Рішення адміністративного суду від 2022-02-10 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив: визнати незаконним рішення Головного Управління Національної поліції в Харківській області № 1777/119/05/12-2020 від 10.03.2020 р. стосовно відмови позивачу в прийнятті на службу до Національної поліції в ГУ НП в Харківській області; зобов`язати Головне Управління Національної поліції в Харківській області, прийняти [PERSON] на службу до Національної поліції в ГУ НП в Харківській області шляхом видачі наказу про призначення на посаду, рівнозначну посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Жовтневого РВ ХМУ ГУ; стягнути з Головного Управління Національної поліції в Харківській області на користь позивача грошове забезпечення за період вимушеного прогулу з 07.11.2015 р. до часу ухвалення рішення, з урахуванням посадового окладу поліцейського відділів (відділків) поліції, розміру надбавок за стаж служби та схеми окладів поліцейських за спеціальними званнями. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду 09.12.2020 р. закрито \~провадження у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2021 р. задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 р. по справі\~\~\~№ 520/4709/2020 \~скасовано, справу №520/4709/2020 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. \~\~\~\~ Як вбачається зі змісту вищевказаної постанови \~суду, судом апеляційної інстанції \~встановлена передчасність \~висновків суду першої інстанції \~про наявність \~підстав для закриття провадження \~у цій справі на підставі \~п. 4 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки судом не встановлено чи співпадають підстави відмови у задоволенні рапорту позивача щодо прийняття \~його на службу до Національної поліції, викладених в листі від 29.05.2017 р. № 12/К-603 та в листі від 10.03.2020 р. № 1777/119/05/12-2020 Головного \~управління Національної поліції в Харківській області. При цьому, \~будь - яких доводів та відповідно аналізу цього з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції \~не вбачається. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 р.\~позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Національної поліції в Харківській № 1777/119/05/12-2020 від 10.03.2020 р. стосовно відмови [PERSON] в прийнятті на службу до Національної поліції в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області; зобов`язано Головне Управління Національної поліції в Харківській області прийняти [PERSON] на службу до Національної поліції в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області шляхом видачі наказу про призначення на посаду, рівнозначну посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Жовтневого РВ ХМУ ГУ; в іншій частині \~позовних вимог відмовлено. Не погодившись із рішенням суду першої\~ інстанції, \~позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення\~\~Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 р.\~ в частині \~відмови в стягненні з відповідача грошового забезпечення \~за період вимушеного \~прогулу до часу ухвалення рішення, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким \~стягнути \~з відповідача \~\~на користь позивача \~грошового забезпечення \~за період вимушеного прогулу з 07.11.2015 р. до часу ухвалення рішення, з урахуванням \~посадового окладу поліцейського відділу (відділів) \~поліції, розміру надбавок \~за стаж \~служби та схеми окладів поліцейських за спеціальними званнями. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме\~ вимог:\~ Закону України «Про Національну поліцію», Кодексу законів про працю України, Кодексу адміністративного судочинства України\~ та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки судом першої інстанції не застосовано \~вимоги Кодексу законів про працю України, якими передбачено нарахування позивачу заробітної плати (грошового забезпечення) \~з часу, з якого він має бути переведений на службу, тобто, з 07.11.2015 р. Не погодившись із рішенням суду першої\~ інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення\~ \~Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 р.\~ в частині задоволення позовних вимог та прийняти \~в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме:\~ вимог\~Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію», Кодексу адміністративного судочинства України\~ та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки позивач повинен звернутися до суду в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, \~так як ним оскаржуються \~рішення, дії відповідача, які вчинені \~на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2017 р. у справі № 820/2536/17. У судові засідання, призначені 27.01.2022 р., 10.02.2022 р. учасники \~справи своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином. Подане представником \~позивача \~клопотання про відкладення 10.02.2022 р. судового засідання, у зв`язку із участю в судовому засіданні в Харківському апеляційному суді, суд апеляційної інстанції залишив без задоволення, оскільки, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки. Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційних скарг підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Судовим розглядом встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2016 р. по справі № 820/11858/15, яка залишена \~без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 р. \~задоволено частково позов [PERSON] до\~Міністерства внутрішніх справ, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області в особі ліквідаційної комісії, про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: \~\~скасовано наказ Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України від 29.12.2015 р. № 689 о/с в частині зміни наказу щодо звільнення [PERSON] з посади дільничного інспектора міліції з\~пункту\~64 «З» на пункт 64 «Г»; зобов`язано\~Головне Управління Національної поліції в Харківській області повторно розглянути рапорт \~позивача про прийняття його до органів Національної поліції; в задоволенні іншої частини \~позовних вимог відмовлено. Листом \~Головного управління Національної поліції в Харківській області № 12/К-603 \~від 29.05.2017 р., на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2016 р. \~та ухвали \~Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 р. у справі № \~820/11858/15 повідомлено позивача про неможливість, здійснення переведення його на підставі п. 9\~р. XI Закону України "Про Національну поліцію", у зв`язку з тим, що передбачений Законом України «Національну поліцію» тримісячний термін минув, а призначення \~\~на посаду поліцейського здійснюється відповідно \~до приписів VІ \~Закону України «Про Національну поліцію» \~та передбачає процедуру \~конкурсного відбору на службу. \~На \~теперішній \~час створено \~поліцейську комісію, яка проводить \~конкурсний відбір \~на службу \~до поліції \~в підрозділ Головного управління Національної поліції в Харківській області. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2017 р., яка, згідно із Єдиного державного реєстру судових рішень набрала законної сили \~26.07.2017 р., по справі № 820/2536/17 адміністративний позов [PERSON] до\~Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання незаконною відмови та зобов`язання поновлення на посаді задоволено частково, а саме: визнано неправомірною відмову Начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області, оформлену листом від 29.05.2017 р. № 12/К-603, щодо прийняття [PERSON] \~на службу в поліцію ГУНП в Харківській області; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області повторно розглянути рапорт [PERSON] про прийняття його на службу в поліцію до ГУНП в Харківській області, з урахуванням висновків викладених в постанові Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2016 р. у справі № 820/11858/15; \~в іншій частині позовних вимог відмовлено. Підставою задоволення \~вищезазначених \~позовних вимог \~стало те, що рішення Начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області, оформлене листом від 29.05.2017 р. № 12/К-603 про відмову в прийнятті позивача на службу \~в поліцію, \~є протиправним, оскільки суперечить \~постанові Харківського окружного адміністративно го \~суду \~від 30.05.2016 р. по справі № 820/11858/15 і не направлене на виконання вищевказаного рішення суду, так як в цьому рішенні відповідача \~про відмову в прийняті позивача на службу в поліцію не зазначено жодної із підстав, перелічених у ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію», для обґрунтування такої відмови. Листом Головного управління Національної поліції в Харківській області № 1777/119/05/12-2020 від 10.03.2020 р. \~позивачу \~повідомлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2017 \~р. у справі № 820/2536/17 повторно розглянута заява позивача від 07.11.2015 р. про прийняття на службу до Національної поліції та призначення на посаду інспектора Жовтневого відділення поліції (м. Харків) Ленінського відділу поліції ГУНП в Харківській області. Повідомлено, що здійснити переведення позивача на службу в поліцію на підставі пункту 9 розділу XI Закону України\~«Про Національну поліцію»\~неможливо, у зв`язку з тим, що передбачений зазначеним вище Законом України тримісячний термін минув. Крім того, вказано, що призначення на посаду поліцейського здійснюється відповідно до приписів VI Закону України\~«Про Національну поліцію\~та передбачає процедуру конкурсного відбору на службу». Не \~погоджуючись із \~такою відмовою \~відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області прийняти \~позивача на службу до Національної поліції в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області шляхом видачі наказу про призначення на посаду, рівнозначну посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Жовтневого РВ ХМУ ГУ. Проте, оскільки позивач з 07.11.2015 р. не перебував на службі в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області, тобто, відсутній вимушений прогул, \~то \~відсутні підстави для стягнення з відповідача \~на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до\~\~ч. 2\~ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно із\~ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому КАС України), судові рішення, які набрали законної сили, обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Частинами 1-3 статті 242 КАС встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~статті 372 КАС України,\~судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження. У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямованих на примусове виконання таких рішень. Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, що \~у першу чергу забезпечується через примусове виконання судових рішень, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Статтею 382 КАС України\~визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше. Відповідно до ч. 1 \~ст. 383 КАС України,\~особа-позивач на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. Тобто, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставами застосування вимог статей 382 та \~383 КАС України є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Наявність у\~КАС України\~спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому\~КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Аналогічний висновок щодо застосування \~норм процесуального \~права, викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 р. у справі № 806/2143/15, від 03.04.2019 р. у справі № 820/4261/18, від 27.04.2021 р. у справі № 460/418/20. Крім того, зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Аналогічний висновок щодо застосування \~норм процесуального \~права, викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 р. у справі № 806/2143/15 та від 27.04.2021 р. у справі № 460/418/20. Судовим розглядом встановлено, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту шляхом визнання незаконним \~рішення Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо відмови позивачу в прийнятті на службу до Національної поліції в ГУ НП в Харківській області та зобов`язання відповідача прийняти [PERSON] на службу до Національної поліції в ГУ НП в Харківській області фактично спрямовані на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2017 р. по справі № 820/2536/17. Вищевказаною постановою суду частково задоволено позовні вимоги [PERSON] , так як рішення Начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області, оформлене листом від 29.05.2017 р. № 12/К-603 про відмову в прийнятті позивача на службу \~в поліцію, \~є протиправним, оскільки суперечить \~постанові Харківського окружного адміністративного \~суду \~від 30.05.2016 р. по справі № 820/11858/15 і не направлене на виконання вищевказаного рішення суду, так як в цьому рішенні відповідача \~про відмову в прийняті позивача на службу в поліцію не зазначено жодної із підстав, перелічених у ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію», для обґрунтування такої відмови. Проте, відповідач на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2017 р. у справі № 820/2836/17 у листі № \~1777/119/05/12-2020 \~\~від 10.03.2020 р. надав відповідь ідентичну його відповіді \~№ 12/К-603 \~від 29.05.2017 р., яка надавалася на виконання постанови Харківського окружного адміністративного \~суду \~від 30.05.2016 р. по справі № 820/11858/15. Таким чином, \~позивач \~фактично не погоджується \~з результатами розгляду відповідачем його рапорту, який здійснено на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 21.07.2017 р. по справі № 820/2536/17. Тобто, спір у цій справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення. Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судом у справі № 820/2536/17, проте вже на стадії їх виконання, тому вимоги позивача необхідно розглядати не в порядку позовного провадження, а в порядку, визначеному ст. 383 \~КАС України. Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Таким чином, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються. Аналогічна правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 р. у справі № 806/2143/1517 від 17.04.2019 р. у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019 р. у справі № 295/13613/16, від 22.08.2019 р. у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 р. у справі № 802/1933/18-а. Відповідно до п. 4 ч. 1\~\~ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Згідно з ч. 1\~ ст. 319 КАС України,\~ судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238,\~ 240 цього Кодексу. Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки є рішення суду яке набрало законної сили з того самого фактичного предмету спору і між тими самим сторонами, то рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 р. підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Результат розгляду: partial