Рішення адміністративного суду від 2023-04-11 00:00:00+03

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ Позивач звернувся із позовом до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАР №633098 від 26.12.2022 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27.02.2023 позов залишено без задоволення. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що на відеозаписі чітко зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що на відеозаписі наданому відповідачем відсутня траєкторія руху транспортного засобу, тобто неможливо відслідкувати яку саме (суцільну чи переривчасту) лінію розмітки перетнув позивач при виїзді на смугу руху \~для маршрутних транспортних засобів. З відеозапису вбачається, що зупинка автомобіля здійснена в межах переривчастої лінії дорожньої розмітки 1.11, яка призначена для виїзду на дорогу зі смуги руху для маршрутних транспортних засобів. Зазначено, що факт висадки пасажира виключає склад правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки таким правом наділений водій в порядку п. 17.2 Правил дорожнього руху. ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4\~ ст. 304 КАС України\~ не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ Ухвалою суду від 04.04.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 11.04.2023 на 09:50 год. 11.04.2023 \~до суду надійшла заява позивача про розгляд справи без участі скаржника в порядку письмового провадження. Враховуючи клопотання скаржника про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження, а також те, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 26.12.2022 інспектор Управління патрульної поліції в м. Київ старший сержант поліції Клепов Д.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6330988, якою [PERSON] визнав винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. за те, що він 26.12.2022 об 11 годині 58 хвилини на бульварі Дружби народів,21 у м. Київ, керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI TUCSON», номерний знак [NUMBER] , здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив п.17.1 Правил дорожнього руху. Позивач, вважаючи вказані дії та рішення відповідача незаконними, звернувся до суду з позовом з метою захисту своїх порушених прав. VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Відповідно до п. 17.1 \~\~ПДР \~\~України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 Знак 5.8 «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» або 5.11 Знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі. При цьому, пунктом 17.2 \~\~ПДР \~\~України встановлено, що водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини. Відповідно до п.5.11 розділу 33\~ПДР\~дорожній знак «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» - смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Дія знаку поширюється на смугу руху, над якою він установлений. Якщо знак установлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху. Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачено, що ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Згідно матеріалів справи оскаржувану постанову прийнято у зв`язку з тим, що позивач здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив п.17.1 Правил дорожнього руху. Вказане правопорушення зафіксоване за допомогою нагрудної камери поліцейського, запис №476459, про що зазначено в оскаржуваній постанові серії ЕАР №6330988. Разом із відзивом відповідач надав суду відповідні електронні докази, а саме: DVD-R диск, на якому знаходяться відео файли фіксації події правопорушення, запис №476459. Як вірно встановлено судом першої інстанції, на вказаному відеозаписі зафіксовано, як автомобіль марки «HYUNDAI TUCSON», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] на момент під`їзду поліцейських стояв із увімкнутим аварійним сигналом на смузі для руху маршрутних транспортних засобів біля правого краю проїзної частини, яка відокремлена суцільною лінією дорожньої розмітки та переривчастою лінією дорожньої розмітки 1.11, яка призначена для виїзду на дорогу, що є порушенням вимог п.17.1 ПДР. Проте колегія суддів зазначає, що враховуючи положення пунктом 17.2 ПДР України, заїзд на смугу для маршрутних транспортних засобів дозволено під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини або для здійснення поворота праворуч з цієї смуги на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки. В інших випадках заїзд на смугу для маршрутних транспортних засобів заборонено. При цьому відеозаписом зафіксовано, що позивач зупинився на смузі для руху маршрутних транспортних засобів біля правого краю проїзної частини, яка відокремлена суцільною лінією дорожньої розмітки та переривчастою лінією дорожньої розмітки 1.11, яка призначена для виїзду на дорогу. Разом з тим відеозаписом не зафіксовано яку саме розмітку перетнув позивач заїжджаючи на смугу для маршрутних транспортних засобів. При цьому вказаним відеозаписом підтверджуються пояснення позивача про те, що він здійснив зупинку з метою висадки пасажира. Відеозаписом зафіксовано, що коли до автомобіля під`їхали поліцейські, то у ньому, окрім водія, знаходився пасажир. Таким чином матеріалами справи підтверджується, що позивач діяв відповідно до п. 17.2 ПДР України, а тому відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. За таких підстав колегія суддів дійшла висновку по наявність правових підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАР №633098 від 26.12.2022 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення. VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Частиною першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 1 342 грн.

Результат розгляду: granted