Рішення адміністративного суду від 2022-09-07 00:00:00+03

в серпні 2021 року позивач,\~ [PERSON] , звернувся в суд із позовом, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецький області (далі - відповідач) щодо не нарахування та невиплати [PERSON] компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була йому донарахована та виплачена/підлягала виплаті на підставі постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 у справі №727/1988/13-а; \~\~ - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Украйні в Чернівецькій області розрахувати та виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати пенсії, яка була донарахована та підлягає виплаті на підставі постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 у справі №727/1988/13-а, яка визначається відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 № 159, за період з 14.09.2011 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії. Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 05.04.2022 позов задоволено. Судове рішення мотивоване тим, що несвоєчасне нарахування сум пенсії, що встановлено судовим рішенням відбулося з вини органу, який призначає і виплачує пенсію, у зв`язку із чим, позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати, тому наявні правові підстав для зобов`язання відповідача здійснити розрахунок, нарахування та виплату позивачу компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на підставі судового рішення. Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що нараховані суми на виконання рішення суду виплачуються органом Пенсійного фонду після відповідного фінансування з Державного бюджету України. Вважає, що в діях Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області відсутні протиправні дії по відношенню до позивача, оскільки нараховані позивачу кошти (доплата по рішенню суду) були виплачені у період, що не перевищує один календарний місяць, тому відсутні підстави для виплати компенсації, підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів немає. У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що несвоєчасна виплата пенсійної заборгованості свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо виконання судового рішення, що є підставою для стягнення компенсаційних втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Згідно з положеннями ч. 3\~ ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства\~ України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.02.2020 по справі №727/1988/13-а позов [PERSON] до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання рішень (розпоряджень) нечинними та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії (пенсійних виплат), як інваліду війни та дитині війни, відшкодувати завдану шкоду та вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо переведення [PERSON] з пенсії по інвалідності, обчисленої за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 на пенсію за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ з 04 жовтня 2011 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перевести [PERSON] на пенсію по інвалідності, як інваліду війни 2-ї групи за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ з 14 вересня 2011 року. Також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити [PERSON] пенсію по інвалідності, як інваліду війни 2-ї групи за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ з 14 вересня 2011 року по 03 жовтня 2011 року, з урахуванням раніше проведених виплат. Визнано протиправним дії (рішення) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в період з 14 вересня 2011 року по 04 вересня 2012 року щодо визначення стажу роботи (страхового стажу) [PERSON] на Крайній Півночі у меншому розмірі. Визнано протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не здійснення нарахування та \~\~виплати пенсії [PERSON] рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.03.2020 по справі №6727/1988/13-а в задоволенні позовної вимоги [PERSON] щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області \~нарахувати та виплатити [PERSON] підвищення до пенсії як інваліду війни 2-ї групи у розмірі 100 (сто) гривень у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» № 327 від 23.04.2012 \~за період з 01 жовтня 2017 року по день припинення права на таку виплату» - відмовлено. Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.04.2020 по справі №6727/1988/13-а визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області \~щодо не здійснення нарахування та виплати пенсії [PERSON] відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ в розмірі трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 січня 2017 року по 14 лютого 2020 року. Також, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області \~нарахувати та виплатити [PERSON] пенсію по інвалідності, як інваліду війни 2-ї групи відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ в розмірі трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 січня 2017 року по 14 лютого 2020 року, з урахуванням раніше проведених виплат. В решті позовних вимог відмовлено. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020 апеляційні скарги представників позивача [PERSON] та [PERSON] на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 лютого 2020 року та апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 квітня 2020 року задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання рішень (розпоряджень) нечинними та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії (пенсійних виплат), як інваліду війни та дитині війни, відшкодувати завдану шкоду та вчинити певні дії скасувати. Додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.03.2020 \~та додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06.04.2020 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов [PERSON] задоволено частково. Позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити у відповідності до вимог статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 державну соціальну допомогу "Діти війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 ч. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за період з 14 вересня 2010 року по 06 грудня 2010 року включно - залишено без розгляду. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо переведення [PERSON] з пенсії по інвалідності, обчисленої за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 на пенсію за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ з 04 жовтня 2011 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити [PERSON] пенсію по інвалідності, як інваліду війни 2-ї групи за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ з 14 вересня 2011 року. Також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити [PERSON] пенсію по інвалідності, як інваліду війни 2-ї групи за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ з 14 вересня 2011 року по 03 жовтня 2011 року, з урахуванням раніше проведених виплат. Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в період з 14 вересня 2011 року по 03 жовтня 2011 року щодо визначення стажу роботи (страхового стажу) [PERSON] на Крайній Півночі у меншому розмірі. Зазначено постановою, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 14 вересня 2011 року по 03 жовтня 2011 року перерахунок пенсії позивача з урахуванням стажу роботи на Крайній Півночі з 11.03.1956 по 24.03.1959. Визнано протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо нездійснення нарахування та виплати пенсії [PERSON] відповідно до ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ в розмірі трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за періоди з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року та з 01 січня 2017 по день ухвалення цієї постанови з урахуванням раніше проведених виплат. Допущено негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 01.02.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою, якою зокрема просив нарахувати компенсацію втрати частини доходу (пенсії) в день здійснення грошових виплат згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020. 16.02.2021 відповідач надав відповідь, відповідно до змісту якої вказував, що в вищезазначеній постанові відсутнє зобов`язання щодо виплати компенсації втрати частини доходів. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2\~ст. 2 КАС України. Згідно частин першої, другої та третьої\~статті 242 КАС України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, ст.\~ 2\~ та ч. 4 ст.\~ 242 КАС України\~встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Частиною другою\~статті 19 Конституції України\~передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Згідно із частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (ч.1 ст.2 Закону № 2050-ІІІ). Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена ст.2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення. Схожа правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.02.2019 у справі №814/1428/18. Так, абз.2 п.2 Порядку № 159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). Таким чином, доходи, які одержані особою з порушенням строків їх виплати не повинні мати разовий характер. Аналіз викладених норм, дає підстави вважати, що дія зазначених положень вказаного Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація виплачується у разі наявності порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії, які не мають разовий характер. Як встановлено судом першої інстанції, несвоєчасне нарахування необхідних сум пенсії відбулось з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, а тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду \~від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а, наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №522/5664/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17, від 03.07.2018 у справі №521/940/17, від 05.10.2018 у справі №127/829/17, від 12.02.2019 у справі №814/1428/18. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Отже, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що несвоєчасне нарахування сум пенсії, що встановлено судовим рішенням відбулося з вини органу, який призначає і виплачує пенсію, у зв`язку із чим, позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати, тому наявні правові підстав для зобов`язання відповідача здійснити розрахунок, нарахування та виплату позивачу компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на підставі судового рішення. У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~315,\~316 КАС України\~суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied