Рішення адміністративного суду від 2023-01-18 00:00:00+02

в грудні 2020 року [PERSON] звернувся з позовом до Регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Хмельницькій області, в якому просить: визнати неправомірним рішення регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Хмельницькій області кваліфікувати лист Волочиської міськради №975 від 10.07.2020 року як відповідь на звернення до Урядового контактного центру ВО-10564390 від 27.04.2020 і зобов`язати омбудсмена повторно розглянути звернення з цього приводу, з урахуванням рішення суду.\~ Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 10.06.2021 в задоволенні позову відмовив. Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову повністю. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції \~без змін. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач 23 вересня 2019 року звернувся до Волочиської міської об`єднаної територіальної громади із заявою щодо торгівлі на вулицях Музейна та Першотравнева. Листом від 01 жовтня 2019 року № 621 Волочиська міська об`єднана територіальна громада повідомила [PERSON] , що рішенням виконавчого комітету Волочиської міської ради №429 від 12.09.2019 року фізичній особі-підприємцю [PERSON] дозволено проводити виїзну торгівлю на стоянці по [ADDRESS] не надавали. 27 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до Хмельницької обласної державної адміністрації із електронним зверненням №ВО-10564390 щодо незаконного продовження здійснення торгівлі на перехресті [ADDRESS] . 05 липня 2020 року позивач звернувся до Хмельницької обласної державної адміністрації із електронним зверненням №ВО-10880707 про відсутність розгляду звернення №ВО-10564390 від 27.04.2020 року. Листом від 10.07.2020 року № 975 Волочиська міська об`єднана територіальна громада повідомила Хмельницьку облдержадміністрацію, що [PERSON] дійсно звертався у 2019 році із заявою щодо дозволів проводити виїзну торгівлю по вулицях Незалежності та Першотравневій. Копія листа надіслана [PERSON] . Позивач 10 листопада 2020 року надіслав на поштову адресу регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Хмельницькій області супровідний лист із доданою заявою від 03 вересня 2020 року до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про порушення посадовими особами Хмельницької обласної державної адміністрації права на отримання відповіді на звернення згідно із Законом України «Про звернення громадян» та притягнення винних посадових осіб до адміністративної відповідальності. Листом від 16 листопада 2020 року № 31701.4/В-18290.3/20/44 регіональний представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Хмельницькій області О. Шейгец звернулася до голови Хмельницької обласної державної адміністрації Габінета Д. А., повідомивши про звернення [PERSON] , з проханням, якщо відповідь на звернення заявника була надана, надати належним чином засвідчену копію відповіді з додатками, копії сторінки з журналу вихідної кореспонденції, якщо відповідь не була надана, терміново поновити право заявника та надати письмову відповідь з урахуванням вимог Закону України «Про звернення громадян». Листом від 20 листопада 2020 року №Ш/11243-16/09 Хмельницька обласна державна адміністрація повідомила, що звернення, подане [PERSON] через сайт державної установи «Урядовий контактний центр» від 27.04.2020 року за №ВО-10564390, обласною державною адміністрацією не реєструвалося і не розглядалося у зв`язку з тим, що на той момент Хмельницький обласний контактний центр, до повноважень якого належали питання взаємодії з Урядовим контактним центром, був ліквідований (розпорядження голови облдержадміністрації від 17.01.2020 року №102/2020-р), 30 березня 2020 року усіх його працівників звільнено. Відповідно в обласній державній адміністрації був заблокований індивідуальний код доступу до Єдиної електронної бази даних звернень програмно-технічного комплексу Національної системи опрацювання звернень, через яку до місцевих органів виконавчої влади надходять звернення громадян з Урядового контактного центру. Функції ліквідованого обласного центру згідно з розпорядженням голови облдержадміністрації від 22.05.2020 року №373/2020-р покладено на відділ роботи із зверненнями громадян апарату облдержадміністрації з 26 травня 2020 року. Повторне звернення [PERSON] через Урядовий контактний центр від 05.07.2020 за №ВО-10880707 про неотримання відповіді на його попереднє звернення (від 27.04.2020) було зареєстровано відділом роботи із зверненнями громадян апарату облдержадміністрації 06.07.2020 року за №В/6421-16/09 та розглянуто відповідно до розпорядження голови облдержадміністрації від 07.11.2018 року № 785/2018-р «Про порядок розгляду письмових звернень громадян, організації та проведення особистих прийомів, виїзних особистих прийомів громадян і «гарячих» телефонних ліній «Запитай у влади» керівництвом обласної державної адміністрації». Вказане звернення за дорученням першого заступника голови облдержадміністрації Р. Примуша надіслано Волочиській міській об`єднаній територіальній громаді для розгляду й інформування заявника у межах повноважень. Про результати розгляду звернення [PERSON] надано письмову відповідь. Q ? ` ` ? ?? $? ? ? ????