Рішення адміністративного суду від 2022-08-11 00:00:00+03

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП) в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.10.2021 серія ДП №341088 (далі Постанова) та закрити справу про адміністративне правопорушення. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи вказує, що суд посилався лише на відеозапис з нагрудної відеокамери, з якого безпосередньо не вбачається, що він під час руху автомобіля користувався засобом зв`язку тримаючи його у руці та безпідставно не дослідив і відхилив письмові заперечення [PERSON] , які той подавав інспектору при складанні оскаржуваної Постанови. Крім цього, вказує, що його автомобіль обладнаний пристроєм за допомогою якого водій може розмовляти по телефону через голосовий зв`язок не відволікаючись від керування транспортним засобом. Своєї вини у вчиненому не визнає та вважає накладене на нього відповідно до Постанови стягнення неправомірним і необґрунтованим, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, в судове засідання не надіслав свого представника про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС). Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідно до досліджених під час судового розгляду справи доказів в інспектора були достатні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього відповідного стягнення. Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань. Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.10.2021 у м.Луцьку проспект Перемоги, 3, водій керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA керуючи транспортним засобом під час руху користувався засобами зв`язку тримаючи їх у руці, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив пункт 2.9. д «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі ПДР). На підставі наведеного, інспектором винесено Постанову, згідно якої позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн (а.с.8). Підпунктом «д» пункту 2.9. розділу 2 ПДР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання). За змістом частини другої статті 122 КУпАП користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), тягнуть за собою тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. На спростування доводів позивача та підтвердження того, що останній дійсно допустив порушення вимог зазначених вище вимог ПДР відповідачем разом із відзивом на позов, було долучено відеоматеріали з камер на яких зафіксовано, лише розмову позивача з патрульними на місці де позивач зупинився на вимогу поліцейських. Сам факт обставин користування позивачем під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, у спосіб, що заборонений ПДР дані відеоматеріали не містять (а.с.29). Суд першої інстанції вказаних обставин не дослідив та дійшов безпідставних, необґрунтованих та не підтверджених належними доказами висновків про доведення факту вчинення позивачем відповідного правопорушення. З огляду на встановлені обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржника щодо не підтвердження поданими відповідачем доказами факту правопорушення за вчинення якого відносно позивача складено Постанову. Згідно частини третьої статті 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову, а апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted