Рішення адміністративного суду від 2022-09-05 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив: - визнати протиправним та скасувати наказ № 425 від 23.04.2019 року Головного управління Національної поліції в Харківській області про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] у вигляді звільнення з поліції та висновок службового розслідування, складеного 23.04.2019 року у відношенні майора поліції [PERSON] . В обґрунтування позову вимог зазначив, що висновки службового розслідування про порушення службової дисципліни з боку співробітників Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області, в ході якого встановлено, що 28.03.2019 позивача викрито під час отримання неправомірної вигоди в розмірі 7000 доларів США від громадянина [PERSON] , не відповідають дійсності, оскільки матеріали службового розслідування є недостовірними, застосовані до позивача дії з боку СБУ, ДБР та військової прокуратури є провокаційними, крім того, не вказано місце складання висновку, не взято до уваги відсутність діючих стягнень та наявність заохочень з боку керівництва по відношенню до позивача. З урахуванням наведеного вважав наказ та висновок відповідача протиправними. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2019 відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування висновку службового розслідування. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2019, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2019 у задоволенні позову відмовлено. У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2019. В обґрунтування заяви зазначив, що у 2020 р. він дізнався, що працівники поліції, по яким [PERSON] був заявником про вчинення ними корупційного діяння були поновлені на посаді. Також, вважає, що відповідачем було порушено процедуру проведення службового розслідування, оскільки не відібрано пояснення у [PERSON] щодо вчинення позивачем злочину в письмовій формі, не надано позивачу можливості ознайомлення з матеріалами службового розслідування. Також, 04.02.2020 він ознайомився з відеозаписом моменту його затримання та дізнався, що ним не зафіксовано факт передачі грошей від [PERSON] , що свідчить про необґрунтованість висновків комісії про доведеність вини позивача в отриманні неправомірної вигоди. Вказує, що 10.02.2020 ним отримано витяг ЄРДР, у якому не зазначено відомості про займану посаду, найменування правоохоронного органу та осіб, які вчинили кримінальне правопорушення. Тому вказівка в матеріалах службового розслідування про вчинення злочину саме [PERSON] є безпідставною. Крім того, у лютому 2020 р. позивач дізнався, що підпис члена комісії [PERSON] у висновку службового розслідування є підробленим, оскільки її підпис у іншому висновку є відмінним. Також, просить врахувати, що 23.01.2020 Верховним Судом розглянуто справу № К/9901/24736/19, яка є подібною даній справі та прийнято рішення на користь поліцейського. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 заяву [PERSON] залишено без задоволення. Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив її скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву. Мотивуючи апеляційну скаргу, позивач фактично посилається на ті ж обставини, що й в самій заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду. Головне управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Сторонами по справі подані клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 308, п.1 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 361 КАС України, а тому не можуть бути підставою для перегляду судового рішення. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до частин 1, 2 ст. 361 КАС судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що спричинили ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 КАС України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 800/578/17). Разом із тим аналіз наведених положень свідчить про те, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. При цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте). Частиною 4 статті 361 КАС визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. Наведене свідчить, що обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими. Водночас в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення. Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду в адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими. Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. Вказані висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 09.06.2022 у справі № 9901/230/20. Оцінюючи, чи наведені скаржником обставини є підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами в розумінні частини 2 статті 361 КАС, колегія суддів виходить з таких міркувань. В якості обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2019, позивач посилається на порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування, зокрема не відібрання пояснень у [PERSON] щодо вчинення позивачем злочину в письмовій формі, не надання позивачу можливості ознайомлення з матеріалами службового розслідування. Однак, наведені позивачем обставини, фактично ґрунтуються на переоцінці тих доказів, які вже були оцінені судом під час розгляду справи № 520/4913/19, крім того про ці обставини було відомо позивачу під час розгляду справи в суді. Так, під час розгляду справи як судом першої інстанції так і апеляційним судом досліджувалась процедура проведення службового розслідування, сторонами надавались пояснення у судовому засіданні з приводу цього питання що унеможливлює віднесення таких обставин до нововиявлених. Посилання позивача на відсутність пояснень [PERSON] щодо вчинення позивачем злочину в письмовій формі у матеріалах службового розслідування є помилковим, оскільки висновки службового розслідування ґрунтувались на інших обставинах. \~ При цьому, колегія суддів зауважує, що розгляд справи проводився у відкритому судовому засіданні, отже у позивача було право заявляти клопотання про неналежність доказів, які містились у матеріалах службового розслідування, про ознайомлення з матеріалами справи, але даних клопотань він не заявляв. Посилання [PERSON] на відсутність доказів отримання ним грошей від [PERSON] , витяг ЄРДР, у якому не зазначено відомості про займану посаду, найменування правоохоронного органу та осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, що свідчить про необґрунтованість висновків комісії про доведеність вини позивача в отриманні неправомірної вигоди, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне. Так суд першої інстанції у рішенні від 30.08.2019 зазначив, що позивач звільнений не за вчинення злочину, а за порушення норм відомчого законодавства, наказів, інструкцій, які визначені в дисциплінарному наказі про притягнення його до відповідальності. Тобто в межах розгляду цієї справи не досліджувалось питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення злочину, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. Таким чином\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~вказані обставини ніяким чином не спростовують фактів, встановлених судом під час прийняття рішення від 30.08.2019. Доводи позивача щодо перебування [PERSON] в статусі потерпілого в кримінальних провадженнях за ст. 368 КК України, що викликає сумніви в законності та сумлінності його заяв та повідомлень, колегія суддів відхиляє, оскільки це не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 361 КАС України. Посилання заявника на судові рішення, якими поновлено на посадах працівників поліції, по яким [PERSON] був заявником про вчинення ними корупційного діяння також не є нововиявленими, оскільки вказані судові рішення стосуються інших осіб. Доводи апелянта, що підпис члена комісії [PERSON] у висновку службового розслідування проставлений не нею особисто, що є підставою для визнання висновку недійсним, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки жодних належних та допустимих доказів в підтвердження зазначених обставин, апелянтом суду не надано. Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № К/9901/24736/19, у якій прийнято рішення про \~поновлення на роботі на користь поліцейського, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки встановлені цим рішенням обставини не відносяться до нововиявлених обставин в справі, що розглядається в розумінні ст.361 КАС України. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Правєдная проти Росії" від 18 листопада 2004 року зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Як вказано Європейським судом з прав людини в рішеннях у справах «Пономарьов проти України», «Брумареску проти Румунії», одним з фундаментальних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. У справі "Горнсбі проти Греції" (Case of Hornsby v. Greece) зазначено, що виконання рішення, ухваленого судом, має розглядатися як складова частина "судового розгляду", передбаченого статтею 6, - важливість цього принципу в контексті адміністративного провадження - обов`язок адміністративних органів виконати рішення найвищого адміністративного суду держави. Таким чином, ретельно проаналізувавши та перевіривши всі доводи позивача, колегія суддів вважає, що фактично вони зводяться до переоцінки доказів судом, що суперечать принципу юридичної визначеності та вказують на незгоду [PERSON] із судовим рішенням, що відповідно до норм ст. 361 КАС України не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. Колегія суддів зазначає, що заява позивача та викладені ним обставини, що визначаються ним як нововиявлені істотні обставини, за змістом є незгодою з правовими висновками суду, з якими погодився суд апеляційної інстанції, стосовно правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. При цьому, позивачем не наведено жодних фактичних даних, які існували під час прийняття судом та не були відомі і не могли бути відомі під час розгляду справи, які б спростовують факти, які було покладено в основу рішення. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 - без змін.

Результат розгляду: denied