\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ ?? ??? G U # ? ???Times New Roman CE Times New Roman Полужирный Листом від 23 листопада 2020 року № 32283.4/В-18290.3/20/44 регіональний представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Хмельницькій області О. Шейгец повідомила [PERSON] про результати розгляду його звернення та зазначила, що підстав для застосування додаткових заходів реагування за його зверненням не вбачається.Листом від 23 листопада 2020 року № 32283.4/В-18290.3/20/44 регіональний представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Хмельницькій області О. Шейгец повідомила [PERSON] про результати розгляду його звернення та зазначила, що підстав для застосування додаткових заходів реагування за його зверненням не вбачається. Листом від 23 листопада 2020 року № 32283.4/В-18290.3/20/44 регіональний представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Хмельницькій області О. Шейгец повідомила позивача про результати розгляду його звернення та зазначила, що підстав для застосування додаткових заходів реагування за його зверненням не встановлено. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі. Оцінюючі доводи апеляйної скарги, суд виходить з наступного. Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Спірні правовідносини регламентуються загальними Законами України «Про звернення громадян», «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939-VI), а також спеціальним Законом щодо спірних правовідносин - Законом №776/97-ВР «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», якій визначає повноваження відповідача щодо розгляду звернень. Законом України «Про звернення громадян» встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (ст.1 Закону). Статтею 3 Закону визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Зокрема, скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Законом встановлений порядок розгляду скарг, терміни розгляду та надання відповіді. Закон України №2939-VI, відповідно до преамбули визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес. Згідно з вимогами ст.1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до вимог ст.5 Закону доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію. Статтею 19 Закону встановлено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Письмовий запит подається в довільній формі та повинен містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі. Крім того, статтею 12 Закону встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у ст.13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації. Частиною 1 ст.13 Закону встановлено, що розпорядниками інформації згідно Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них. Згідно з вимогами ст.20 Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Статтею 1 Закону №776/97-ВР встановлено, що парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений), який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з вимогами ст.2 Закону сферою його застосування є відносини, що виникають при реалізації прав і свобод людини і громадянина між громадянином України, незалежно від місця його перебування, іноземцем чи особою без громадянства, які перебувають на території України, та органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими і службовими особами. Статтею 4 Закону визначено, що Уповноважений є посадовою особою, статус якої визначається Конституцією України, цим та іншими законами України. Уповноважений здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб. Діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод. Згідно з вимогами ст.10 Закону для забезпечення діяльності Уповноваженого утворюється секретаріат, який є юридичною особою, має свій рахунок у банку та печатку встановленого зразка. Структура секретаріату, розподіл обов`язків та інші питання щодо організації його роботи регулюються Положенням про секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Повноваження Уповноваженому визначені розділом IV Закону №776/97-ВР. Статтею 16 Закону встановлені підстави для провадження справ та призначення перевірок. Уповноважений здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує:1) за зверненнями громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників; 2) за зверненнями народних депутатів України; 3) за власною ініціативою. Статтею 17 («Розгляд звернень до Уповноваженого») Закону №776/97-ВР встановлено, що Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років. При розгляді звернення Уповноважений: 1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина; 2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому; 3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення; 4) відмовляє в розгляді звернення. Уповноважений не розглядає тих звернень, які розглядаються судами, зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо заінтересована особа подала позов, заяву або скаргу до суду. Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою. З аналізу вищезазначених положень слідує, що спеціальним законом встановлені особливості розгляду звернень до Уповноваженого, зокрема Законом надано дискреційні повноваження щодо способу розгляду звернень. Так, Уповноважений має право направляти звернення за належністю органу, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення. Наведені норми ЗУ "Про звернення громадян" вказують, що звернення громадян, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду тим органом чи посадовою особою органу, до якого подано звернення та до повноважень якого входять питання, порушені у зверненні, зазвичай протягом одного місяця, з обов`язковим повідомленням громадянина про результати розгляду; при цьому орган або посадова особа зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти звернену до них заяву та надати обґрунтовану відповідь за результатами її розгляду. З матеріалів справи встановлено, що позивач в заяві від 23.09.2019 року (а.с. 7) просив забезпечити виконання розділу V Постанови \~від 30 березня 1994 р. N 198 \~"Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони", а саме: прибрати пункти дрібнороздрібної торгівельної мережі з заборонених ділянок. Судом досліджено лист від 01.10.2019 року (а.с.9), яким надано відповідь позивачу. Зокрема, зазначено, що громадянину [PERSON] дозволено проводити виїзну торгівлю по вулиці Музейна. Щодо вулиці Першотравневої, повідомлено, що міськвиконком не приймав рішеня і не надавав дозвіл на торгівлю на вказаній вулиці. Зі змісту вказаного листа встанолено, що звернення позивача розглянуто не в повному обсязі та не надано відповіді на усі питання звернення. Оцінюючи доводи апеляційної скарги, в частині вимоги позивача, визнати неправомірним рішення Регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Хмельницькій області кваліфікувати лист Волочиської міськради №975 від 10.07.2020 як відповідь на звернення і зобов`язати омбудсмена повторно розглянути звернення, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону №393 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Статтею 16 Закону №393 визначено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Згідно з ст.18 Закону №393 громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги. Відповідно до ст.19 Закону №393 органи державної влади, їх працівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечити поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення. Системний аналіз зазначених положень дозволяє дійти висновку, що орган, до якого направлена заява чи скарга громадянина, зобов`язаний об`єктивно, всебічно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви. З матеріалів справи встановлено, що позивач 10 листопада 2020 року звернувся до регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Хмельницькій області про порушення посадовими особами Хмельницької обласної державної адміністрації права на отримання відповіді на звернення згідно із Законом України «Про звернення громадян» та притягнення винних посадових осіб до адміністративної відповідальності. Відповідно, вказана заява позивача за своїм змістом є зверненням у розумінні Закону № 393/96-ВР. 23 листопада 2020 року відповідач надав позивачу відповідь на звернення, зазначив, що відповідно до ст.101 Конституції України практика реалізації права заявника на отримання відповіді забезпечена, мета парламентського контролю виконана. Підстав для застосування додаткових заходів реагування за зверненням [PERSON] немає. \~ Діючим законодавством регламентовано чітку процедуру прийняття Уповноваженим такої заяви, вирішення питання про відкриття відповідного провадження та здійснення її розгляду, в тому числі заходи, які можуть вживатись Уповноваженим в ході провадження та надання остаточної відповіді. Натомість, Регональним представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Хмельницькій області не проведено перевірку щодо вказаних фактів порушення прав позивача та не вжито заходів для усунення порушень прав позивача на одержання відповіді про результати розгляду заяви, предбачене ст.18 Закону України "Про звернення громадян", у відповіді на його скаргу від 22.11.2020 №32283.4/В-18290.3/20/44 вказано про відсутність будь-яких порушень прав позивача. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про порушення права позивача як суб`єкта правовідносин у сфері звернень громадян, на належний розгляд свого звернення та отримання на нього відповіді та реагування. Надана позивачу відповідь на його звернення не ґрунтується на ретельному дослідженні обставин і питань, які порушує заявник у своєму зверненні, та не надає на них вичерпної та зрозумілої відповіді, що підтверджується змістом листа-відповіді \~відповідача. З огляду на встановлені обставини колегія суддів погоджується з доводами викладеними \~в апеляційній скарзі, що Регіональним представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Хмельницькій області допущено протиправну бездіяльність щодо виконання вимог Закону України «Про звернення громадян», тому з метою належного способу захисту та поновлення порушеного права позивача, слід визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду звернення позивача від 03.09.2020 та зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення позивача. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції ввважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted