Рішення адміністративного суду від 2022-02-23 00:00:00+02

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області молодшого лейтенанта поліції Костюка Романа Руслановича (далі - відповідач 1), Управління патрульної поліції у Вінницькій області (далі - відповідач 2), обґрунтовуючи підставність позову тим, що 19.12.2021 постановою винесеною відповідачем 1 його, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., у зв`язку із тим, що він перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3., чим порушив п.34 ПДР. Позивач вважає вищевказане рішення посадової особи суб`єкта владних повноважень незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки останнім у спрощений спосіб було проведено розгляд даної справи, не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати справу; не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а лише констатовано факт його винуватості; не забезпечено його прав визначених ст.268 КУпАП; порушено вимоги щодо процедури розгляду справи, зокрема проігноровано вимоги ст.278, 279 КУпАП, чим порушено норми матеріального та процесуального права та послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 28.01.2022 розгляд даної адміністративної справи було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у письмовому провадженні, а також витребувано: з Управління патрульної поліції у Вінницькій області матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у якій було винесено постанову серії ЕАО №5166439 від 19.12.2021; у Глинчука Віталія Анатолійовича оригінал постанови серії ЕАО №5166439 від 19.12.2021. Представник відповідача Цубер М. подав до суду довіреність, відповідно до якої просив в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою позицію тим, що 19.12.2019 на вул. Острозького, 50 в м. Вінниці під час патрулювання інспектором роти № 1 БУПП у Вінницькій області ДПП мол. лейтенантом поліції Костюком P.P. було зупинено автомобіль MAZDA 6 днз [NUMBER] , водій якого [PERSON] керуючи транспортним засобом, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки п. 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків руху, чим порушив п. 8.5.1 та вимоги розд. 34 дод. 2 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем, було висунуто [PERSON] обвинувачення, проведено розгляд справи у відповідності до визначеного КУпАП порядку та в спосіб винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАО № 5166439 від 19.12.2021 про накладення адміністративного стягнення. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження представник відповідача не надав. За таких обставин суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, судом встановлено із копії постанови, що була долучена позивачем до позову, що 19.12.2021 поліцейський 1 батальйон 1 роти УПП у Вінницькій області молодший лейтенант поліції Костюк Р.Р. виніс постанову серія FAO №5166439 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі стосовно [PERSON] за ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до якої на останнього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Згідно з вказаним рішенням було встановлено, що 19.12.2021 о 22:10:41 в м. Вінниця по вул. Островського, 50, [PERSON] , керуючи транспортним засобом Mazda 6 державний номерний знак [NUMBER] перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3., яка поділяє транспортні потоки проти належних напрямків, чим порушив п.34 ПДР «Порушення вимог розмітки проїзної частини доріг». На виконання вимог ухвали суду від 28.01.2022 позивач не надав до суду оригінал оскаржуваної ним постанови. Позивач, не погодившись із рішенням посадової особи суб`єкта владних повноважень, вважаючи його незаконним, звернувся до суду із даним позовом про оскарження індивідуального акту. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ст. 77 КАС України). Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Статтею 251 КУпАП визначено поняття доказів у справі про адміністративне правопорушення. Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає поміж іншого у разі порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до вимог пункту 8.51 Правила дорожнього руху» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306, дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту. Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки. Відповідно до п.34 Дорожня розмітка, визначено, що горизонтальна розмітка окрім інших має таке значення 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 +1) смугами. Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку. Позивач категорично заперечував свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення як у позові так і на переглянутому відео. Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На виконання вимог ухвали суду від 28.01.2022 представником відповідача було надано до суду відзив, до якого долучено CD - диск із відеозаписом із назвою файлу - АВ00129. Із оскаржуваної постанови судом встановлено, що до постанови додається - ав00129. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу ( ст. 283 КУпАП ). Отже, технічний засіб за допомогою якого здійснювалась фіксація має бути обов`язково вказаний у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення зафіксоване як в автоматичному режимі так і не в автоматичному режимі. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду в постанові від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17, в постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а. Судом встановлено, що оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб за допомогою якого здійснювалась фіксація правопорушення, а лише назву відео файлу, який відображений на диску. Водночас із переглянутого безпосередньо судом відеофайлу відображеного на CD - диску із назвою - АВ00129, судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження висунутого [PERSON] обвинувачення щодо перетину під час керування транспортним засобом Mazda 6 державний номерний знак [NUMBER] подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3., яка поділяє транспортні потоки проти належних напрямків. Вказаний відеозапис містить лише відображення, коли працівник поліції підходить до транспортного засобу, водій якого відрекомендувався [PERSON] та повідомляє останньому про факт порушення ПДР щодо перетину подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки. Отже, відеозапис поданий на підтвердження факту порушення правил дорожнього руху, суд вважає неналежним доказом, оскільки у постанові відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17. Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, на підтверджують факту порушення позивачем п.1.3. ПДР, а відтак висунутого йому обвинувачення, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП. При розгляді даної справи суд врахову також позицію ВС викладену у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, де зазначено, що для підтвердження порушення Позивачем Правил дорожнього руху України відповідач (Управління патрульної поліції), відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із відповідними замірами відстані автомобіля від пішохідного переходу тощо. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Отож постанова у виді рішення посадової особи суб`єкта владних повноважень не може бути доказом вини позивача за відсутності інших належних та допустимих доказів. Щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах вказано у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17, від 24 липня 2019 по справі № 161/10598/16-а, від 17 липня 2019 року по справі № 295/3099/17, від 07 серпня 2019 року по справі № 754/10826/16. Що стосується доводів позивача у позовній заяві про спрощений порядок розгляду справи відповідачем та ненадання йому можливості скористатись правовою допомогою, то суд враховує позицію Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.11.2019 у справі N487/2179/17 адміністративне провадження N К/9901/6150/18, де зазначено, що діючим законодавством на час виникнення спірних відносин було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене нормами КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. Водночас судом установлено, що позивачу було роз`яснено його права та обов`язки, суть вчиненого ним порушення, проведено розгляд справи у відповідності до вимог КУпАП, утім не було доведено факт вчинен6ого правопорушення. Вказані мотиви суду спростовують доводи позивача щодо порушення відповідачем - 1 вимог процесуального законодавства при розгляді його справи. Суд, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, дійшов до переконання, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити за недоведеності висунутого позивачеві обвинувачення щодо порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг. За таких обставин суд задовольняє позов. Питання про судові витрати суд вирішує з урахуванням приписів ст.139 КАС України, а також позиції Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, а оскільки позов задоволено, позивач при пред`явлені даного позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 454, 00 грн.., що підтверджується відповідними доказами доданими до позову, відтак сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з Управління патрульної поліції Вінницькій області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача. Керуючи ст. 2, 9, 72-78, 245, 246, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд, -

Результат розгляду: granted