Рішення адміністративного суду від 2022-09-30 00:00:00+03

12.11.2021р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку її пенсії, як особі яка продовжувала працювати починаючи з 2009р., відмови виплатити компенсацію втрати частини доходів за період з 20.10.2009р. по 31.03.2020р., призначення пенсії за віком у розмірі 754,35грн., втрати доплати за понаднормовий стаж відповідно до законодавства 2018р.; зобов`язання здійснити перерахунок її пенсії, як особі яка продовжувала працювати починаючи з 2009р., виплатити компенсацію втрати частини доходів за період з 20.10.2009р. по 31.03.2020р., призначити їй пенсію за віком відповідно до формули розрахунку пенсії (середня зарплата*індивідуальний коефіцієнт заробітної плати*кількість відпрацьованих днів*коефіцієнт оцінки стажу (1,35%), яка діяла на час виникнення права на пенсію, тобто у 2009р., та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання постанови Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі №496/574/16-а позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 20.10.2009р., нараховано та виплачено доплату за період з 20.10.2009р. по 31.03.2020р. у розмірі 67943,52грн. Однак, дана виплата не містить компенсації втрати частини доходів за період з 20.10.2009р. по 31.03.2020р. Крім того, при страховому стажі 38 років 8 місяців доплату за понаднормований стаж їй протиправно обчислено тільки за 8 років. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.02.2022р. позов задоволений частково; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області\~ здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з 20.10.2009р. відповідно до приписів\~ Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~ в редакції чинній станом на 20.10.2009р. та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходів за період з 20.10.2009р. по 31.03.2020р., яким є нарахована доплата на виконання постанови Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі №496/574/16-а у розмірі 67943,52грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апелянт зазначає, що всі перерахунки пенсії позивача проведено відповідно до постанови Верховного Суду України від 18.03.2020р. у справі №496/574/16, прийнятих змін до Закону №1058-ІV, постанов Кабінету Міністрів України та інших чинних на момент виконання судового рішення нормативно-правових актів. Виплата позивачу пенсії, проведена на виконання рішення суду, носить разовий характер та в розумінні положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. №2050-III на таку виплату не може нараховуватись компенсація втрати частини доходів. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Оскільки судове рішення оскаржується в частині задоволених позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог апеляційним судом не здійснюється. Судом першої інстанції встановлено, що постановою Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі №496/574/16 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити пенсію [PERSON] \~на пільгових умовах згідно п. «б» ч.1\~ ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII з 20.10.2009р. /а.с.126-133/ На виконання вищезазначеного судового рішення Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначено [PERSON] пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 20.10.2009р. Станом на 01.10.2020р. пенсію обчислено при страховому стажі 38 років 8 місяців (стаж враховано по 29.02.2020р.), заробітній платі 8479,38грн., обчисленій за період з 01.07.2000р. по 28.02.2018р., та її розмір становить 3394,88грн. Крім того, [PERSON] у квітні 2020р. нарахована та виплачена доплата до пенсії за період з 20.10.2009р. по 31.03.2020р. у розмірі 67943,52грн. /а.с.11-13/ 25.04.2021р. [PERSON] звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області із заявами щодо проведення перерахунку пенсії за 2011, 2013, 2015, 2017, 2019рр.; щодо надання відповіді про призначення пенсії у розмірі 754, 35грн.; проведення розрахунку пенсії на підставі рішення суду від 18.03.2020р. згідно діючого законодавства станом на 2009р. Крім того, позивачем направлено до Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області\~ скаргу щодо здійснення перерахунку пенсії за понаднормовий стаж 2009р. - 8 років, 2010р. - 9 років, 2011р. -10 років, 2012р. - 11 років, 2013р. - 12 років, 2014р. - 13 років,\~ 2015р. - 14 років,\~ 2016р. - 15 років,\~ 2017р. - 16 років,\~ 2018р. - 17 років,\~ 2019р. - 18 років,\~ 2020р. - 19 років. /а.с.7-10/ Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.05.2021р. №7626-7515/П-02/8-1500/21 повідомлено [PERSON] \~про те, що постановою Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі №496/574/16-а зобов`язано Головне управління призначити та виплатити пенсію позивачу на пільгових умовах згідно п. «б» ч.1\~ ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII\~ відтак з 20.10.2009р. на виконання вищезазначеної постанови суду позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 20.10.2009р. при страховому стажі 28 років 7 місяців (стаж враховано по 30.09.2009, коефіцієнт стажу з урахуванням 1,35 становив 0,38587), заробітній платі 1954,93грн., розрахованій за періоди з 01.02.1992р. по 30.06.2000р. (враховано нульовим значенням), з 01.07.2000р. по 30.09.2009р. згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становив 794,19грн., де: 754,35грн. - розмір пенсії за віком; 39,84грн.