Рішення адміністративного суду від 2022-02-11 00:00:00+02

У серпні 2016 року Житомирська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (далі - позивач, контролюючий орган, Житомирська ОДПІ) звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю магазин № 116 «Рябінушка» (далі - відповідач, ТОВ магазин № 116 «Рябінушка») про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що судовими рішеннями у справах № 0670/3032/12 та № 806/7801/13-а, що набрали законної сили з відповідача було стягнуто податковий борг на загальну суму 22935,73 грн. Житомирською ОДПІ вживалися заходи щодо стягнення коштів з рахунків у банках, що обслуговують ТОВ магазин № 116 «Рябінушка», однак інкасові доручення були повернуті без виконання. З огляду на вищевикладене, контролюючий орган просить надати Житомирській ОДПІ дозвіл на погашення податкового боргу Товариства за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року позов задоволено, надано Житомирській ОДПІ дозвіл на погашення податкового боргу ТОВ магазин № 116 «Рябінушка» за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач позбавлений можливості здійснити заходи щодо стягнення коштів з рахунків платника у банках через відсутність коштів, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2018 року клопотання Житомирської ОДПІ задоволено, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року скасовано, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГАЗИН РЯБІНУШКА» (далі - ТОВ «МАГАЗИН РЯБІНУШКА», скаржник) на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року закрито на підставі статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Скасовуючи постанову суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у справі, що розглядається наявний спір про право власності на майно, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства. Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2018 року касаційну скаргу Житомирської ОДПІ задоволено частково, ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та направляючи справу для продовження розгляду, суд касаційної інстанції зазначив, що позивач звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про закриття апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 305 КАС України, посилаючись на те, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана особою, щодо якої не вирішувалося питання про права, свободи та інтереси. У свою чергу, суд апеляційної інстанції, залишивши поза увагою звернення позивача з клопотанням саме на підставі статті 305 КАС України, помилково застосував до спірних правовідносин положення статті 238 КАС України, яка передбачає підстави закриття провадження у справі. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «МАГАЗИН РЯБІНУШКА» залишено без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року - без змін. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі. Не погодившись із постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року ТОВ «МАГАЗИН РЯБІНУШКА» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. На обґрунтування вимог касаційної скарги зазначив, що суди попередніх інстанцій не з`ясували, чи перебуває описане у податкову заставу майно у власності відповідача та надали дозвіл на реалізацію майна, що не належить відповідачу, а належить зовсім іншій особі, що суперечить приписам статті 95 Податкового кодексу України. ТОВ «МАГАЗИН РЯБІНУШКА» вказало, що у переважній більшості інкасованих доручень, що направлялися позивачем до банківських установ не зазначено, що останні залишилися без виконання саме у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках ТОВ магазин № 116 «РЯБІНУШКА». Також скаржник наголосив на тому, що суд апеляційної інстанції під час розгляду справи не з`ясував та залишив поза увагою, що відповідач - ТОВ магазин № 116 «РЯБІНУШКА» та особа, яка подала апеляційну скаргу - ТОВ «МАГАЗИН РЯБІНУШКА» це різні юридичні особи. Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «МАГАЗИН РЯБІНУШКА». 23 січня 2022 року від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому контролюючий орган зазначає про законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій та безпідставність доводів, викладених у касаційній скарзі. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 20 червня 2012 року ДПІ у м. Житомирі Житомирської області ДПС було прийнято рішення № 1 про опис майна у податкову заставу та складено акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави № 36 від 21 червня 2012 року. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 липня 2012 року у справі № 0670/3032/12 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин «Рябінушка» (код за ЄДРПОУ 13578309) в дохід Державного бюджету України в особі Державної податкової інспекції у м. Житомирі Житомирської області ДПС заборгованість у сумі 5510,73 грн. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2014 року у справі № 0670/7801/13а стягнуто з ТОВ магазин №116 "Рябінушка" (код ЄДРПОУ 13578309) в дохід Державного бюджету України в особі Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області заборгованість у сумі 17425,98 грн. З метою виконання зазначених судових рішень, Житомирська ОДПІ направила до банківських установ, у яких відкриті рахунки ТОВ магазин № 116 «РЯБІНУШКА» інкасові доручення від 15.12.2015 №2618/0623, № 2620/0623, № 2619/0623, № 2617/0623, № 2624/0623, № 2623/0623, № 2613/0623, № 2614/0623, № 2616/0623, № 2621/0623, № 2615/0623, № 2622/0623, № 2625/0623, № 2611/0623, № 2626/0623, № 2612/0623, що були повернуті без виконання. У подальшому, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. На думку колегія суддів, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції зазначеним вимогам не відповідає, виходячи з наступного. Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Відповідно до підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. Згідно з пунктами 88.1, 88.2 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Пунктом 89.3 статті 89 ПК України визначено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Відповідно до абзацу 2 пункту 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність правових підстав для надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, яке перебуває у податковій заставі. При цьому, скаржник в апеляційній та касаційній скаргах послався на те, що задовольнивши позовні вимоги, суди попередніх інстанцій надали дозвіл на погашення податкового боргу відповідача за рахунок майна, що не належить відповідачу, а належить іншій юридичній особі - ТОВ «МАГАЗИН РЯБІНУШКА», що суперечить приписам статті 95 ПК України. ТОВ «МАГАЗИН РЯБІНУШКА» також вказало, що у переважній більшості інкасованих доручень, що направлялися позивачем до банківських установ не зазначено, що останні залишилися без виконання саме у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках відповідача. Також відповідач наголошує на тому, що суд апеляційної інстанції під час розгляду справи не з`ясував та залишив поза увагою, що апеляційна скарга на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року подана не відповідачем, а зовсім іншою юридичною особою - ТОВ «МАГАЗИН РЯБІНУШКА». Судами попередніх інстанцій зазначені доводи залишені поза увагою, зокрема, суди під час розгляду справи не дослідили зміст направлених контролюючим органом до банківських установ інкасових доручень та не встановили причини їх невиконання. Суди не з`ясували, кому належить майно, яке перебуває у податковій заставі та за рахунок якого позивач просить надати дозвіл на погашення податкового боргу відповідача. Відповідно до частини п`ятої статті 383 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Крім того, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та направляючи справу для продовження розгляду, Суд касаційної інстанції наголосив на тому, що позивач звертався до суду апеляційної інстанції з клопотанням про закриття апеляційного провадження саме на підставі пункту 3 частини першої статті 305 КАС України, пославшись при цьому на те, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана особою, щодо якої не вирішувалося питання про права, свободи та інтереси. У свою чергу, суд апеляційної інстанції, залишивши поза увагою звернення позивача з клопотанням саме на підставі статті 305 КАС України, помилково застосував до спірних правовідносин положення статті 238 КАС України, яка передбачає підстави закриття провадження у справі. Вищенаведене, залишено поза увагою судом апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Також Верховний Суд зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції фактично дублює зміст постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року, не містить жодних спростувань доводів, викладених в апеляційній скарзі та вказівок суду касаційної інстанції, викладених у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2018 року, що у відповідності до приписів частини п`ятої статті 383 КАС України. Оскільки зазначені вище обставини мають значення для правильного вирішення спору, колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що внаслідок неповного з`ясування обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, не забезпечив при цьому повного і всебічно з`ясування обставин в адміністративній справі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і передати справу на новий розгляд. Частиною першою статті 353 КАС України обумовлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно відповідно до положень частини четвертої статті 9 КАС України вжити визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, запропонувати сторонам надати докази на підтвердження їх доводів та заперечень, виконати вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 21 серпня 2018 року, зокрема надати правову оцінку клопотанню позивача про закриття апеляційного провадження, поданому на підставі статті 305 КАС України тощо. У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, не встановив при цьому фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги, скасування рішення суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Враховуючи вищевикладене,

Результат розгляду: partial