Рішення адміністративного суду від 2022-06-20 00:00:00+03

\~\~ Товариство з обмеженою відповідальністю «БРОВАРНЯ «ПИВНА ЛЕГЕНДА» (в подальшому ТОВ «БРОВАРНЯ «ПИВНА ЛЕГЕНДА») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області Державної податкової служби України (в подальшому Головне управління ДПС у Харківській області), в якому просило \~визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № 00170550710 від 20.08.2021 р. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 р. позов задоволено. Не погодившись\~\~із рішенням\~\~суду першої\~\~інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 р. та прийняти\~\~постанову,\~\~якою\~\~відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог\~Конституції України, Податкового кодексу України,\~Кодексу адміністративного судочинства України\~та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Позивач подав до суду апеляційної інстанції \~письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив \~апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Згідно із п. 3 ч. 1\~ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд\~апеляційної\~\~інстанції розглядає справу\~\~ в порядку письмового провадження за наявними\~\~у справі матеріалами. Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Судовим розглядом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області 02.08.2021 р. проведено фактичну перевірку ТОВ «БРОВАРНЯ «ПИВНА ЛЕГЕНДА», за результатом якої складено акт перевірки № 13309/20/34/РРО/42330174 від 30.07.2021 р., висновками якого встановлено порушення \~позивачем ч. 20 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме, роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії у період\~з 02.05.2021 р. по 12.05.2021 р. На підставі висновків вищевказаного акту перевірки, контролюючим органом прийнято рішення № 00170550710 від 20.08.2021 р., яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 91680 грн. Не погоджуючись із вищевказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що \~оскаржуване рішення необґрунтоване, у зв`язку з чим \~підлягає скасуванню. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно із ст. 1 Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995 р. «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (в подальшому - Закону України № 481/95-ВР), роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування; місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій, програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів. Частиною 20 статті 15 Закону України № 481/95-ВР встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю. Згідно із ч. 29 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво). Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (ч. 32 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР). Відповідно до ч. 49 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР, ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Судовим розглядом встановлено, що ТОВ «БРОВАРНЯ «ПИВНА ЛЕГЕНДА» отримало ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом), видану Головним управлінням ДПС у Харківській області за реєстраційним номером 20340312202000182, з терміном дії з 02.05.2020 р. до 02.05.2021 р., за адресою місця торгівлі 61001, м. Харків, пр. Московський 135-А, нежитлова будівля літ. 0-1. 09.04.2021 р. позивач здійснив оплату за ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями в сумі 8000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 509, в призначенні платежу якого зазначено плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (продовження) та 15.04.2021 р. подав заяву щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, що не заперечується контролюючим органом. Тобто, позивач своєчасно звернувся з заявою на видачу ліцензії до контролюючого органу, проте, відповідачем \~у \~строк, встановлений \~ст. 15 Закону України № 481/95-ВР, ТОВ «БРОВАРНЯ «ПИВНА ЛЕГЕНДА» не надані \~ні ліцензія, \~ні \~рішення про відмову в видачі ліцензії. Судовим розглядом встановлено, що ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом), за реєстраційним номером 20340312202100235 видана позивачу лише 13.05.2021 р., \~за результатами розгляду поторного звернення \~позивача 12.05.2021 р. з заявою про видачу ліцензії. Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що, встановлене Головним управлінням ДПС у Харківській області порушення позивачем ч. 20 ст. 15 Закону 481/95 у період з 02.05.2021 р. по 12.05.2021 р. виникло внаслідок не своєчасної обробки контролюючим органом заяви позивача на видачу ліцензії. Відповідно до п. 109.1 ст. 109 Податкового Кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Аналіз вищевказаної норми законодавства вказує, що \~для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності необхідно встановити причини, що зумовили допущення податкового та/або іншого законодавства контроль за яким покладено на контролюючий орган, та перевірити чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного виконання свого обов`язку. Саме протиправність дії/бездіяльності є обов`язковою умовою для визнання такої дії/бездіяльності правопорушенням Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду № 826/11872/16 від \~22.04.2020 р., №821/819/17 від 31.01.2020 р. Згідно із ч. 2 \~ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що \~оскаржуване \~рішення відповідача \~протиправне \~та підлягає скасуванню, оскільки факт \~роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) без відповідної ліцензії відбувся не з вини ТОВ «БРОВАРНЯ «ПИВНА ЛЕГЕНДА», а внаслідок відсутності своєчасної розгляду контролюючим органом заяви позивача про ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами. Доводи апелянта, що позивачем у заяві у розділі 6 «Дія» позивачем проставлена ознака «Внесення чергового платежу (щоквартальна плата за ліцензією)» замість ознаки «Видача ліцензії», суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані обставини не звільняють контролюючий орган від розгляду такої заяви, доказів \~розгляду заяви \~позивача \~про надання ліцензії \~від 15.04.2021 р. Головним управлінням ДПС у Харківській області ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано. Крім того, як вбачається з \~наданої \~ТОВ «БРОВАРНЯ «ПИВНА ЛЕГЕНДА» \~квитанції № 509 від 09.04.2021 р., в призначенні платежу \~зазначено плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (продовження). Щодо інших доводів \~апелянта суд зазначає наступне. Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Таким чином, суд, переглянувши у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права. Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 р. \~- без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied