Рішення адміністративного суду від 2022-09-22 00:00:00+03

Позивач 16.02.2022 року через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини [NUMBER] , в якому просив: - визнати протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо не проведення йому перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року та на 01.01.2021 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704; - зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату йому всіх проведених виплат (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі вихідної допомоги при звільненні) грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 06.10.2021 року, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року та на 01.01.2021 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, з врахуванням раніше виплачених сум; - зобов`язати відповідача здійснити йому нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманої виплати грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 06.10.2021 року; - зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату йому середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку по цій справі однією сумою; - зобов`язати відповідача скласти та подати нову довідку про його розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії; - зобов`язати відповідача скласти та подати новий грошовий атестат для обчислення пенсії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу в ВЧ [NUMBER] до 06.10.2021 року, та вважає, що його посадовий оклад, оклад за звання рахувались в зменшеному розміру та не відповідали чинникам, визначеними для обчислення від норм державних соціальних гарантій держави. На його звернення відповідач листом за повідомив, що обрахування складових грошового забезпечення було проведено відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року з розміру 1762 грн. на відповідні тарифні коефіцієнти, які визначені додатками 1 та 14 даної постанови. Тому правових підстав для виплати для перерахунку немає. Також відсутні підстави для внесення відповідних змін до грошового атестату. Позивач вважає, що відповідач протиправно занизив під час обчислення розміри посадового окладу та окладу за звання станом на 29.01.2020 року та на 01.01.2021 року. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо не проведення [PERSON] перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року та на 01.01.2021 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704. Зобов`язано Військову частину [NUMBER] провести перерахунок та виплату всіх проведених виплат (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі вихідної допомоги при звільненні) грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 06.10.2021 року [PERSON] , з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року та на 01.01.2021 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, з врахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано Військову частину [NUMBER] здійснити нарахування та виплату [PERSON] компенсації втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманої виплати грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 06.10.2021 року. Зобов`язано Військову частину [NUMBER] скласти та подати нову довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії [PERSON] . Зобов`язано Військову частину [NUMBER] скласти та подати новий грошовий атестат для обчислення пенсії [PERSON] . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не враховано, що згідно з постановою КМУ №704 (в редакції постанови КМУ №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина, така як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне. Позивач - [PERSON] проходив службу в Військовій частині [NUMBER] до 06.10.2021року. Згідно з витягом із наказу командира ВЧ [NUMBER] від 06.10.2021 року №196 [PERSON] з 06.10.2021 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а також направлено для зарахування на військовий облік до Новомосковського РТЦК та СП Дніпропетровської області (а.с. 15-16). 13.11.2021 року позивач звернувся до ВЧ [NUMBER] із заявою, в якій просив провести обчислення та виплату всіх видів грошового забезпечення (включно всіх одноразових видів) з 29.01.2020 року до дня звільнення, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року та на 1 січня 2021 року; здійснити внесення змін до грошового атестату, та довідки про розміри додаткових видів грошового забезпечення; вказані зміни надати до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання довідки для обчислення моєї пенсії пенсійним фондом (а.с. 17-18). Відповідач своїм листом від 08.12.2021 року за №2298 повідомив позивача, що військовою частиною починаючи з 01.03.2018 року нарахування грошового забезпечення здійснювалося відповідно Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб». Так, пунктом 4 вказаної постанови встановлено розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатку 1,14. Зазначено, що правових підстав для перерахунку грошового забезпечення з 29.01.2020 року за займаною посадою та внесення змін до грошового атестату, та довідки про розміри додаткових видів грошового забезпечення у військової частини не має (а.с. 12). Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку та інше, позивач оскаржив такі дії до суду. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції зазначив, що застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення Постанови №704, пункт 4 якої має нормативний характер, а тому дії відповідача щодо не проведення [PERSON] перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розміріі посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року та на 01.01.2021 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до Постанови КМУ №704, є протиправними. Суд також зазначив, що неправильне обрахування посадового окладу та окладу за військовим званням призвело до визначення помилкових показників, які було вказано в грошовому атестаті та довідці про додаткові види грошового забезпечення, а тому відповідач зобов`язаний виготовити новий аттестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення позивача. Щодо позовних вимог з частині зобов`язання здійснити виплату грошового забезпечення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, суд виходив з того, що оскільки відповідачем порушено строки виплати належного перерахунку грошового забезпечення, то відповідач зобов`язаний зідйснити нарахування компенсації втрати частини доходів. Вимогу про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції визнав передчасною, а тому в її задоволенні відмовив. Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не переглядається. Положеннями статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові видигрошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер,премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно дозаконів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер,умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 року, затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського істаршинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14. Пунктом 4 постанови КМУ №704 (в редакції, чинній до 24.02.2018 року) було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Проте, пунктом 6 постанови КМУ №103 (яка набрала чинності 24.02.2018 року) до постанови КМУ №704 внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 постанови КМУ №704 викладено у новій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». Отже, згідно з постановою КМУ №704 (в редакції постанови КМУ №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Натомість, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним і скасовано пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» і з цієї дати фактично відновлено дію пункту 4 постанови №704 у первісній редакції, яка зазначена вище. Разом з тим, пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII (далі по тексту - Закон №1774), який набрав чинності 01.01.2017 року, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Таким чином, після набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/6453/18 зміст пункту 4 постанови №704 щодо визначення розміру окладів військовослужбовців з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати суперечить приписам пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774, а тому цей пункт у зазначеній частині не може бути застосований при обчисленні грошового забезпечення військовослужбовців. В той же час, з урахуванням наведеного, пункт 4 постанови №704 з 29 січня 2020 року необхідно застосовувати в такій редакції: «Розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14». Після скасування судом пункту 6 постанови №103, а відповідно і відновлення дії первісної редакції п. 4 постанови №704, зміни до абзацу першого зазначеного пункту не вносились. Таким чином, після набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року з урахуванням приписів пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774 у випадку підвищення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оклади військовослужбовців повинні перераховуватись станом на 1 січня кожного календарного року. Оскільки зазначений прожитковий мінімум з 1 січня 2021 року встановлений в розмірі 2270 гривень, то оклади позивача як військовослужбовця за приписами п. 4 постанови №704 повинні бути обраховані саме з цієї величини, а не з прожиткового мінімуму станом на 1 січня 2018 року, як помилково вважає відповідач. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що підстави для перерахунку окладів військовослужбовців з 29 січня 2020 року з використанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року відсутні, оскільки станом на останню дату пункт 4 постанови №704 був чинним в редакції постанови №103, тобто оклади військовослужбовців визначались виходячи в прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року. Після набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/6453/18 і відновлення дії попередньої редакції п.4 постанови №704 оклади військовослужбовців повинні бути перераховані з 1 січня наступного календарного року, а не попереднього, оскільки зворотної сили відновлена норма не має. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що перерахунок грошового забезпечення позивача повинен бути здійснений за період з 29 січня 2020 року по 06 жовтня 2021 року, а також щодо протиправності дій відповідача по відмові в такому перерахунку за період з 29 січня 2020 року по 06 жовтня 2021 року. Апеляційний суд зазначає, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме визнання дій відповідача протиправними щодо не проведення позивачу перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 року та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату всіх проведених виплат (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі вихідної допомоги при звільненні) грошового забезпечення за період з 01.01.2021 року по 06.10.2021 року [PERSON] , з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, з врахуванням раніше виплачених сум. Щодо грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, апеляційний суд зазначає, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки розглядати питання про правильність складання цих документів із зазначенням складових грошового забезпечення позивача можливо лише після перерахунку грошового забезпечення з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання здійснити виплату грошового забезпечення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, колегія суддів вважає вказані позовні вимоги необґрунтованими та передчасними та вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. З урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до вимог ст.317 КАС України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). Оскільки дана справа судом першої інстанції визнана незначною, розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Результат розгляду: partial