Рішення адміністративного суду від 2022-11-02 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автогазцентр» (далі - позивач, ТОВ «Автогазцентр») звернулось у суд з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Черкаській області) про визнання протиправними та скасування розпоряджень від 30.07.2021 №792-рл та від 23.09.2021 №1084-рл про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним, зобов`язання видалити з Реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію (відомості) про анулювання виданих ТОВ «Автогазцентр» ліцензій від 11.07.2019 №23090314201900209, №23010314201900208, №23010314201900210, №23060314201900211 та поновити таку інформацію (внести відомості) в Реєстр. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно анульовано позивачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, оскільки для їх отримання були надані усі передбачені законом документи. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у задоволенні позову відмовлено. Позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що встановлення спірних автомобільних газозаправних пунктів не є будівництвом, а тому не виникало обов`язку щодо прийняття таких об`єктів в експлуатацію, у зв`язку з чим посилання відповідача на ненадання таких документів як на підставу для прийняття оскаржуваних розпоряджень є безпідставним; місцевим судом не враховано, що відповідачем пропущено встановлений законом строк для застосування до ТОВ «Автогазцентр» адміністративно-господарських санкцій. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а рішення суду - скасувати, з таких підстав. Судом установлено, що позивачем отримано у податкового органу наступні ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним: - №23010314201900208 терміном дії з 11.07.2019 до 11.07.2024 за адресою місця торгівлі: 18027, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Сурікова, 14/а; - №23010314201900210 терміном дії з 11.07.2019 до 11.07.2024 за адресою місця торгівлі: 18008, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Десантників, 4, АГЗП; - №23060314201900211 терміном дії з 11.07.2019 до 11.07.2024 за адресою місця торгівлі: 19000, Черкаська обл., м. Канів, вул. Енергетиків, 60, АГЗП; - №23090314201900209 терміном дії з 11.07.2019 до 11.07.2024 за адресою місця торгівлі: Черкаська обл., Городищенський р-н, м. Городище, вул. Далекосхідна, 15. ГУ ДПС у Черкаській області листами від 26.07.2021 №6362/5/23-00-09-0351 та від 28.07.2021 №6437/5/23-00-09-035 надіслано запит до ДАБІ України щодо надання інформації, зокрема, чи видавались суб`єкту господарювання, який має ліцензію на право роздрібної торгівлі або іншій особі за вказаними вище адресами, акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального. Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області листами №1023-7-1.14/338 від 29.07.2021 та №1023-7-1.14/370 від 18.08.2021 повідомлено про відсутність інформації щодо видачі/реєстрації документів дозвільного та декларативного характеру на початок виконання підготовчих та будівельних робіт і документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. 23.09.2021 начальником управління контролю за підакцизними товарами Кужим О. складено доповідну записку на ім`я керівника ГУ ДПС у Черкаській області з пропозицією анулювати ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним суб`єктам господарювання згідно з переліком, до якого увійшов позивач, у зв`язку з відсутністю в них документів про прийняття об`єктів в експлуатацію. Розпорядженнями ГУ ДПС у Черкаській області від 30.07.2021 №792-рл та від 23.09.2021 №1084-рл, на підставі абз. 9, 10, ч. 50 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) анульовано ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним позивача, зокрема: №23090314201900209, №23010314201900208, №23010314201900210 та №23060314201900211. Не погоджуючись із указаними розпорядженнями, ТОВ «Автогазцентр» звернулося до суду з цим позовом. Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним №23010314201900208, №23010314201900210, №23060314201900211, №23090314201900209 видані позивачу за відсутності відповідних актів вводу в експлуатацію об`єкта або актів готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікатів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття певних об`єктів в експлуатацію, у зв`язку з чим оскаржувані розпорядження прийняті правомірно. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон №481/95-ВР. Відповідно до ст. 1 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції / автогазозаправної станції / газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів; ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку. Питання, зокрема, роздрібної торгівлі пальним регламентовано ст. 15 Закону №481/95-ВР. Так, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю. Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального). Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах. У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі. Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: - документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; - акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; - дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального. Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник. У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта. Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії. Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла. Із змісту наведених правових норм вбачається, що для здійснення господарської діяльності, зокрема, з роздрібної торгівлі пальним, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності. Вичерпний перелік документів, що подається разом із заявою про отримання ліцензії, визначений ст. 15 Закону. У цьому переліку, крім іншого, визначено акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства. Цей висновок узгоджується із правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 09.08.2022 у справі №580/2513/21. Судовою колегію враховується, що вичерпний перелік підстав для анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на момент прийняття оскаржуваних розпоряджень було регламентовано ч. 50 ст. 15 Закону №481/95-ВР. Так, абзацами 9 і 10 ч. 50 статті 15 Закону №481/95-ВР передбачено, що ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі, зокрема, отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами; встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії. Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання. Поряд з цим, аналіз змісту наведених вище норм ч. 50 ст. 15 Закону №481/95-ВР свідчить про відсутність такої підстави для анулювання ліцензії як ненадання документів про завершення будівництва об`єкта нерухомого майна, щодо стаціонарного заправника газу, який не є об`єктом нерухомого майна. У розрізі наведеного, надаючи оцінку висновкам суду про те, що підприємство було зобов`язане надати контролюючому органу акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єкта, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до п. 11 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (далі - Міністерство), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 №197, для розгляду наукових рекомендацій та проведення фахових консультацій з основних питань діяльності у Міністерстві можуть утворюватися постійні або тимчасові консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи. Рішення про утворення чи ліквідацію колегії, інших постійних або тимчасових консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів, їх кількісний та персональний склад, положення про них затверджує Міністр. У межах зазначених вище повноважень наказом Міністерства від 23.09.2011 №208 (далі - наказ Міністерства №208) створено науково-технічну раду (далі - НТР), що є постійно діючим дорадчим органом Міністерства, який утворюється для професійного колегіального розгляду наукових і технічних питань, що належать до компетенції Міністерства. У підпункті 2.2.2 пункту 2.2 наказу Міністерства №208 визначено, що НТР відповідно до покладених на неї завдань розглядає проекти методичних рекомендацій з питань, що належать до її компетенції, а також обґрунтовані відхилення від будівельних норм, що забезпечують дотримання встановлених вимог безпеки до будівель і споруд у спосіб, не передбачений будівельними нормами (за необхідності, яка визначається рішенням секції). Діючи в межах повноважень, наданих наказом Міністерства №208, зокрема, щодо розгляду методичних рекомендацій, НТР рішенням від 10.12.2015 №88 схвалило Методичний посібник «Деякі особливості визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва» (далі - методичні рекомендації). У вступі до вказаного методичного посібника зазначено, що Директивою Ради Європейського Союзу 89/106/ЄЕС, прийнятою у 1988 році, країнам, що входять до складу Євросоюзу, було запропоновано новий підхід до питань технічного регулювання будівельної діяльності. З прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 20 12.2006 №1764 «Про затвердження Технічного регламенту будівельних виробів, будівель і споруд» Україна зробила перший практичний крок на шляху приєднання до європейських принципів технічного регулювання. У першу чергу це стосувалося забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ. Наразі в Україні поряд з національною функціонує європейська гілка нормативної бази, основою якої є запровадження розрахунку будівельних конструкцій за Єврокодами. У главі 2.6 Методичних рекомендацій зазначено, що контейнерні АЗС, виготовлені як цілісний заводський виріб відповідно до затверджених у встановленому порядку технічних умов з обов`язковим забезпеченням системами блискавкозахисту, очищення стоків тощо та розміщені на ділянці, забезпеченій інженерною інфраструктурою, що дає можливість підключення та функціонування АЗС без виконання будівельних робіт, не є об`єктом будівництва. Водночас контейнерні АЗС не можуть бути віднесені до тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, оскільки вони є об`єктами підвищеної небезпеки та екологічно небезпечними об`єктами. Контейнерні АЗС - установка для відпуску нафтопродуктів, яка складається з резервуара і паливороздавальної колонки, зблокованих в єдиному контейнері. З матеріалів справи вбачається, що роздрібний продаж пального ТОВ «Автогазцентр» здійснювався: - за адресою м. Черкаси, вул. Десантників, 4, за допомогою колонки заправної типу «УЗСГ-01» та насосу ЗВГ «Hydro-Vacuum» типу «SKC-4.08.5 1160LPG»; - за адресою м. Канів, вул. Енергетиків, 60, за допомогою колонки заправної типу «Астра-2-09» та насосу ЗВГ «Hydro-Vacuum» типу «SKC-4.08.5 1160LPG»; - за адресою м. Городище, вул. Далекосхідна, 15, за допомогою колонки заправної типу «УЗСГ-01» та насосу ЗВГ «Hydro-Vacuum» типу «SKC-4.08.5 1160LPG»; - за адресою м. Черкаси, вул. Сурікова, 14/а, за допомогою газороздавальної колонки типу «Шельф 100-1 LPG» та насосу ЗВГ типу «SKC-4.08.04LPG». Тобто, за своєю природою вказані заправники не належить до об`єктів нерухомого майна. При цьому, як стверджує позивач, що не спростовано відповідачем, ТОВ «Автогазцентр» встановлено стаціонарний заправник газу, який виконаний як цілісний заводський виріб, що не передбачає виконання будь-яких будівельних робіт, а тому відсутній обов`язок з надання документів про завершення будівництва об`єкта нерухомого майна. При цьому судова колегія звертає увагу, що до заяв щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Автогазцентр» було додано, зокрема, дозволи Управління Держпраці у Черкаській області від 23.09.2016 №329.16.71 та від 11.04.2019 №129.19.71 на експлуатацію устаткування підвищеної небезпеки, дозволи Управління Держпраці у Черкаській області від 23.09.2016 №328.16.71 та від 11.04.2019 №130.19.71 на виконання робіт підвищеної небезпеки: газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежнонебезпечних зонах, а також заповнення, злив цистерн та інших ємностей із зрідженим вибухонебезпечним газом (пропан-бутан). Відповідно до ч. 5 та ч. 10 ст. 21 Закону України «Про охорону праці» порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, проведення або експлуатація (застосування) яких потребує отримання дозволу, та граничні розміри тарифів на проведення експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, висновок якої є підставою для видачі дозволів, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Набуття права на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки може здійснюватися на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з охорони праці. Переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, виконання або експлуатація (застосування) яких може здійснюватися на підставі такої декларації, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Отже, Управлінням Держпраці у Черкаській області фактично надано дозвіл ТОВ «Автогазцентр» експлуатувати стаціонарні заправники газу, що з урахуванням встановлених вище обставин відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 22.07.2021 у справі №640/19955/19. Таким чином, судом першої інстанції помилково не враховано, що стаціонарний заправник газу не є об`єктом будівництва, а отже законодавство не вимагає прийняття його в експлуатацію як об`єкта будівництва, а відтак оскаржувані розпорядження є протиправними та підлягають скасуванню. Указаний висновок судової колегії також узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 09.08.2022 у справі №580/2513/21, за якою для отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним суб`єкт господарювання зобов`язаний подати до ліцензійного органу акт вводу в експлуатацію об`єкта, акт готовності об`єкта до експлуатації або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта щодо виконаного цілісним заводським виробом стаціонарного АЗС, проте такий обов`язок не виникає, якщо АЗС розміщено на бетонному майданчику як цілісний заводський виріб і для його установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, улаштування фундаменту. Колегія суддів звертає увагу, що наведені вище висновки не суперечать і позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 21.08.2019 у справі №823/1850/16, згідно якої: «розміщення (встановлення) додаткового обладнання для технологічних операцій з приймання, зберігання та заправлення зрідженим газом (пропан-бутаном) транспортних засобів на діючій АЗС призведе до зміни її основних техніко-економічних показників, а саме: збільшення потужності (місткості (ємності) резервуарів та кількості автозаправок), обсягу послуг, загальної кількості працюючих тощо. Тому встановлення (розміщення) на діючу АЗС (як об`єкт підвищеної небезпеки) стаціонарного заправника газу моделі СЗГ-1-10, призначеного для технологічних операцій з приймання, зберігання та заправлення транспортних засобів зрідженим газом (пропан-бутаном) та виготовленого згідно ТУ У 28.1-30277055-042:2015 «Заправники газом стаціонарні» призвело до зміни функціонального призначення АЗС, внаслідок чого відбулися зміни основних техніко-економічних показників, а тому відноситься до реконструкції та потребує дозволу Державної архітектурно-будівельної інспекції України. …розміщення виконаного цілісним заводським виробом стаціонарного заправника газом на раніше введеній в експлуатацію автомобільній заправній станції є її реконструкцією, здійснення якої в силу закону відноситься до будівельних робіт і потребує отримання дозволу органу державного архітектурно-будівельного контролю». Так, у справі №823/1850/16 було встановлено, що розміщення стаціонарного заправника газом було здійснено на раніше введеній в експлуатацію автомобільній заправній станції. У свою чергу, на відміну від обставин цієї справи, у справі, рішення в якій є предметом апеляційного перегляду, відсутні докази того, що до моменту встановлення стаціонарного заправника газу була розташована автомобільна заправна станція чи інший об`єкт будівництва, який потребував реконструкції для його облаштування. У розрізі наведеного колегія суддів уважає за необхідне зауважити, Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Відтак, видавши ТОВ «Автогазцентр» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №23010314201900208, №23010314201900210, №23060314201900211 та №23090314201900209 на підставі доданих до заяв товариства документів та визнавши їх достатніми для отримання ліцензій, ГУ ДПС у Черкаській області у подальшому не вправі посилатися на їх неповноту як підставу для анулювання раніше виданих ліцензій. При цьому фактів отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявами на отримання ліцензій, не видавалися/не погоджувалися такими органами, чи фактів подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявами на отримання ліцензій, матеріали справи не містять. Водночас посилання позивача на пропуск відповідачем визначеного ст. 250 Господарського кодексу України строку для застосування до ТОВ «Автогазцентр» адміністративно-господарських санкцій судова колегія вважає помилковими, оскільки відповідно до ч. 2 цієї норми її дія не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законами України "Про валюту і валютні операції", "Про банки і банківську діяльність", "Про платіжні послуги" та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на податкові та митні органи. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання видалити з Реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію (відомості) про анулювання виданих ТОВ «Автогазцентр» ліцензій та поновити таку інформацію (внести відомості) в Реєстр, колегія суддів зазначає наступне. Порядок ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №545 (далі - Порядок №545). Відповідно до п. 2 Порядку №545 єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального формується та ведеться ДФС та її територіальними органами в електронній формі на підставі відомостей, зазначених у документах, які подаються суб`єктами господарювання для отримання ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним відповідно до статей 3 і 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Підставою для виключення суб`єкта господарювання з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є рішення про анулювання ліцензії, прийняте ДФС та її територіальними органами відповідно до статей 3 і 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Інформація про суб`єкта господарювання вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше робочого дня, наступного за днем видачі/зупинення/анулювання ліцензії або внесення змін до ліцензії (п. 6-7 Порядку №545). Отже, з метою належного захисту порушеного права позивача, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зобов`язання ГУ ДПС у Черкаській області видалити з Реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію (відомості) про анулювання виданих ТОВ «Автогазцентр» ліцензій від 11.07.2019 №23090314201900209, №23010314201900208, №23010314201900210, №23060314201900211 на право здійснення роздрібної торгівлі пальним та поновити інформацію (внести відомості) в Реєстр про такі ліцензії. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і ухвалити нове судове рішення. За змістом ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосовано норм матеріального права, що зумовило неправильне вирішення справи. Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною 6 цієї правової норми закріплено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Правові засади справляння судового збора, платники, об`єкти та розміри ставок судового збора, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збора визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI у відповідній редакції (далі - Закон). З огляду на те, що предметом позову є розпорядження про анулювання ліцензій, позовні вимоги є вимогами немайнового характера. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону у редакції, чинній на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збора за подання адміністративного позову немайнового характера, який подано юридичною особою, складала 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що становить 2270,00 грн). Судовий збір за подання апеляційної скарги обраховується, виходячи із положень статей 3 та 4 Закону - в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у цій справі становить 13620,00 грн (2270,00 х 4 х 150%). Відповідно до матеріалів справи позивачем сплачено судовий збір за подання позову та апеляційної скарги з урахуванням вищенаведених вимог Закону - у розмірі 22700,00 грн (9080,00 + 13620,00). Оскільки апеляційним судом ухвалено нове судове рішення, відповідно розподіл судових витрат підлягає зміні, а саме, позивачу мають бути відшкодовані понесені судові витрати у розмірі 22700,00 грн.

Результат розгляду: granted