Рішення адміністративного суду від 2022-04-28 00:00:00+03

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просив суд: - визнати дії Головного управління ДПС в Одеській області неправомірними та зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області прийняти уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на землю за 2017 рік [PERSON] до податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) №1700002573 від 20.02.2017 року; - визнати дії Головного управління ДПС в Одеській області неправомірними та зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області прийняти уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на землю за 2017 рік [PERSON] до податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) №1700002576 від 20.02.2017 року; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 07.05.2018 року №6147-0000-1524 в частині нарахування орендної плати з фізичних осіб у сумі 24213 (двадцять чотири тисячі двісті тринадцять) грн. 84 коп.; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 26.06.2019 року № 9403014-5507-1504 в частині нарахування орендної плати з фізичних осіб у сумі 32885 (тридцять дві тисячі вісімсот вісімдесят п`ять) грн. 90 коп.; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 05.03.2019 року №0025506-5507-1530 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 19 029 (дев`ятнадцять тисяч двадцять дев`ять) грн. 74 коп.; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 05.03.2019 року № 0025507-5507-1530 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 16 654 (шістнадцять тисяч шістсот п`ятдесят чотири) грн. 10 коп.; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 21.04.2020 року № 0049286-5506-1530 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 2369 (дві тисячі триста шістдесят дев`ять) грн. 99 коп.; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 21.04.2020 року №0049286-5506-1530 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 2074 (дві тисячі сімдесят чотири) грн. 12 коп.; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 05.03.2019 року №0025508-5507-1530 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 2079 (дві тисячі сімдесят дев`ять) грн. 67 коп.; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 21.04.2020 року №0049285-5506-1530 в частині нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у сумі 1942 (одна тисяча дев`ятсот сорок дві) грн. 53 коп. \~ Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 \~року адміністративний позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 07.05.2018 року №6147-0000-1524. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 26.06.2019 року № 9403014-5507-1504. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 05.03.2019 року №0025506-5507-1530. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 05.03.2019 року № 0025507-5507-1530. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 05.03.2019 року №0025508-5507-1530. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 21.04.2020 року № 0049286-5506-1530. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 21.04.2020 року №0049287-5506-1530. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 21.04.2020 року №0049285-5506-1530. В іншій частині позову відмовлено. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що при винесенні зазначеного рішення судом були зроблені висновки з порушенням норм матеріального та процесуального права, а обставини справи не з`ясовані повно, об`єктивно та всебічно, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що платником земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, які зобов`язані сплачувати земельний податок за земельні ділянки, що перебувають у їх власності або користуванні. Апелянт вказує, що відповідно до податкових декларацій, позивач є постійним користувачем даних земельних ділянок за які було складено відповідні податкові декларації за 2017 рік, при цьому Росіянівський сільський голова О.Є. Цопа своїм підписом засвідчив перелік орендарів земельної ділянки у розмірі 415,8 кв. м. серед яких є і [PERSON] . На думку апелянта, всі дані свідчать про те, що позивач є землекористувачем (річні декларації, та перелік засвідчений Росіянівським сільським головою), \~тому відповіло до приписів законодавства повинен сплачувати земельний податок. Апелянт наголошує, що позивач є платником податку за землю та податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, тому має самостійно згідно чинного законодавства визначати базу оподаткування та сплачувати податки згідно Податкового кодексу України. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 06.03.2007 року проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] , номер запису про проведення державної реєстрації: 25500000000000629. Місцезнаходження: [ADDRESS] . Види діяльності за КВЕД: 16.10 Лісопильне та стругальне виробництво (основний). 22.02.2018 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] , номер запису: 25500060004000629, підстава: власне рішення. Згідно даних Інформаційної довідки №241188236 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.01.2021 року, за [PERSON] зареєстровано: Право власності на об`єкт нерухомого майна: Ток з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] ; загальна площа 3687, 2 кв.м.; дата державної реєстрації 15.09.2020 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0547; дата державної реєстрації 08.10.2020 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0532; дата державної реєстрації 08.10.2020 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0542; дата державної реєстрації 08.10.2020 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0554; дата державної реєстрації 08.10.2020 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0533; дата державної реєстрації 11.08.2020 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0525; дата державної реєстрації 08.10.2020 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0527; дата державної реєстрації 08.10.2020 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0558; дата державної реєстрації 11.08.2020 року; Право постійного користування земельною ділянкою, площею 20, 0000 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, сщ/рада Затишанська; кадастровий номер: 5125255400:01:001:1169; дата державної реєстрації 10.08.2020 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0561; дата державної реєстрації 08.10.2020 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0564; дата державної реєстрації 12.01.2021 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0549; дата державної реєстрації 08.10.2020 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0538; дата державної реєстрації 08.10.2020 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0559; дата державної реєстрації 08.10.2020 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0551; дата державної реєстрації 11.08.2020 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0524; дата державної реєстрації 12.01.2021 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0539; дата державної реєстрації 08.10.2020 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0557; дата державної реєстрації 12.01.2021 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0552; дата державної реєстрації 12.01.2021 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Захарівський район, с/рада Росіянівська; кадастровий номер: 5125284500:01:001:0531; дата державної реєстрації 12.01.2021 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 2 га, за адресою: Одеська область, Великомихайлівський район, с/рада Соше-Острівська; кадастровий номер: 5121685200:01:002:0194; дата державної реєстрації 12.01.2021 року; Право оренди на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, площа 1,7563 га, за адресою: Одеська область, Великомихайлівський район, с/рада Соше-Острівська; кадастровий номер: 5121685200:01:002:0196; дата державної реєстрації 12.01.2021 року; Право власності на об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка площею 4,6093 га, за адресою: [ADDRESS] , з/д 9; кадастровий номер: 5125255400:01:001:0797; дата державної реєстрації 11.11.2015 року; Право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, сіносховище, за адресою: [ADDRESS] ; загальна площа 980,1 кв.м.; дата державної реєстрації 23.09.2015 року; Свідоцтво про право власності серії САС № 339212 від 28.07.2010 року, видане Росіянівською сільською радою Фрунзівського району, Одеської області; Право власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, магазин, за адресою: [ADDRESS] ; загальна площа 186,2 кв.м.; дата державної реєстрації 23.09.2015 року; Свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 03.12.2010 року, видане Затишанською селищною радою Фрунзівського району, Одеської області; Право власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; загальна площа 245,7 кв.м.; дата державної реєстрації 22.02.2007 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем самостійно було подано до контролюючого органу (Роздільнянська ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області (Захарівське відділення) Податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік, а саме: №1700002573 від 20.02.2017 року - Звітна за 2017 рік. Розрахунок суми орендної плати: загальна площа земельної ділянки: 306, 6687; річна сума орендної плати: 404071, 63 грн. (по місяцям січень-листопад 33672,64 грн.; грудень 33672, 59 грн. (а.с. 34-36; 77-79); №1700002576 від 20.02.2017 року Звітна за 2017 рік. Розрахунок суми орендної плати: загальна площа земельної ділянки: 32,4000; річна сума орендної плати: 39334,88 грн. (по місяцям січень-листопад 3277,91 грн.; грудень 3277,87 грн. (а.с. 41-43; 83-85). Також з матеріалів справи судом встановлено, що 18.02.2021 року позивачем через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» подано уточнюючий розрахунок до Податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) №1700002576 від 20.02.2017 року (а.с. 37-39). 18.02.2021 року позивач отримав Квитанцію №1 про те, що «Документ не прийнято», виявлені помилки: «Документ не може бути прийнятий - Порушено вимоги п.49.8 сг.49, ст.102 Податкового кодексу України, а саме: в податковому документі заповнено недостовірне значення обов`язкового реквізиту «Звітний (податковий) період» - Рік,2017р., оскільки минув термін давності». (а.с. 40). Згідно уточнюючої декларації за 2017 рік, у графі «річна сума орендної плати» позначено 0, 00 грн.; площа земельної ділянки 0, 0000 га. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 19.02.2021 року Позивачем через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» було подано уточнюючий розрахунок до податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) №1700002573 від 20.02.2017 року (а.с. 44-46). Згідно уточнюючої декларації за 2017 рік, у графі «річна сума орендної плати» позначено 0, 00 грн.; площа земельної ділянки 0, 0000 га. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 19.02.2021 року Позивач отримав Квитанцію №1, якою було відмовлено у прийнятті уточнюючого документу із зазначенням наступної причини: «Документ не може бути прийнятий - Порушено вимоги п.49.8 ст.49, ст.102 Податкового кодексу України, а саме: в податковому документі заповнено недостовірне значення обов`язкового реквізиту «Звітний (податковий) період» - Рік,2017р., оскільки минув термін давності.» (а.с. 47). Позивач вважає, що така відмова у прийнятті уточненого документа до декларації є неправомірною, що слугувало однією з підстав звернення до суду. Позивач стверджує, що податкові декларації №1700002573 від 20.02.2017 року та №1700002576 від 20.02.2017 року у 2017 році були подані помилково та договорів оренди земельних ділянок комунальної чи державної власності укладено не було До матеріалів справи позивачем, а також відповідачем разом із відзивом надано: корінець податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №6147-0000-1524 від 07.05.2018 року за платежем 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» за податковий період 2018 рік на суму податкового зобов`язання 24 213,84 грн. (а.с. 48, 92); корінець податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №9403014-5507-1504 від 26.06.2019 року за платежем 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» за податковий період 2019 рік на суму податкового зобов`язання 32885, 90 грн. (а.с. 49, 95); Позивач не погоджується із вказаними повідомленнями-рішеннями, посилаючись на те, що за ним виникло обов`язку по сплаті орендної плати внаслідок відсутності реєстрації права користування (договорів оренди) земельних ділянок комунальної чи державної власності. Також до матеріалів справи позивачем, а також відповідачем разом із відзивом надані податкові повідомлення-рішення про нарахування [PERSON] податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки: №0025506-5507-1530 від 05.03.2019 року за податковий період 2019 рік на суму 19029,74 грн. (а.с. 50, 93); №0025507-5507-1530 від 05.03.2019 року за податковий період 2018 рік на суму 16654,10 грн. (а.с. 94); №0025508-5507-1530 від 05.03.2019 року за податковий період 2019 рік на суму 2079,67 грн. (а.с. 94); №0049286-5506-1530 від 21.04.2020 року за податковий період 2019 рік на суму 2369,99 грн. (а.с. 51, 98); №0049287-5506-1530 від 21.04.2020 року за податковий період 2019 рік на суму 2074,12 грн. (а.с. 52, 97); №0049285-5506-1530 від 21.04.2020 року за податковий період 2019 рік на суму 1942,53 грн. (а.с. 51, 96). Підставою оскарження позивачем вказаних податкових повідомлень-рішень стала відсутність бази оподаткування, а саме розрахунків, даних щодо площі об`єкта \~\~та який саме об`єкт нерухомості підлягає оподаткуванню за конкретним податковим повідомленням-рішенням, оскільки позивачу на праві приватної власності належать декілька об`єктів нерухомого майна. Враховуючи приписи ч.1 ст. 308 КАС України, згідно яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції переглядається в частині задоволення заявлених позовних вимог. Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, є договір оренди такої земельної ділянки, який підлягає державній реєстрації, а у даному випадку договір оренди земельної ділянки, укладений з [PERSON] , відсутній, то у відповідача не було законних підстав для нарахування позивачу податкового зобов`язання з орендної плати за 2018-2019 роки. Крім того, за висновками суду першої інстанції, відповідачем не доведено правомірність нарахування позивачу податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, при цьому, оскільки позивачу на праві приватної власності належать декілька об`єктів нерухомого майна, тому без формування контролюючим органом відповідних розрахунків, неможливо встановити походження даних щодо площі об`єкта та який саме об`єкт нерухомості підлягає оподаткуванню за конкретним податковим повідомленням-рішенням. Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності з пп. 16.1.3, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Згідно з п. 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.3 ст. 288 Податкового кодексу України). Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п. 288.4 ст. 288 Податкового кодексу України). Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу (п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України). Стаття 285 Податкового кодексу України визначає податковий період для плати за землю. Так, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців). Стаття 287 Податкового кодексу України визначає строк сплати плати за землю. Згідно п. 287.1 ст. 287 Кодексу, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Згідно п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Відповідно до п. 287.7 ст. 287 Податкового кодексу України, у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин). Спірним питанням у даній справі стало те, чи є [PERSON] платником орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності у спірний період 2017-2019 роки. Позивач стверджував, що не є платником орендної плати, внаслідок відсутності укладеного договору оренди на земельні ділянки державної або комунальної власності, а податкові декларації №1700002573 від 20.02.2017 року та №1700002576 від 20.02.2017 року ним подані помилково. Позивач посилається на те, що самостійно виявив помилки у поданих за 2017 рік деклараціях з плати за землю та подав уточнюючий розрахунок до декларацій, однак відповідач відмовив його прийняти. Відповідач вказував, що позивач є платником орендної плати, оскільки ним самостійно були подані до контролюючого органу податкові декларації №1700002573 від 20.02.2017 року та №1700002576 від 20.02.2017 року. У подальшому, у зв`язку із тим, що позивач самостійно не звітував за 2018 та 2019 роки, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення форми «Ф» №6147-0000-1524 від 07.05.2018 року на суму податкового зобов`язання 24 213,84 грн. за податковий період 2018 рік та №9403014-5507-1504 від 26.06.2019 року на суму податкового зобов`язання 32885, 90 грн. за податковий період 2019 рік. В свою чергу, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, що передбачено п. 