Рішення адміністративного суду від 2023-04-06 00:00:00+03

19.03.2021р. \~ [PERSON] \~звернувся до Дніпропетровського \~окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії \~/а.с. 1-5/ . Ухвалою Дніпропетровського \~окружного адміністративного суду від 24.03.2021р. звільнено [PERSON] від сплати судового збору за подання позовної заяви та \~за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №160/4131/21 і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження \~\~без повідомлення сторін \~\~/а.с. 16/. Позивач \~\~у адміністративному позові, з яким звернулася \~до суду, просив: - визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо обмеження пенсії, максимальним розміром; - зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області перерахувати та виплачувати \~пенсію без обмеження розміру пенсії максимальним розміром з 31.10.2020р. \~ Рішенням \~\~\~\~Дніпропетровського \~окружного адміністративного суду від 18.05.2021р. у справі №160/4131/21 в задоволенні адміністративного позову відмовлено \~(суддя Серьогіна О.В.) /а.с. 41-44/. Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подав 23.12.2022р. \~безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2021р. у справі №160/4131/21, у якій було заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження \~/а.с. 48-54/, \~з застосуванням системи автоматизованого розподілу справи між суддями Третього апеляційного адміністративного суду визначено колегію суддів, що розглядає справу у складі: головуючий (доповідач) - суддя Коршун А.О., судді Панченко О.М., Чередниченко В.Є. / а.с. 56/. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.12.2022р. з метою забезпечення апеляційного розгляду апеляційної скарги ГУ ПФУ в Дніпропетровській області \~на рішення Дніпропетровського \~окружного адміністративного суду від 18.05.2021р. \~у справі №160/4131/21 з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №160/4131/21 \~/а.с. 57/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 09.01.2023р. /а.с. 59/. Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 19.01.2023р. у справі №160/4131/21 \~поновлено ГУ ПФУ в Дніпропетровській області строк на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського \~окружного адміністративного суду від 18.05.2021р. у справі №160/4131/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського \~окружного адміністративного суду від 18.05.2021р. у справі №160/4131/21 \~/а.с. 60/ і розгляд справи в порядку письмового провадження призначено з 28.02.2023р. /а.с. 61/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб було повідомлено учасників справи / а.с. 63,64/. Головуючий суддя (суддя-доповідач) у справі №160/4131/21 \~Коршун А.О. з 09.03.2023 р. по 27.03.2023 р. перебував у відпустці. Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України \~датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з \~наступних підстав. Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що [PERSON] - позивачу у справі, \~\~з 31.10.2020р. призначена \~\~пенсія за вислугу років відповідно до Закону України \~«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ та позивач перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. У лютому \~2021р. \~ним було отримано від відповідача лист вх№3462-711/О-01/8-0400/21 від 04.02.2021р. - відповідь щодо розгляду його звернення від 12.01.2021р. \~/а.с. 9-10/, в якому зазначалося про те, що позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 70% від грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія та \~яку обмежено 10 прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає, що у відповідача при здійсненні обмежень розміру пенсії \~були відсутні підстави для зменшення розміру його пенсії і саме це обумовило звернення позивача до суду за захистом порушеного права. Спеціальним законом, який регулює спірні відносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ (далі - Закон №2262). Стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992р. (далі Закон \~№2262-ХІІ), в редакції \~чинній на час призначення пенсії позивачу у справі, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); в) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. У подальшому, саме 08.07.2011р. було прийнято Закон №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011р., яким внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, щодо обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі\~ Закону № 2262-XII, десятьма\~ прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до\~ ст.2 Закону № 3668-VI\~ \~максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб,\~ які мають особливі заслуги перед\~ Батьківщиною), призначених (перерахованих)\~ відповідно до\~ Митного кодексу України,\~ законів України «Про державну службу»; «Про прокуратуру»; «Про статус народного депутата України»; «Про Національний банк України»; «Про Кабінет\~ Міністрів\~ України»; «Про дипломатичну службу»; «Про службу в органах місцевого самоврядування»; «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів»; «Про наукову і науково-технічну діяльність»; «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; «Про пенсійне забезпечення»; «Про судоустрій і статус суддів»,\~ Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Отже, п.7 статтею 43 Закону №2262-XII, передбачено максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016р. \~№ 7-рп/2016 «У справі за конституційним за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення ч.7 ст. 43, першого речення ч.1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: - визнано такими, що не відповідають\~ Конституції України\~ (є неконституційними) \~ч.7 ст.43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень; - першого речення ч.1 ст.54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Положення ч.7 ст.43, першого речення ч.1 ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Відповідно до ст. 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені. Таким чином з \~20.12.2016р. (дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. \~№ 7-рп/2016) обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців визнано таким, що не відповідає\~ ст.17 Конституції України\~ положення ч.7 \~\~ст. 43 Закону № 2262-XII.\\ Тобто з 20.12.2016р. в Україні існують дві норми закону, які одночасно регламентують правила у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців Закон №2262-XII\~ з урахуванням\~ Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016\~ та\~ Закон № 3668-VI\~ Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду при перегляді зразкової справи дійшла висновку, що таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену\~ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~ від 04.11.1950р., та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. п. 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі «Щокін проти України»). При цьому, Велика Палата Верховного Суду також послалась на правовий висновок, сформульований нею раніше у постанові від 19.02.2020р. у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56), згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми\~ Закону №2262-XII\~ з урахуванням\~ Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми\~ Закону №3668-VI. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 та від 27.01.2022 року у справі №240/7087/20. Таким чином з огляду на те, що на момент звернення позивача за призначенням пенсії жовтень 2020р., ці положення закону визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають \~Конституції України, \~(є неконституційними), отже, відповідач у справі не обґрунтовано під час здійснення нарахування пенсії позивачу застосував обмеження її розміру на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Враховуючи викладене та правові позиції Верховного суду, колегія суддів вважає необхідним, \~апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 18.05.2021р. у цій справі скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги позивача задовольнити. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted