Рішення адміністративного суду від 2023-06-19 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Пічкар Івана Івановича та Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД №205322 від 02.05.2023 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 та ст. 125 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, та справу про адміністративне правопорушення закрити. Позов мотивовано тим, що 02.05.2023 року о 20:00 постановою серії БАД №205322 інспектором СРПП Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Пічкар І.І. накладено на нього адміністративне стягнення. Згідно постанови він 02.05.2023 о 21:15 в с.Горінчево вул. Незалежності керував автомобілем КАМАЗ 04101 РЕ, здійснив вимушену зупинку, не виклав аварійний знак, не включив аварійну сигналізацію, не пред`явив страховий поліс, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 126 та ст. 125 КУпАП. Вважає дану постанову незаконною та такою, що винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Так, у пунктах 1 та 2 оскаржуваної постанови зазначено 02.05.2023 20:00 с.Горінчево, вул. Незалежності, 20 (дата, час та місце розгляду справи). А в п.5 постанови зазначено: 02.05.2023 21:45 год. (дата, час та місце скоєння адміністративного правопорушення). Тобто постанова винесена на 1 годину 45 хвилин раніше скоєного правопорушення. Також факт здійснення правопорушення не підтверджується жодними доказами. Посилання відповідача на п.9.9 «а» ПДР є неправомірним так к в момент перевірки документів, позивачем уже було закінчено ремонт автомобіля КАМАЗ і він мав намір продовжити рух. Тому ним і було вимкнено аварійну сигналізацію з метою зберігання енергії в акумуляторній батареї, але в цю мить поруч сталося ДТП за участю двох інших автомобілів ЗИЛ-131 та Форд-Транзит. Те що він завершив ремонт підтверджується тим, що автомобіль ЗИЛ-131, який знаходився перед автомобілем КАМАЗ, мав намір звільнити полосу руху автомобілю КАМАЗ і почав рухатися здійснюючи поворот вліво, і в цю мить в нього в`їхав автомобіль Форд, який уже об`їхав КАМАЗ. Щодо звинувачення його у невикладенні аварійного знаку, то згідно п. 9.10 «б» разом з увімкненням аварійної сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до ТЗ в населених пунктах і 40 м поза ними у разі: вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м. Відповідачем не доведено, що оглядовість дороги від припаркованого автомобіля КАМАЗ була меншою 100 м. Також у порушення ст. 268 КУпАП йому не було роз`яснено права, та не надано можливості скористатися правовою допомогою адвоката. Відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки ТЗ. Також відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вимозі працівника поліції щодо пред`явлення полісу обов`язково має передувати порушення водієм ПДР. При перевірці документів позивача не було встановлено заздалегідь скоєння ним будь-якого пункту ПДР, а тому вимога пред`явити поліс є незаконною. Ухвалою суду від 01 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи вирішено провести у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України у строк до 07.06.2023. 08.06.2023 розгляд справи було відкладено у зв`язку з клопотанням відповідача про надання можливості подання відзиву. У відзиві на позов ГУНП в Закарпатській області просить відмовити у його задоволенні.\~ Вказує, що оскаржувана постанова є законною. Позивач керував ТЗ без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 126 КУпАП. Також під час вимушеної зупинки не увімкнув аварійну сигналізацію. Дана справу розглядається у поряду спрощеного провадження (п.10 ч.6 ст. 12 КАС України), а тому в силу приписів ч.5 ст. 262 КАС України її розгляд здійснюється без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов таких висновків. Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси. Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку, цей строк за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу. Частиною 1 ст. 168 КАС України передбачено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції. Судом встановлено, що постановою серії БАД №205322 від 02 травня 2023 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ст. 125 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Згідно із оскаржуваною постановою [PERSON] 02.05.2023 року о 21 годині 15 хвилин, в с.Горінчево по вул. Незалежності, керував автомобілем КАМАЗ 04101 РЕ, здійснив вимушену зупинку, не включив аварійну сигналізацію, не виклав аварійний знак, не пред`явив страховий поліс, чим порушив п.п.2.1 ґ та 9.9 а ПДР. Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Як передбачено ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Однак відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив вимоги ПДР України. Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. В оскаржуваній постанові БАД №205322 від 02.05.2023 року в графі «До постанови додаються» відсутні відомості про докази, які додаються на обгрунтування винесеної постанови (стоїть прочерк). Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху, зокрема, що відповідач здійснив вимушену зупинку, не включив аварійну сигналізацію, не виклав аварійний знак, не пред`явив страховий поліс. Жодних доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем ПДР відповідачем не надано. Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення. Однак, суд вважає, що зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові (постанова Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340). Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає скасуванню, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Отже позовна вимога [PERSON] до ГУНП в Закарпатській області підлягає задоволенню. Разом з тим, даний позов пред`явлено також і до інспектора СРПП Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Пічкар Івана Івановича. Відповідно до вимог ст.222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами внутрішніх справ (Національною поліцією). При чому, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Ч.3 ст.288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення і, зокрема, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, посадові особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції. Використання у зазначених вище нормах формулювань від імені органів Національної поліції, вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення. Відтак інспектор СРПП Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції Пічкар Іван Іванович є неналежним відповідачем у даній справі, а тому в задоволенні позовних вимог до нього слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день подання позовної заяви становив 536,80. Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, позивачу підлягає відшкодування судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 536,80 гривень. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial