Рішення адміністративного суду від 2022-09-20 00:00:00+03

[PERSON] (далі також [PERSON] , позивач) звернувся з позовом до Інспектора СРПП відділення поліції №1 м. Тисмениця Костюка Д.Р. (далі також відповідач -1), ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №961940 від 17 грудня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач протиправно притягнув його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху за керування транспортним засобом DAEWOO номерний знак [NUMBER] без увімкнутих ближніх фар та після зупинки транспортного засобу працівниками поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Позивач зокрема звертає увагу на те, що 17.12.2021 під час з`ясування подій старший лейтенант [PERSON] дійшов висновку, що в діях позивача не було ознак адміністративного правопорушення і вирішив, що відсутні підстави для винесення постанови. Після чого його відпустив і ніяких постанов при ньому не складав і покинув місце події. Також вказав, що після зупинки його авто, здійснив виклик на лінію 102, щоб повідомити про неправомірні дії відповідача. Однак після з`ясування всіх обставин справи з відповідачем, відкликав свою скаргу на неправомірні його дії, написавши розписку слідчо-оперативній групі, в якій зазначив, що саме відповідач визнав свою неправоту і повернув йому документи і відпустив, тому даний конфлікт є вичерпним. Звертає увагу на те, що не відмовлявся підписувати оскаржувану постанову, оскільки взагалі не був присутній під час її складання. Також вказує про відсутність фіксації правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись із даним рішенням, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що докази, згідно ст. ст. 74, 75 КАС України мають бути допустимі та належні, суд не повинен брати до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Також суд першої інстанції не врахував норми ст. ст. 251, 280 КУпАП, що доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вважає, що відповідач не надав до суду відео з нагрудної камери, яку включив тільки на його зауваження, оскільки такий відеозапис з нагрудної камери повинен був зафіксувати, що позивач включив аварійну сигналізацію при зупинці свого авто, а також те, що він не відмовлявся підписувати постанову. Також звертає увагу суду на те, що запис з відео-диску, який наданий суду, є скороченою версією події, тобто це не повний запис. Вважає, що патрульним поліцейським порушений принцип безперервності відеозйомки від його початку до закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відтак такі дії патрульного поліцейського прямо порушують вимоги закону. Просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Клопотання позивача щодо відкладення призначеного судового засідання на іншу дату відхилено колегією суддів за безпідставністю, оскільки сторона не зазначила жодної поважної причини. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України. Колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем 1, як суб`єктом владних повноважень, виконано обов`язок щодо доведення правомірності винесеної постанови, яка оскаржується позивачем та надано суду належні докази на підтвердження такого, оскільки на наданому представником відповідача разом із відзивом на позов відео-диску чітко видно фіксацію автомобіля позивача, який після зупинки на вимогу працівників поліції не ввімкнув аварійної сигналізації. Натомість суд вважав, що позивачем, в обґрунтування його посилань на незаконність оскаржуваної постанови не спростовано за допомогою належних засобів доказування факту невиконання ним вимог дорожнього знаку 9.9.б Правил дорожнього руху, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності такого. Суд також зазначив, що в матеріалах справи міститься копія письмових пояснень [PERSON] від 17.12.2021 року, які викладено ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак зміст цих пояснень факту порушення позивачем пункту 9.9.б ПДР не спростовує. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та виносячи за її результатами оскаржувану постанову, інспектором відповідача не було порушено вимог закону, підстави для скасування оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відсутні. Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неправильним застосуванням норм процесуального права та дотриманням норм матеріального права, виходячи з наступного. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Згідно ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: granted