Рішення адміністративного суду від 2023-08-11 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 березня 2023 року було скасовано постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Бориспільської міської ради про накладення адміністративного стягнення №6 від 15 вересня 2022 року та закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.38 КУпАП. Крім того, за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Бориспільської міської ради на користь позивача були стягнуті витрати на оплату судового збору в розмірі 536 гривень 80 копійок. [PERSON] посилається на те, що вона витратила грошові кошти в розмірі 12000 гривень 00 копійок на оплату професійної правничої допомоги. Судовим рішенням залишилось не вирішеним питання про відшкодування позивачу означених судових витрат. Тому [PERSON] просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з виконавчого комітету Бориспільської міської ради на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 гривень 00 копійок. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2023 року у задоволенні клопотання [PERSON] про ухвалення додаткового рішення було відмовлено. Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нове рішення яким стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною першою ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 частини першої ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 1 частини третьої ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до частини сьомої ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16. Крім того, колегія суддів враховує висновки Верховного суду висловлені, зокрема, у постанові від 01.06.2021 у справі № 640/11563/20. Так, висновуючись на аналізі статей 132, 134, 139 КАС України, статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», Верховний Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу адвоката надано до заяви про винесення додаткового судового рішення щодо відшкодування судових витрат: договір про надання правової допомоги №1, укладений 15 грудня 2022 року між позивачем та адвокатом Асряном А.О., платіжну інструкцію №0.0.2932814058.1 від 4 квітня 2023 року, акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 31 грудня 2022 року. Однак, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви позивача на відшкодування понесених витрат виходив з того, що до адміністративного позову був приєднаний договір про надання правової допомоги №1, укладений 15 грудня 2022 року між [PERSON] та ТОВ «Юридична компанія «Аксіома». Так, суд першої інстанції вказав про те, що незважаючи, що Асрян А.О. є директором ТОВ «Юридична компанія «Аксіома», адвокат Асрян А.О. та ТОВ «Юридична компанія «Аксіома» є різними суб`єктами правовідносин. Досліджуючи наведені мотиви, колегія суддів не може з ними погодитися, виходячи з того, що позивач разом з відповідною заявою подав інший договір укладений між позивачем та адвокатом Асряном А.О. та просив не враховувати договір долучений до позовної заяви оскільки у ньому є технічні помилки. При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до наданого платіжного доручення, грошові кошти були сплачені позивачем саме адвокату Асряну А.О. Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, що стало наслідком помилкову відмову позивачу у відшкодуванні витрат на правову допомогу. Крім того, колегія суддів вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду даної справи, не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, та відповідно, співмірності обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу. Таким чином, дослідивши надані позивачем докази витрат на правничу допомогу, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу до 6000 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, у своїй апеляційній скарзі позивач просить вирішити питання щодо стягнення витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції. Так, на підтвердження понесених витрат позивач надає: копію договору №2 від 05.06.2023 про надання правової допомоги, копію протоколу узгодження послуг№1 від 05.06.2023, копію акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 05.06.2023. Відповідно до акту приймання-передачі, зазначено, що загальний час надання послуг адвоката замовнику становить 3 (три) години. Загальна вартість послуг адвоката за надані послуги складає 8000,00 грн. з розрахунку 4000,00 грн. за годину роботи адвоката. Замовник зобов`язується оплатити послуги адвоката в розмірі визначеному в пункті 3 цього акту протягом 3-х банківських днів з дня підписання цього акту. Так, колегія суддів враховуючи предмет апеляційного перегляду, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, дійшла висновку про наявність підстав для часткового відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 4000, 00 грн. Таким чином, за результатом розгляду апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з постановленням нового рішення.

Результат розгляду: partial