Рішення адміністративного суду від 2022-04-05 00:00:00+03

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у справі № 140/2215/21 позов [PERSON] було задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у зарахуванні позивачу до стажу державної служби періоду служби в армії з 09 червня 1980 року по 13 червня 1982 року та зобов`язано відповідача зарахувати [PERSON] до стажу державної служби період служби в армії з 09 червня 1980 року по 13 червня 1982 року та здійснити перерахунок і виплату пенсії державного службовця відповідно до статті 37 3акону України «Про державну службу» з врахуванням такого стажу з 29 грудня 2020 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 липня 20241 року у справі № 140/2215/21 у частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалено постанову, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у зарахуванні [PERSON] до стажу державної служби періоду його роботи з 01 травня 2016 року по 31 серпня 2016 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати [PERSON] до стажу державної служби періоди його роботи з 01 травня 2016 року по 31 серпня 2016 року та служби в армії з 09 червня 1980 року по 13 червня 1982 року, здійснивши перерахунок і виплату пенсії державного службовця з 23 березня 2020 року. У решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року залишено без змін. 18 січня 2022 року апеляційним судом зареєстровано заяву [PERSON] про ухвалення додаткового судового рішення з питань розподілу судових витрат. Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. Вирішуючи по суті вимоги заяви [PERSON] про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Частиною 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Як слідує з матеріалів справи, позивачем при поданні позову до суду першої інстанцї сплачено 1816,00 грн судового збору та 1427,40 грн при поданні апеляційної скарги. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач мав сплатити за подання апеляційної скарги 1362 грн. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року апеляційна скарга [PERSON] була задоволена частково. Скасовано рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог та такі задоволено частково. Частиною 4 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, на переконання апеляційного суду, на користь [PERSON] слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, як суб`єкта владних повноважень, за рахунок його бюджетних асигнувань (908 грн за одну позовну вимогу, задоволену судом першої інстанції та 1362/2=681 грн частково задоволено позовну вимогу апеляційним судом) = 1589 грн сплаченого при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції судового збору. Вирішення питання про повернення судового збору у разі його внесення у більшому розмірі, ніж встановлено законом, вирішується відповідн до приписів статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Результат розгляду: granted