Рішення адміністративного суду від 2022-06-28 00:00:00+03

Історія справи. 14.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" (далі ТОВ "Українські новітні технології") звернулося до суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, яким просило: - визнати протиправним та скасувати Рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 29.12.2020 № 515 про розгляд заяви ТОВ «Українські новітні технології» щодо продовження терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України; - зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації продовжити термін дії ліцензії №5241 від 01.11.2006 на користування радіочастотним ресурсом для широкосмугового радіодоступу (радіозв`язку у багатоканальних розподільчих системах для передавання та ретрансляції телевізійного зображення, передавання звуку, цифрової інформації") на території 27 регіонів України у смузі радіочастот 3400,0...3600,0 МГц, враховуючи заявлений термін дії ліцензії згідно поданої заяви про продовження терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" від 08 грудня 2020 (вхідний № НКРЗІ 41199 від 10.12.2020 року). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення винесено відповідачем безпідставно, оскільки позивач володіє ліцензією на користування радіочастотним ресурсом у діапазоні 3400...3600 Мгц та використовує інші радіотехнології, відмінні від "Міжнародний рухомий (мобільний) зв`язок ІМТ, а тому має право користуватися радіочастотним ресурсом у діапазоні 3400...3600 МГЦ, використовуючи свої радіотехнології. Позивач зауважив, що на момент освоєння заявленого радіочастотного ресурсу у товариства були наявні дозволи на експлуатацію РЕЗ у всіх областях України, окрім Черкаської області. При цьому позивач наголосив, що відсутність дозволів у Черкаській області обумовлюється отриманням відмов у наданні дозволів у зв`язку з невиконання умов електромагнітної сумісності з діючими радіоелектронними засобами у Черкаський області. Отже, на думку позивача, ними було належним чином розпочате використання радіочастотного ресурсу згідно з Ліцензією та освоєно радіочастотний ресурс у повному обсязі та передбачені строки, а тому відсутнє порушення пп. 4.1.8 п. 4.1 Ліцензійних умов. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2021 р. позов задоволено повністю. Приймаючі рішення у справі про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не порушував пп. 4.1.8 п. 4.1 Ліцензійних умов, оскільки ними було належним чином розпочате використання радіочастотного ресурсу згідно з Ліцензією та освоєно радіочастотний ресурс у повному обсязі та в передбачені строки. Відповідач, не погодившись з висновками суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати через порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що у НКРЗІ були наявні правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення, оскільки висновки суду першої інстанції щодо відсутності порушення позивачем пп.4.1.8, 4.1.12 та 4.1.21 п.4.1 Ліцензійних умов користування радіочастотним ресурсом України, є хибними. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримано висновки суду першої інстанції. У судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до положень ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. Обставини справи встановлені судом. ТОВ "Українські новітні технології" є юридичною особою, що зареєстрована та діє згідно положень українського законодавства та здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Позивач має Ліцензією на користування радіочастотним ресурсом України від 01.11.2006 р. № 5241 для широкосмугового радіодоступу стандарту IEEE 802.16 (радіозв`язку у багатоканальних розподільчих системах для передавання та ретрансляції телевізійного зображення, передавання звуку, цифрової інформації) (надалі - Ліцензія). ТОВ "Українські новітні технології" звернулось до Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації з заявою про продовження терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України від 08.12.2020 року. вхідний НКРЗІ 41199 від 10.12.2020 року. Рішенням №515 від 29.12.2020 року відмовлено позивачу у продовженні терміну дії ліцензії №5241 від 01.11.2006 на користування радіочастотним ресурсом для широкосмугового радіодоступу (радіозв`язку у багатоканальних розподільчих системах для передавання та трансляції телевізійного зображення, передавання звуку, цифрової інформації) на підставі частини другої статті 37 Закону України "Про радіочастотний ресурс України": - у зв`язку з тим, що у смугах частот для радіотехнології, зазначених у ліцензії, Планом використання радіочастотного ресурсу України не передбачено подальше використання зазначеної радіотехнології (позиція 24 Розділу І "Діючі радіотехнології" Плану використання радіочастотного ресурсу України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України 09.06.2006 №815); - невиконання ліцензіатом умов, зазначених у ліцензії (підпункту 4.1.8, 4.1.12 та 4.1.21 пункту 4.1 Ліцензійних умов користування радіочастотним ресурсом України, затверджених рішенням НКРЗ від 19.08.2005 №53 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.10.2005 №1237/11517). Наведені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними. Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами, і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до ч.1,2, 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правова основа користування радіочастотним ресурсом України, повноваження держави щодо умов користування радіочастотним ресурсом України, права, обов`язки і відповідальність органів державної влади, що здійснюють управління і регулювання в цій сфері, та фізичних і юридичних осіб, які користуються та/або мають намір користуватися радіочастотним ресурсом України, визначені Законом України «Про радіочастотний ресурс України» від 01 червня 2000 року № 1770-III (далі - Закон № 1770-III). За приписами статті 1 Закону № 1770-ІІІ радіочастотний ресурс - частина радіочастотного спектра, придатна для передавання та/або приймання електромагнітної енергії радіоелектронними засобами і яку можливо використовувати на території України та за її межами відповідно до законів України та міжнародного права, а також на виділених для України частотно-орбітальних позиціях. Відповідно до частини першої статті 14 Закону № 1770-ІІІ національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, здійснює свої повноваження у смугах радіочастот загального користування. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 14 Закону № 1770-III повноваженнями національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, щодо регулювання у сфері користування радіочастотним ресурсом України є ліцензування у сфері користування радіочастотним ресурсом України відповідно до цього Закону. Пунктом 1 частини другої статті 30 Закону № 1770-ІІІ визначено, що користування радіочастотним ресурсом України здійснюється на підставі, зокрема, ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України та дозволів на експлуатацію - суб`єктами господарювання, які користуються радіочастотним ресурсом України для надання телекомунікаційних послуг. Строк дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, але не може бути меншим п`яти років (частина четверта статті 31 цього Закону). Статтею 37 Закону № 1770-III визначений порядок продовження терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України. У разі якщо користувач радіочастотного ресурсу України має намір продовжити зазначений у ліцензії термін користування радіочастотним ресурсом України після його закінчення, він повинен не пізніше ніж за чотири місяці до закінчення терміну дії ліцензії звернутися до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, із заявою встановленої національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, форми. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, не має права відмовити в продовженні терміну дії ліцензії, якщо ліцензіатом виконуються всі умови, зазначені в ліцензії, або ці умови не виконані з причин, які не залежали від користувача. Винятком є випадки, коли у смугах частот для радіотехнологій, зазначених у ліцензії, Планом використання радіочастотного ресурсу України не передбачено подальше використання зазначених радіотехнологій. Відповідно до Законів України «Про радіочастотний ресурс України», «Про телекомунікації» та інших нормативно-правових актів, що регулюють здійснення діяльності у сфері користування радіочастотним ресурсом України розроблено Ліцензійні умови користування радіочастотним ресурсом України, затверджені Рішенням Національної комісії з питань регулювання зв`язку України від 19.08.2005 № 53 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 20.10.2005 за № 1237/11517 (далі - Ліцензійні умови). Ліцензійні умови є нормативно-правовим актом, що містить вичерпний перелік вимог, обов`язкових для виконання суб`єктами господарювання при провадженні діяльності, пов`язаної з користуванням радіочастотним ресурсом України в смугах частот загального користування, і направлених на забезпечення ефективного використання радіочастотного ресурсу та забезпечення електромагнітної сумісності (далі - ЕМС) радіоелектронних засобів (пункт 1.2 Ліцензійних умов). Суб`єкти господарювання, які користуються радіочастотним ресурсом України для надання телекомунікаційних послуг, мають право здійснювати свою діяльність тільки за наявності ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України та відповідних дозволів на експлуатацію радіоелектронних засобів (пункт 1.4 Ліцензійних умов). За приписами підпунктів 4.1.1, 4.1.8, 4.1.12 пункту 4.1 Ліцензійних умов ліцензіат зобов`язаний виконувати такі умови користування радіочастотним ресурсом України: додержуватися вимог законодавства, державних стандартів, нормативно-правових актів та нормативно-технічних документів, чинних у сфері користування радіочастотним ресурсом України. Дотримуватися термінів початку та повного освоєння радіочастотного ресурсу за ліцензією відповідно до плану освоєння радіочастотного ресурсу, який надавався суб`єктом господарювання до заяви про видачу ліцензії на користування радіочастотним ресурсом, якщо інше не визначено умовами ліцензії. Термін початку користування радіочастотним ресурсом за ліцензією - 6 місяців з дати оформлення ліцензії. У разі, якщо ліцензія передбачає користування радіочастотним ресурсом у декількох регіонах, початок користування радіочастотним ресурсом для першого регіону - 6 місяців з дати оформлення ліцензії, для другого - 8 і так далі з інтервалом 2 місяці. Своєчасно та в повному обсязі сплачувати рентну плату за користування радіочастотним ресурсом України. Висновки суду. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що зазначені підстави для відмови позивачу у продовженні терміну дії Ліцензії є необгрунтованими. Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Так, відповідно до ліцензії від 01.11.2006 року № 5241 ТОВ "Українські новітні технології" є користувачем радіочастотних ресурсів України, термін дії ліцензії - до 01.11.2021 року. (а.с.11-12) Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови у продовжені терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України від 01.11.2006 року стало недотримання термінів початку та повного освоєння радіочастотного ресурсу за ліцензією відповідно до плану освоєння радіочастотного ресурсу, який надавався суб`єктом господарювання до заяви про видачу ліцензії на користування радіочастотним ресурсом, та через несвоєчасну сплату рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України. Як вірно було встановлено судом першої інстанції, ліцензія містить зазначення радіотехнології, що може використовуватися Позивачем, а саме: широкосмуговий радіодоступ стандарту IEEE 802.16 (радіозв`язок у багатоканальних розподільчих системах для передавання та ретрансляції телевізійного зображення, передавання звуку, цифрової інформації). Смуги (номінали) радіочастот, приймання/передавання, що використовуються Позивачем:3400...3600 МГц. Відповідно до позиції 24 розділу І «Діючі радіотехнології» Плану використання РЧР строк припинення використання вищезазначеної технології 31 січня 2020 року. Проте, позиція 22.1 розділу І «Діючі радіотехнології» Плану використання РЧР містить, що смуги радіочастот 3400...3600 МГц можуть використовуватися радіотехнологією "Міжнародний рухомий (мобільний) зв`язок ІМТ" та іншими радіотехнологіями з 1 січня 2020 року за умови видачі ліцензій на користування радіочастотним ресурсом у цьому діапазоні на конкурсних або тендерних засадах Л01, Д01. Отже, оскільки Позивач володіє Ліцензією на користування радіочастотним ресурсом у діапазоні 3400...3600 МГц та використовує інші радіотехнології, відміні від радіотехнології "Міжнародний рухомий (мобільний) зв`язок ІМТ", то суд вірно визнав за позивачем право користуватися радіочастотним ресурсом у діапазоні 3400...3600 МГц, використовуючи свої радіотехнології, та така можливість використання передбачена позицією 22.1 розділу І «Діючі радіотехнології» Плану використання РЧР. При цьому колегія суддів зауважує, що зазначений висновок суду першої інстанції відповідає чинному на момент розгляду справи законодавству та обставинам справи. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що підстава для відмови у продовженні терміну дії Ліцензії через те, що Планом використання РЧР не передбачено подальше використання зазначених у Ліцензії радіотехнологій є необгрунтованою. Апелянтом зазначене не спростовано. Разом з тим, не заслуговують на увагу й доводи відповідача, щодо порушення позивачем пункту 4.1.8 Ліцензійних умов в частині надання цим ліцензіатом у відповідному регіоні телекомунікаційних послуг за встановленими значеннями показників якості послуг, що є порушенням частини другої статті 6 Закону, частини першої статті 42 Закону України "Про радіочастотний ресурс України". Так, частиною першою статті 42 Закону України "Про радіочастотний ресурс України" передбачено, що користувачі радіочастотного ресурсу України повинні отримувати дозволи на експлуатацію відповідних радіоелектронних засобів та/або випромінювальних пристроїв, крім засобів та пристроїв, використання яких здійснюється на бездозвільній основі відповідно до цього Закону. Позивач не отримав передбачені частиною першою статті 42 Закону дозволи на експлуатацію та, відповідно, повністю не використовує радіочастотний ресурс України у: Донецькій, Житомирській, Закарпатській, Івано-Франківській, Луганській, Одеській, Сумській, Тернопільській, Черкаській, Чернівецькій областях згідно з висновком УДЦР від 17.12.2020 № 1-5143. Також згідно вказаного висновку УДЦР від 17.12.2020 № 1-5143 товариство повністю не використовує радіочастотний ресурс України у вищезгаданих 10 регіонах України, не в повному обсязі використовує ресурс у 15 регіонах (Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Запорізька, Київська, Кіровоградська, Львівська, Миколаївська, Полтавська, Рівненська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Чернігівська області та м. Київ) та в цілому не використовує більше ніж 62% (3112,22 МГц) смуг радіочастот, що зазначені у Ліцензії, окрім Автономної республіки Крим та м. Севастополь. Судом встановлено, що листом від 10.07.2013 року вих. №2400-Р, ТОВ "Українські новітні технології" повідомлено голові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформації [PERSON] , що товариством повністю освоєний заявлений радіочастотний ресурс по ліцензії №5241 від 01.11.2006 року. Відсутність дозволів у Черкаській області обумовлюється отриманням відмов у наданні дозволів у зв`язку з невиконання умов електромагнітної сумісності з діючими радіоелектронними засобами у Черкаський області. Так, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем було належним чином розпочате використання радіочастотного ресурсу згідно з Ліцензією та освоєно радіочастотний ресурс у повному обсязі та в передбачені строки, а тому відсутнє порушення пп. 4.1.8 п. 4.1 Ліцензійних умов. Посилання відповідача на те, що позивач в порушення ліцензійних умов не використовує радіочастотний ресурс у повному обсязі, через відсутність певних дозволів на експлуатацію радіоелектронних засобів та/або випромінюваних пристроїв, також є необгрунтованими, оскільки пункт 4.1 Ліцензійних умов містить виключний перелік зобов`язань ліцензіата та не містить зобов`язання використовувати радіочастотний ресурс у повному обсязі, як і не містить саме визначення «повного обсягу» використання або критеріїв, за якими було б можливо встановити таке невикористання у певні терміни. Зазначене апелянтом також не спростовано. Необгрунтованим також є довід відповідача, що Позивач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує рентну плату, посилаючись на лист Державної податкової служби України від 06.10.2020 № 10959/5/99-00-04-03-01-05 та лист Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13.07.2020 року № 15807/9/26-15-04-02-16, оскільки жодних доказів звернення до суду з позовними вимогами про стягнення компенсації збитків з позивача чи доказів направлення позивачу податкових вимог Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві про сплату податкового боргу зі сплати рентних платежів за користування радіочастотним ресурсом апелянтом не надано. Разом з тим, отримання від податкового органу інформації про несплату відповідачем збору за користування РЧР є доказом порушення останнім законодавства у сфері користування РЧР, зокрема, Закону №1770, та є підставою для здійснення позивачем державного нагляду шляхом проведення позапланової перевірки відповідача. При цьому, колегія суддів зауважує, що несвоєчасна та неповна сплата рентних платежів також була однією із підстав під час винесення НКРЗІ Рішення про анулювання Ліцензії, яке Постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року було скасовано. З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується також із висновком суду першої інстанції, що неподання обов`язкової звітності позивачем за період анулювання ліцензії не може вважатися порушення Ліцензійних умов, адже відповідні ліцензійні умови не були виконанні не з вини ТОВ "Українські новітні технології". Отже, враховуючи все вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не було порушено Ліцензійні умови, зокрема умови, що визначені у пп. 4.1.8, 4.1.12 та 4.1.21 пункту 4.1 Ліцензійних умов., тому порушення Ліцензійних умов не може бути підставою для відмови у продовженні терміну дії Ліцензії. З огляду на вказане доводи апелянта щодо правомірності спірного рішення не заслуговують уваги. При цьому, враховуючи обгрунтованість основних вимог позовної заяви, колегія суддів підтримує й висновки суду про обґрунтованість похідних вимог позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення про продовження терміну дії Ліцензії №5241 від 01.11.2006 на користування радіочастотним ресурсом для широкосмугового радіодоступу (радіозв`язку у багатоканальних розподільчих системах для передавання та ретрансляції телевізійного зображення, передавання звуку, цифрової інформації") на території 27 регіонів України у смузі радіочастот 3400,0...3600,0 МГц, враховуючи заявлений термін дії ліцензії згідно поданої заяви про продовження терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" від 08 грудня 2020 (вхідний № НКРЗІ 41199 від 10.12.2020 року). Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість спірного рішення та дій. Також, надаючи оцінку всім іншим доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…». Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Повний текст постанови виготовлено 04.07.2022.

Результат розгляду: denied