Рішення адміністративного суду від 2022-03-01 00:00:00+02

в серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2021 позов задоволено. Скасовано постанову №407 від 29.07.2021 тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Джулая О.А. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. на [PERSON] за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210 ч.2 КУпАП. Провадження в адміністративній справі про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст.210-1 ч.2 КУпАП закрито. Апелянт, Вінницький об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що оскаржувана постанова винесена в присутності представника [PERSON] та вручена йому, що підтверджується підписом в постанові. Відповідач не погоджується із висновком суду першої інстанції, що ні в протоколі, ні в постанові про накладення штрафу не визначена об`єктивна сторона правопорушення і не викладені підстави кваліфікації дій [PERSON] саме за ч.2 ст.210 КУпАП. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, враховуючи скорочені терміни розгляду даної категорії справ, встановлені ст.286 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 28.07.2021 головним спеціалістом командування Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Ловчицькою Т.С., складено протокол №407 про адміністративне правопорушення про те, що керівник ТОВ "ЦЕТА" (директор) у строк до 20.06.2021 не подав до Вінницького ОМТЦК та СП інформацію про наявність транспортних засобів та техніки, їх технічний стан, громадян, які працюють на таких транспортних засобах та тахніці, чим порушив вимоги ч.2 ст.6 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", п.15 Постанови КМУ від 17.06.2015 №405 "Про внесення змін до Положення про військово-транспортний обов`язок", за що передбачено відповідальність ст.210-1 ч.2 КУпАП (а.с.3). Постановою ТВО Військового комісара Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковником О. Джулая №407 від 29.07.2021 позивача [PERSON] як директора ТОВ «ЦЕТА» було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100,00 грн., підставою притягнення до відповідальності було те, що ТОВ «ЦЕТА» в особі директора [PERSON] , у строк до 20.06.2021 не подало до Вінницького ОМТЦК та СП інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на таких транспортних засобах і техніці, чим порушено вимоги ст. 6 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 15 Постанови КМУ від 17.06.2015 № 405 «Про внесення змін до Положення про військово-транспортний обов`язок» (а.с. 36). Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив його в судовому порядку. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова т.в.о. Військового комісара Вінницького ОМТЦК та СП підполковника [PERSON] від 29.07.2021 №407 відносно [PERSON] була прийнята на підставі протоколу, що не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, особа правопорушника і склад правопорушення не були встановлені. Колегія суддів погоджується із таким висновком суду прешої інстанції враховуючи наступне. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період. Відповідно до ст.2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти. Відповідно до ч. 2 ст. 26 вказаного Закону посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до ст.16 Закону України «Про оборону» підприємства, установи та організації усіх форм власності здійснюють згідно із законодавством заходи щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Мобілізаційна підготовка - комплекс організаційних, політичних, економічних, фінансових, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). Військово-транспортний обов`язок є складовою частиною мобілізаційної підготовки і мобілізації в державі та включає в себе проведення заходів, пов`язаних з військовим обліком, завчасною підготовкою, перевіркою готовності до передачі та передачею в особливий період транспортних засобів і техніки військовим формуванням (пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №405 «Про внесення змін до Положення про військово-транспортний обов`язок»). Відповідно до ст.6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами і технікою і поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, у тому числі на залізниці, порти, пристані, аеропорти, нафтобази, автозаправні станції дорожнього господарства та інші підприємства, установи і організації, які забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів. Порядок виконання військово-транспортного обов`язку визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 15 Положення про військово-транспортний обов`язок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28грудня 2000року №1921 в редакції постанови від 17 червня 2015 року №405, керівники підприємств, установ та організацій подають військовим комісаріатам щороку до 20 червня та 20 грудня інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за встановленою формою. Посадові особи та громадяни несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання військово-транспортного обов`язку відповідно до закону (п. 5 вказаного Положення). Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу. Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу. У ст. 278 КУпАП передбачені обов`язки посадових осіб, які розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема обов`язок щодо перевірки правильності складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також щодо перевірки сповіщення осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду. Таким чином, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає складення протоколу про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з врученням їй копії протоколу. В процесі розгляду справи особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинна бути забезпечена можливість користуватись правами, визначеними статтею 268 КУпАП. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач, як керівник ТОВ «ЦЕТА», у строк до 20.06.2021 до Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки не подав інформацію про наявність транспортних засобів та техніки, їх технічний стан, громадян, які працюють на таких транспортних засобах та техніці, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 15 Постанови КМУ від 17.06.2015 №405 «Про внесення змін до Положення про військово-транспортний обов`язок», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Дане правопорушення позивачем було вчинене в особливий період. Разом з тим, протокол №407 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП від 28.07.2021 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у ньому не вказано відомості про особу правопорушника, зокрема прізвище, ім`я, по батькові, інші анкетні дані; місце та час вчинення правопорушення. В протоколі викладені пояснення, але не Харкова, протокол підписаний іншою особою, що суперечить КУпАП. Зокрема, судом апеляційної інстанції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення від 28.07.2021, складено за відсутності позивача, відтак останній був позбавлений права подати пояснення і зауваження щодо його змісту в порядку, визначеному статтею 257 КУпАП, йому також не були роз`яснені права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП. Підписи в протоколі не позивача, а уповноваженого представника ТОВ "ЦЕТА" по довіреності Шагінян О.П. Таким чином, наведеним підтверджуються висновки суду першої інстанції про те, що 29.07.2021 т.в.о. Військового комісара Вінницького ОМТЦК та СП підполковник [PERSON] прийняв постанову №407, якою визнав директора ТОВ "ЦЕТА" [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.2 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу - 5100 грн. на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який не відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Крім того, з матеріалів справи встановлено, що відомість про наявність у ТОВ "Цета" транспортних засобів станом на 01.06.2021 здана в Вінницький ОМТЦК та СП 05.07.2021. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова №407 від 29.07.2021 тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара Вінницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Джулая О.А. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. на [PERSON] за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210 ч.2 КУпАП. підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю. Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Результат розгляду: denied