Рішення адміністративного суду від 2022-04-21 00:00:00+03

16.08.2017 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] про знесення самовільно виконаних будівельних робіт з реконструкції квартири [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що на підставі звернення [PERSON] , яке надійшло 16.06.2017 на «Урядову гарячу лінію» Державної-архітектурно-будівельної інспекції України, ДАБК ВК Івано-Франківської міської ради проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності квартири за адресою: [ADDRESS] . Результатами перевірки встановлено, що відповідачем здійснено реконструкцію квартири без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт. 13.07.2016 позивачем винесено припис з вимогою усунути порушення шляхом припинення будівельних робіт на об`єкті будівництва та подання декларації про початок виконання будівельних робіт. Протоколом про адміністративне правопорушення [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, а постановою від 19.08.2016 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 188-42 КупАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що до Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету міської ради надходили неодноразові скарги [PERSON] - мешканця будинку [ADDRESS] щодо самовільного будівництва за вищевказаною адресою, та можливості подання позову до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта. В зв`язку із чим Управлінням ДАБІ в Івано-Франківській області було зафіксовано факт самочинного будівництва у 2016 році, та було видано припис про усунення порушень, однак під час перевірки вимог припису встановлено, що відповідачем порушення не усунуто. Враховуючи вищенаведене, органом державного архітектурно-будівельною контролю вжито всі можливі заходи реагування з даного приводу в межах визначених законодавством повноважень. Щодо порушення прав інших осіб, внаслідок самочинно виконаних будівельних робіт з реконструкції квартири [ADDRESS] є багатоквартирним, а власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Управління \~з питань \~державного архітектурно-будівельного \~контролю Івано-Франківської міської ради \~подало \~клопотання про \~відкладення розгляду справи. Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вищезазначеного клопотання. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Разом з тим, судовою колегією враховується, що обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи не визнавалася, а \~наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення справи. Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку\~ ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми\~ ст.313 цього Кодексу. Згідно\~ ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України\~ фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення \~з огляду на наступні підстави. Судом встановлені наступні обставини. Згідно свідоцтва про право власності від 09.12.2003 виданим Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] - дружині, [PERSON] - сину, в рівних долях 13.07.2016 Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області на підставі абз. 7 п. 7 Порядку №55 та звернення [PERSON] , яке надійшло на Урядову гарячу лінію 23.06.2016, здійснено позапланову перевірку щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час ведення будівельних робіт, в результаті якої встановлено, що [PERSON] проводяться будівельні роботи по реконструкції квартири з надбудовою за адресою [ADDRESS] без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт, чим порушено ч.8 ст. 36 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.30 Порядку виконання будівельних робіт , затверджено КМУ постанова №466 від 13.04.2011, які висвітлені та зафіксовані в акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил УДАБІ в Івано-Франківській області від 13.07.2016 13.07.2016 винесено припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають архітектурним вимогам, затверджених проектним рішенням, технічним умовам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт відповідно до якого, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проводяться будівельні роботи по реконструкції квартири з надбудовою без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням п.1 ч.2 ст. 36 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.9 ч. 7 Порядку виконання будівельних робіт затвердженого КМУ постанова №466 від 13.04.2011р. Вказаним приписом Управлінням ДАБІ в Івано-Франківській області в 90-денний термін усунути порушення шляхом припинення будівельних робіт на об`єкті будівництва та подання декларації про початок виконання будівельних робіт, у відповідності до постанови КМУ № 466 від 13.04.2011 Відповідача, згідно протоколу про адміністративні правопорушення від 13.07.2016, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.96 КУпАП 16.08.2016 Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил УДАБІ в Івано-Франківській області встановлено не виконання вимог припису від 13.07.2016. Постановою №195/1009/02-43/2016 від 19.08.2016 по справі про адміністративне правопорушення [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100 грн. 20.01.2017 рішенням Івано-Франківської міської ради 9 сесія сьомого демократичного скликання №361-9, відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на за адресою: [ADDRESS] , оскільки згідно містобудівної інформації існуючий стан - території комунальних підприємств, не відповідає ст. 42, 89, 116 ЗК України. На підставі звернення [PERSON] від 16.06.2017, що надійшло на «Урядову гарячу лінію» Державної архітектурно-будівельної інспекції України, та враховуючи зазначені обставини, які на думку позивача, є безумовною підставою для знесення самовільно виконаних будівельних робіт з реконструкції квартири [ADDRESS] , оскільки Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області вжито усіх передбачених законом заходів для усунення правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне. Згідно із положеннями частини 2\~ статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~ Конституцією\~ та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2017 №3038-VI (Закон №3038-VI), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Відповідно до статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 № 687-XIV для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до частини 1 статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (суб`єктами містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт було визначено у Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 (Порядок №553), чинному на момент виникнення спірних правовідносин. Вказаним Порядком №553 визначено процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Пунктом 2 зазначеного Порядку №553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва. Так, відповідно до пункту 5 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Згідно з пунктом 7 Порядку №553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю, вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства. Згідно з пунктом 9 Порядку № 553 здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва. Пунктом 16 зазначеного Порядку № 553 встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. Відповідно до пункту 17 Порядку № 553, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт. Колегія суддів зазначає, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Оглядаючи матеріали справи, апеляційний суд зазначає, що за результатами розгляду акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.08.2016 уповноваженою особою управління ДАБІ в Івано-Франківській області було складено припис від 16.08.2016 про зупинення будівельних робіт. Однак, постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року по справі № 809/1078/16, позов [PERSON] до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області задоволено повністю. Скасовано як незаконний припис від 16.08.2016 року винесений Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Івано-Франківській області. Вказане рішення суду набрало законної сили 28.02.2017 року. У мотивувальній частині постанови від 31.01.2017 по справі № 809/1078/16 вказано, що на момент винесення Акта перевірки, протоколу, припису від 16.08.2016 та постанови від 22.08.2016 інспектор (посадова особа відповідача) не був наділений відповідними повноваження як суб`єкт владних повноважень, а тому припис відповідача від 16.08.2016 року підлягає скасуванню. Підставою до такого висновку, слугувало наступне.\~ 15.08.2016 між відповідачем (Управлінням ДАБІ в Івано-Франківській області) та Івано-Франківською міською радою підписано Акт прийому-передачі повноважень щодо проведення перевірок та надання повноважень щодо винесення документів реагування органам місцевого самоврядування. Враховуючи підпункт 4 пункту 9-1 Перехідних положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» , за зверненням відповідного органу місцевого самоврядування до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, створюється спільна комісія з передачі відповідної документації та вирішення питань, пов`язаних з утворенням та функціонуванням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Орган державного архітектурно-будівельного контролю починає здійснювати повноваження, визначені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства", на наступний день після затвердження акта спільної комісії . Колегія суддів, враховуючи вищенаведені преюдиційні обставини, встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі № 809/1078/16 вказує, що орган державного архітектурно-будівельного контролю, що почав здійснювати свої повноваження з 15.08.2016 не перевірив, у встановленому нормами Порядку № 553, виконання суб`єктом містобудівної діяльності ( [PERSON] ) вимог припису Управління ДАБІ в Івано-Франківській області від 13.07.2016. Наведене свідчить про порушення позивачем Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 при здійсненні заходів, спрямованих на дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт та передчасність звернення до суду з цим позовом про знесення самочинного будівництва. Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Відповідно до частин 1-2 статті 34 Закону № 3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля». Відповідно до статті 38 Закону № 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. Крім того, правовідносини з приводу кваліфікації нерухомого майна як об`єкта самочинного будівництва унормовані приписами статті 376 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що під об`єктом самочинного будівництва законодавцем розуміється нерухоме майно, котре відповідає хоча б одній з таких кваліфікуючих ознак: 1) об`єкт розміщений на земельній ділянці, яка не була відведена під мету будівництва; 2) об`єкт зведений без документа з приводу дозволу на виконання будівельних робіт; 3) об`єкт споруджений без належно затвердженого проекту; 4) наявні істотні порушення будівельних норм і правил. Згідно частини 7 статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Апеляційний суд зазначає, що ознаками самочинного будівництва є відсутність належного дозволу чи належно затвердженого проекту для будівництва; об`єкт нерухомого майна збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку; створення об`єкта з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Кожна із зазначених ознак є самостійною і достатньою для того, щоб визнати об`єкт нерухомого майно самочинним будівництвом. Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Отже, лише внаслідок невиконання вимог, встановлених у приписі, орган ДАБК звертається до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта, в той же час, таке знесення відбувається за умови, що перебудова такого об`єкта самочинного будівництва є неможливою. Таким чином, суду повинні бути надані докази того, що будівельні роботи, виконані позивачем, суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, істотно порушують будівельні норми, а також докази неможливості перебудови такого об`єкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм. Однак, апеляційний суд зазначає, що апелянтом не підтверджено належними та допустими доказами факт ведення будівництва з істотним порушенням будівельних норм, зокрема, що таке порушення впливає на міцність чи безпечність будівлі. Верховний Суд у своїй постанові від 07.09.2018 по справі №813/6284/14 дійшов висновку, що знесення самочинного будівництва як крайня міра можливе за умови, якщо цим будівництвом порушуються права третіх осіб, а перебудова не призведе до усунення їх порушених прав, а також у разі, якщо перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами неможлива, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови, тобто, використані усі передбачені законодавством України заходи реагування. При цьому, аналізуючи зміст актів позапланових перевірок та припису, суд дійшов висновку, що вони не містить даних щодо визнання об`єкта як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою, а позивачем не надано доказів неможливості перебудови об`єкта або відмови особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач намагається знайти інші, менш категоричні способи усунення порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, зокрема вирішення питання щодо дозвільної документації, а саме згідно витягу із рішення Івано-франківської міської ради від 20.05.2021 «Про надання вихідних даних-містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва», надано вихідні дані-містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] для реконструкції квартири [ADDRESS] та отримано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що реконструкції квартири [ADDRESS] вчинено [PERSON] з порушення норм у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, однак, застосування до відповідача зобов`язання щодо знесення такої надбудови, будівництво якої розпочато без дозволу на виконання будівельних робіт, є не співмірним заходом. Колегія суддів вказує, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 06.03.2019 по справі № 814/2645/15 (провадження №К/9901/12518/18), по справі №810/5680/15 (провадження №К/9901/14299/18). Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити. Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з\~ ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених\~ статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied