з цього питання. Для цього, на думку суду касаційної інстанції при вирішенні питання поновлення строку звернення з позовом істотне значення мають такі обставини: строк, який сплинув після зміни судової практики і до моменту звернення до суду з позовом; причини, які заважали звернутися до суду з позовом у максимально короткий термін після зміни судової практики; чи є підставі вважати, що позивачем було допущено необґрунтовані зволікання. Досліджуючи наведені обставини, колегія суддів установила, що після зміни судової практики минуло 5 місяців, обставини, які б перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду для оскарження спірних рішень, суд апеляційної інстанції не встановив. Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ДП «УкрНДІМФ», в частині оскарження спірних податкових повідомлень-рішень від 05.06.2020 за №0092895104 та за №0092925104, належить залишити без розгляду у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду. Переходячи до вирішення питання обґрунтованості, прийнятих ГУ ДПС в Одеській області податкових повідомлень-рішень від 11.11.2020 за №439/0412 та за №451/0412 колегія суддів установила таке. Наведені вище податкові повідомлення-рішення були прийняті на підставі акта камеральної перевірки від 22.05.2020 № 3497/15-32-51-04 у зв`язку з порушенням терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з плати за землю протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 та статті 100 Податкового кодексу України. Відповідно до змісту цього акта, ДП «УкрНДІМФ» невчасно здійснювало платежі за розстроченою заборгованістю. Суд першої інстанції, визнаючи протиправними та скасовуючи наведені податкові повідомлення рішення, виходив із того, що \~на розстрочені (відстрочені) грошові зобов`язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу). Скаржник, таку позицію суду першої інстанції в апеляційній скарзі не коментував. Колегія суддів, досліджуючи правильність доводів суду першої інстанції з приводу протиправності податкових повідомлень-рішень, які прийняті у зв`язку з порушенням строків сплати розстроченого податкового боргу, встановила таке. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2017 у справі №815/3754/17 з ДП «УкрНДІМФ» стягнуто податковий борг по земельному податку з юридичних осіб в сумі 501\~ 262,90 грн. 22.09.2017 суд першої інстанції у даній справі прийняв ухвалу про розстрочення виконання судового рішення по справі 815/3754/17, шляхом сплати рівними частками боргу в сумі 501\~ 262 грн, починаючи з жовтня 2017 по вересень 2020. Як вбачається з інтегрованої картки платника податків, на суму податкового боргу нараховувалася пеня. За приписами підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки. Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України встановлено, що після закінчення встановлених Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Відповідно до пункту 32.1 статті 32 Податкового кодексу України, зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. В силу приписів пункту 32.2 статті 32 Податкового кодексу України зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку (пункт 32.3 статті 32 Податкового кодексу України). Положеннями пункту 100.1 статті 10 Податкового кодексу України встановлено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені. Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. Таким чином, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов`язаний із несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання протягом установленого строку. Наявність податкового боргу у підприємства є встановленим фактом, у тому числі і судовим рішенням, та визнається позивачем. Частиною першої статті 263 КАС України (в редакції, що діяла на час вирішення питання про розстрочення виконання судових рішень) встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Наведена норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Верховний Суд у постанові від 12.04.2021 у справі №820/4094/18 звернув увагу, що постановлення судового рішення не змінює статус такої заборгованості - податковий борг - несплачена сума узгодженого (самостійно задекларованого) грошового зобов`язання, та не спростовує того факту, що боржник вчинив податкове правопорушення у вигляді несплати такого і таке правопорушення триває до часу погашення боргу в добровільному чи примусовому порядку. За таких умов, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що судове рішення про стягнення податкового боргу, яким встановлено порядок його виконання шляхом розстрочення сплати боргу, не звільняє платника податків від відповідальності у вигляді пені, передбаченої підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що в даній справі контролюючий орган притягнув платника податків до відповідальності у вигляді штрафу за статтею 126 Податкового кодексу України. Так, пункт 126.1 статті 126 Податкового кодексу України унормовує, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. На думку колегії суддів ДП «УкрНДІМФ» не може бути притягнуто до такого виду відповідальності, адже за порушення строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу, підприємство \~повинно нести відповідальність у вигляді пені. Досліджуючи правомірність прийняття ГУ ДПС в Одеській області податкового повідомлення-рішення № 431/0412, суд апеляційної інстанції установив, що воно прийнято на підставі акта камеральної перевірки від 15.10.2020 року № 001679/15-32-04-12, яким встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № 0092895104 від 05.06.2020. Суд першої інстанції, визнаючи протиправним дане рішення контролюючого органу, керувався пунктом 57.4 статті 57 Податкового кодексу України відповідно до якого штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню. Так, на думку суду першої інстанції, у зв`язку із скасуванням, за результатами судового оскарження, податкового повідомлення-рішення № 0092895104 від 05.06.2020 є підстави для скасування і податкового повідомлення-рішення № 431/0412. Колегія суддів не погоджується з таким мотивування, оскільки дійшла висновку, що позивач пропустив строк на оскарження податкового повідомлення-рішення №0092895104 від 05.06.2020 і дане рішення є чинним. Вивчаючи доводи представника ДП «УкрНДІМФ», що штрафні санкції не нараховуються на суму несвоєчасно сплаченого штрафу, колегія суддів дійшла висновку про їх обґрунтованість. Так, проведений аналіз статті 126 Податкового кодексу України свідчить, що ця норма передбачає відповідальність за правопорушення, що характеризується одним видом бездіяльності: - несплата платником податків суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом. З урахуванням змісту підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання - це самостійно визначена сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або самостійно визначена фінансова санкція (наприклад, у порядку пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України. Таким чином, з наведеного випливає висновок, що штраф за статтею 126 Податкового кодексу України може бути застосований у випадку несплати платником податків самостійного визначеного грошового зобов`язання або самостійно визначеної фінансової санкції. З огляду на викладене, є, на думку колегії суддів, підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 431/0412, але з інших мотивів ніж зазначив суд першої інстанції. Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає про наявність підстав для часткового задоволення апеляції та скасування рішення суду першої інстанції, в частині задоволення вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.06.2020 за №0092895104, №0092925104. На думку суду, наведені вимоги слід залишити без розгляду. Відповідно до частини 4 статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду. За пунктом 8 частини1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Далі, переходячи до обґрунтованості задоволення судом першої інстанції позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.11.2020 за №№ 431/0412, 439/0412, 451/0412, колегія суддів дійшла висновку, що в цій частині суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Ухвалення судом першої інстанції законного та обґрунтованого рішення, відповідно до статті 316 КАС України, дає підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду у відповідній частині без змін. Зміна мотивів щодо скасування податкового повідомлення-рішення № 431/0412, не є підставою для зміни або скасування, законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Результат розгляду: partial