\~ доплата за 8 років понаднормативного стажу. На підставі ч.4 ст.42 Закону України\~ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~ №1058-IV від 09.07.2003р. органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня 2018 року без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини (ч. 4 ст. 42 доповнено новим абзацом згідно із Законом України №2148-VIII від 03.10.2017р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»). Даний вид перерахунків пенсій регулює також Порядок проведення перерахунку пенсії без додаткового звернення особи відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 18.05.2018р. №10-1. На зазначених підставах з 01.04.2018р. пенсію позивача перераховано при страховому стажі 36 років 11 місяців (стаж враховано по 28.02.2018), заробітній платі 6529,13грн. розрахованій за період з 01.07.2000р. по 28.02.2018р., згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становив 2497,48грн. Оскільки перерахунок пенсії по стажу та заробітній платі проведено після внесення змін в ч.1 ст.28 Закону, доплату за понаднормативний стаж розраховано за новими нормами, а саме - за кожний повний рік страхового стажу понад 30 років жінкам. Отже, з 01.04.2018р. доплата за 6 років понаднормативного стажу склала 87,12 грн.(1452грн. x6%). З 01.04.2020р. позивачу також проведено автоматичний перерахунок пенсії за нормами ч.4 ст.42 Закону. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127, з 01.03.2021р. проведено перерахунок пенсій, суть якого полягає в застосуванні коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11. З 01.03.2021р. пенсію розраховано при страховому стажі 38 років 8 місяців (стаж враховано по 29.02.2020), заробітній платі 9412,11 грн, обчисленій за період з 01.07.2000 по 28.02.2018 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становить 3755,54грн. /а.с.5/ Не погоджуючись з діями пенсійного органу щодо призначення \~та перерахунку пенсії, відмови виплати компенсацію втрати частини доходів за період з 20.10.2009р. по 31.03.2020р., позивач звернулася до суду з даним позовом. Перевіривши матеріали справи, щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів за період з 20.10.2009р. по 31.03.2020р., колегія суддів зазначає наступне. Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. №2050-III (надалі - Закон України №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим \~постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. (надалі - Порядок №159). Згідно ст.1 Закон України №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За приписами ст.2 Закону України №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому вищезазначеному законі слід розуміти грошові доходи громадян, \~які вони одержують на території України і які не \~мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно приписів ст.ст.3, 4 Закону України №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому \~здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до п.1 Порядку №159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (п.2 Порядку №159). За змістом п.3 Порядку №159 компенсації \~підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсія (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). Згідно п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для \~визначення \~суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку. Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). При цьому право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати. Компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даному випадку - органом прокуратури) добровільно чи на виконання судового рішення. Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої \~ст.2 Закону України №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у т. ч. пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в т. ч. пенсія (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат), у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності і господарювання застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії). Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Дана правова позиція викладена у відповідності до постанов Верховного Суду від 15.04.2019р. у справі № 727/7818/16-а, від 20.02.2018р. у справі №336/4675/17, від 14.05.2019р. у справі № 804/2994/18, від 12.06.2019р. у справі №425/38/17, від 21.06.2018 р. \~у справі №523/1124/17 та від 03.07.2018р. у справі №521/940/17. Статтею 4 Закону України №2050-ІІІ \~встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Отже, компенсація втрати частини доходів нараховується лише на нараховані та фактично виплачені доходи. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.07.2018р. №2а-1102/09/2670, коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст.2 Закону України № 2050-III є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів. За таких обставин, право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення. Отже, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на виконання судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи, постанова Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі №496/574/16-а виконана у квітні 2020р, тобто, без затримки більше ніж на один календарний місяць, що свідчить про дотримання строків нарахування та фактичної виплати доходу. /а.с.167/ З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку щодо безпідставності позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів за період з 20.10.2009р. по 31.03.2020р. Крім того, постановою Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі №496/574/16 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити пенсію [PERSON] на пільгових умовах згідно п.«б» ч.1\~ ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-XII\~ з 20.10.2009р. /а.с.126-133/ При цьому, пунктом 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003р. №1058-IV (у редакції чинній на момент виникнення права на пенсію) пенсійне \~забезпечення \~застрахованих осіб, \~які працювали або \~\~працюють \~\~на \~підземних \~роботах, \~на \~роботах \~з \~особливо шкідливими \~і \~особливо \~важкими \~умовами \~праці \~за \~списком \~№1 та \~на \~інших \~роботах \~із \~шкідливими \~і важкими умовами праці за списком \~№2 \~виробництв, \~робіт, \~професій, \~посад і показників, затверджених \~Кабінетом \~Міністрів \~України, та за результатами атестації робочих місць, \~на посадах, \~що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за \~вислугу років, \~які \~відповідно \~до законодавства, \~що діяло раніше, \~мали право \~на \~пенсію \~на \~пільгових \~умовах \~або \~за \~вислугу \~років, здійснюється \~згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонд. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні \~та корпоративні фонди: \~1) особам, \~зазначеним в абзаці першому цього пункту, \~пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку \~та наявності трудового стажу, \~передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». Так, частиною 1 ст.28 Закону України №1058-IV визначено, що мінімальний \~розмір \~пенсії \~за \~віком \~за \~наявності \~у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у \~\~розмірі \~\~прожиткового \~\~мінімуму \~\~для \~\~осіб, \~які \~втратили працездатність, визначеного законом. За кожний \~повний \~рік \~страхового \~стажу \~понад \~\~25 \~\~років чоловікам \~і \~20 \~років \~жінкам \~пенсія за віком збільшується на 1 відсоток \~розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 цього Закону, \~але \~не \~більше \~ніж \~на \~1 відсоток мінімального розміру пенсії \~за \~віком, \~зазначеного \~в \~абзаці \~першому \~цієї частини. В\~ свою чергу, згідно частини 1 ст.28 Закону України №1058-IV (в редакції чинній на момент виконання рішення суду у справі №496/574/16-а) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання постанови Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі №496/574/16-а Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення від 26.03.2020р. №95116172269 про призначення [PERSON] пенсії при страховому стажі 38 років 8 місяців (стаж враховано по 29.02.2020р.), заробітній платі 8479,38грн., обчисленій за період з 01.07.2000р. по 28.02.2018р., та її розмір становить 3394,88грн., де: 3278,72грн. розмір пенсії за віком; 116,16грн. доплата за 8 років понаднормативного стажу. Тобто, пенсійним органом застосовано при визначенні страхового стажу позивача та понаднормативного стажу ч.1 ст.28 Закону України №1058-IV в редакції чинній на момент виконання рішення суду. Разом з тим, згідно ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. В даному випадку право позивача на призначення пенсії виникло 20.10.2009р., а тому пенсія [PERSON] має бути призначена з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України №1058-IV у редакції чинній на момент його виникнення, тобто, із розрахунку її збільшення на 1 відсоток за кожний повний рік страхового стажу понад\~ 20 років. Відтак, судом першої інстанції обґрунтовано встановлена протиправність дій відповідача щодо призначення пенсії [PERSON] з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~ в редакції чинній на момент виконання рішення суду у справі №496/574/16-а та проведенні розрахунків виходячи із наявності у позивача 8 повних років страхового стажу понад 30 років вказаних у ст.28 Закону. На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає частковому скасуванню.

Результат розгляду: partial