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, є договір оренди такої земельної ділянки. Разом із відзивом на позовну заяву представник відповідача надав до суду документ з печаткою та підписом голови Росіянівської сільської ради Захарівського району Одеської області О.Є. Цопа під назвою Перелік землекористувачів, що використовують в межах населеного пункту земельні ділянки в тимчасовому користуванні фізичними особами по Росіянівській сільській раді Захарівського району Одеської області станом на 01.01.2019 (а.с. 89). До вказаного Переліку землекористувачів включено прізвище позивача - [PERSON] . Інші дані: пролонгація; площа: 3687, 20 кв.м.; сума орендної плати: 32885,90 грн.; заява землекористувача (дата) та термін дії оренди (початок, закінчення): 01.01.2019 рік, 1 рік; категорія земель: під складами. Також наявний документ з печаткою та підписом голови Росіянівської сільської ради Захарівського району Одеської області (а.с. 91), згідно якого [PERSON] на умовах пролонгації використовує земельну ділянку площею: 3687, 20 кв.м.; сума орендної плати: 24213,84 грн.; заява землекористувача (дата) та термін дії оренди (початок, закінчення): 01.01.2018 рік, 1 рік; категорія земель: під складами. У судовому засіданні 16 червня 2021 року судом першої інстанції задоволено клопотання представника позивача та залучено до матеріалів справи лист-відповідь за підписом голови Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області О. Осійчука від 17 травня 2021 року №808 на запит адвоката Фоміна Андрія Ігоровича, у якому повідомляється, що Договори оренди земельних ділянок між Росіянівською сільською радою Захарівського району Одеської області та [PERSON] у період з 2017 по 2019 рр. не укладались; їх копії відсутні (а.с. 145). На запит суду першої інстанції до Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області та Росіянівської сільської ради Захарівського району Одеської області щодо надання інформації про укладення між Росіянівською сільською радою Захарівського району Одеської області та [PERSON] Договорів оренди земельних ділянок в період з 2017 по 2019 роки, у разі укладення відповідних договорів надати до суду їх засвідчені копії, до суду надійшли такі відомості. 17 серпня 2021 року до суду першої інстанції від Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області надійшов супровідний лист, у якому у відповідь на запит суду щодо «Переліку землекористувачів, що використовують в межах населеного пункту земельні ділянки в тимчасовому користуванні фізичними особами по Росіянівській сільській раді Захарівського району Одеської області станом на 01.01.2019 року» Захарівська селищна рада повідомляє про відсутність даної інформації. Станом на 01.01.2019 року повноваження щодо розпорядження земельними ділянками в межах населеного пункту за Росіянівською сільською радою (а.с. 190-192). 24 листопада 2021 року до суду першої інстанції від Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області надійшов лист, у якому повідомляється, що копії договорів між Росіянівською сільською радою Захарівського району Одеської області та [PERSON] за період з 2017 по 2019 роки у селищній раді відсутні (а.с. 194). Від Росіянівської сільської ради Захарівського району Одеської області до суду інформації не надійшло. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, зокрема Інформаційну довідку №241188236 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.01.2021 року (а.с. 22-33), судом першої інстанції вірно встановлено факт відсутності зареєстрованого за [PERSON] права користування (договорів оренди) земельних ділянок комунальної чи державної власності за 2017-2019 роки. Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, судом встановлено, що за спірний період 2018-2019 роки за позивачем не було зареєстровано право постійного користування та/чи право оренди земельної ділянки, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким передбачено, що право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Відтак, враховуючи, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, є договір оренди такої земельної ділянки, який підлягає державній реєстрації, а у даному випадку договір оренди земельної ділянки, укладений з [PERSON] , відсутній, то у відповідача не було законних підстав для нарахування позивачу податкового зобов`язання з орендної плати за 2018-2019 роки, шляхом прийняття оскаржених податкових повідомлень рішень №6147-0000-1524 від 07.05.2018 року та №9403014-5507-1504 від 26.06.2019 року. Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень №6147-0000-1524 від 07.05.2018 року та №9403014-5507-1504 від 26.06.2019 року підлягають задоволенню. Щодо нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Відповідно до пп. 266.3.1, \~\~266.3.2. п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Пунктом 266.4 статті 266 Податкового кодексу України передбачені пільги із сплати податку. Так, згідно з пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік). Згідно з пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Водночас, за приписами пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до: об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту; об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності). Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Згідно з пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Отже, обчислення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, здійснюється виходячи із загальної площі об`єкта житлової нерухомості зменшеної відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, та відповідної ставки податку, шляхом множення бази оподаткування на ставку податку. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є власником нерухомого майна. Згідно даних Інформаційної довідки №241188236 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.01.2021 року, за [PERSON] зареєстровано: Право власності на об`єкт нерухомого майна: Ток з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] ; загальна площа 3687, 2 кв.м.; дата державної реєстрації 15.09.2020 року; Право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, сіносховище, за адресою: [ADDRESS] ; загальна площа 980,1 кв.м.; дата державної реєстрації 23.09.2015 року; Свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 28.07.2010 року, видане Росіянівською сільською радою Фрунзівського району, Одеської області; Право власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, магазин, за адресою: [ADDRESS] ; загальна площа 186,2 кв.м.; дата державної реєстрації 23.09.2015 року; Свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 03.12.2010 року, видане Затишанською селищною радою Фрунзівського району, Одеської області; Право власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; загальна площа 245,7 кв.м.; дата державної реєстрації 22.02.2007 року. Отже, позивач є власником об`єктів житлової та нежитлової нерухомості. Відповідно до ст. 7 Податкового кодексу України, під час встановлення податку обов`язково визначаються такі елементи: 7.1.1. платники податку; 7.1.2. об`єкт оподаткування; 7.1.3. база оподаткування; 7.1.4. ставка податку; 7.1.5. порядок обчислення податку; 7.1.6. податковий період; 7.1.7. строк та порядок сплати податку; 7.1.8. строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку. Стаття 23 Податкового кодексу України визначає, що базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування. База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання. Одиницею виміру бази оподаткування визнається конкретна вартісна, фізична або інша характеристика бази оподаткування або її частини, щодо якої застосовується ставка податку. При цьому, база оподаткування, тобто у даному випадку площа об`єкта нерухомості, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків. Отже, при обчисленні суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, має бути визначено базу оподаткування, у даному випадку площу об`єкта нерухомості. Натомість, як встановлено судом, відповідачем не надано позивачу, а також до суду інформацію щодо визначення бази оподаткування, на підставі якої розраховано розмір податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Відповідно до п.9 р.II Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015р. №1204, до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення. Як вбачається з матеріалів справи, такий розрахунок позивачу не направлявся, до суду такий розрахунок також надано не було. Відповідач не надав до суду також повну форму податкових повідомлень-рішень щодо нарахування позивачу податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а лише корінець цих рішень. При цьому, суд зауважує, що обов`язок обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової/нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, покладений саме на контролюючий орган. Натомість, відповідачем не доведено правомірність нарахування позивачу податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (не пояснено походження врахованих ним даних щодо площі об`єкта нерухомого майна, даних щодо застосування або незастосування пільги щодо частини площі об`єкта нерухомості, тощо). При цьому, оскільки позивачу на праві приватної власності належать декілька об`єктів нерухомого майна, тому без формування контролюючим органом відповідних розрахунків, неможливо встановити походження даних щодо площі об`єкта та який саме об`єкт нерухомості підлягає оподаткуванню за конкретним податковим повідомленням-рішенням. На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в порушення вимог ст. 77 КАС України, відповідачем не доведена правомірність нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, за 2018-2019 рр., отже податкові повідомлення-рішення №0025506-5507-1530 від 05.03.2019 року за податковий період 2019 рік на суму 19029,74 грн.; №0025507-5507-1530 від 05.03.2019 року за податковий період 2018 рік на суму 16654,10 грн.; №0025508-5507-1530 від 05.03.2019 року за податковий період 2019 рік на суму 2079,67 грн.; №0049286-5506-1530 від 21.04.2020 року за податковий період 2019 рік на суму 2369,99 грн.; №0049287-5506-1530 від 21.04.2020 року за податковий період 2019 рік на суму 2074,12 грн.; №0049285-5506-1530 від 21.04.2020 року за податковий період 2019 рік на суму 1942,53 грн., є необґрунтованими та підлягають скасуванню. Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied