Рішення адміністративного суду від 2022-07-08 00:00:00+03

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із адміністративним позовом, у якому просила: визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС) щодо нездійснення коригування облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів шляхом виключення відомостей про її заборгованість з податку на додану вартість (далі ПДВ): недоїмка 73438,21 грн, залишок пені 465,38 грн; єдиного соціального внеску на заробітну плату (далі ЄСВ): недоїмка 16332,04 грн, залишок пені 705,07 грн; єдиного соціального внеску для фізичних осіб-підприємців (далі ЄСВ ФОП): недоїмка 82831,02 грн, залишок пені 116,11 грн; податку з доходів фізичних осіб (далі ПДФО): недоїмка 326 238,80 грн, залишок пені 213 703,16 грн; зобов`язати здійснити коригування облікових даних інформаційної системи контролюючого органу шляхом виключення відомостей про заборгованість позивачки з ПДВ: недоїмка 73438,21 грн, залишок пені 465,38 грн; ЄСВ: недоїмка 16332,04 грн, залишок пені 705,07 грн; ЄСВ ФОП: недоїмка 82831,02 грн, залишок пені 116,11 грн; ПДФО: недоїмка 326 238,80 грн, залишок пені 213 703,16 грн. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року у справі № 140/5792/21, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у задоволенні позову було відмовлено. При цьому, суд першої інстанції виходив із того, що [PERSON] не подавала документи до податкового органу з метою реалізації права на списання безнадійного податкового боргу, а тому заявлені позовні вимоги є передчасними. У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено [PERSON] , яка просила скасувати таке і прийняти нове, яким задовольнити її позову. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що з метою упорядкування даних інтегрованої картки [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача із відповідними заявами, тому висновки суду про передчасність позовних вимог [PERSON] є безпідставними. Наполягає на тому, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строкдавності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. При цьому звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок дії непереборної сили (форс-мажорних обставин). \~ У листопаді 2019 року, березні 2020 року та вересні 2020 року вона зверталася до ГУ ДПС із вимогою здійснити списання безнадійного податкового боргу, однак її вимоги \~контролюючим органом були проігноровані. ГУ ДПС подало апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу [PERSON] , у якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Звертає увагу апеляційного суду на те, що зі змісту пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України (далі ПК) законодавцем передбачений термін 1095 днів для стягнення суми грошових зобов`язань платника податків, не сплачених у встановлений законодавством строк. Водночас вказаний строк не може бути застосований до сум податкового боргу, стягнутих за рішенням суду. Списання безнадійного податкового боргу не є обов`язком податкового органу, а є його правом. У випадку списання податкового боргу з підстав закінчення строку давності, встановленого статтею 102 ПК, такий борг може бути списаний на підставі розгляду документів, поданих платником податків. Платником податків не подавались документи до податкового органу з метою реалізації права на списання безнадійного податкового боргу і суд дійшов до вірного висновку, що саме платником податків [PERSON] не дотримано процедури списання безнадійних сум податкового боргу. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження. Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого. Як безспірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі №140/799/19, яке набрало законної сили 24 червня 2019 року, було задоволено позов Головного управління ДФС у Волинській області та стягнено з фізичної особи [PERSON] на користь держави податковий борг у сумі 5947,84 грн з ПДФО. 23 березня 2016 року було припинено підприємницьку діяльність [PERSON] за власним рішенням. 14 листопада 2019 року, 15 квітня 2020 року, 25 вересня 2020 року [PERSON] зверталась із заявами про здійснення коригування в особовій картці платника податків дійсного стану зобов`язань перед бюджетом, із врахуванням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі №140/799/19. 26 травня 2021 року адвокатом позивачки було надіслано на адресу ГУ ДПС адвокатський запит з проханням надати інформацію та її документальне підтвердження про те: 1. чи здійснювалося коригування в особовій картці платника податків [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) дійсного стану зобов`язань перед бюджетом із врахуванням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі №140/799/19, яке набрало законної сили; 2. надати актуальну інформацію про дійсний стан розрахунків [PERSON] по податках та зборах та інформацію про вид та розмір заборгованості по податках та зборах; 3. чи зверталася [PERSON] до ГУ ДПС з проханням списати безнадійний податковий борг та здійснити коригування облікових даних інформаційної системи контролюючого органу шляхом виключення з інтегрованої картки платника податків [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) записів про наявність боргу? Якщо так, то надати документально підтверджену інформацію про результати розгляду таких звернень; 4. чи здійснювалися ГУ ДПС заходи зі списання безнадійного податкового боргу платника податку [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Листом від 03 червня 2021 року №9295/03-20-24-06-06 «Про надання інформації», ГУ ДПС надало відповідь та повідомило, що станом на 02 червня 2021 року згідно даних АІС «Податковий блок» по [PERSON] обліковується податковий борг в сумі 614 355,55 грн, в тому числі по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування - 539 941,96 грн; податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 73903,59 грн; адмін. штрафи та інші санкції - 510,00 грн. Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі №140/799/19 перебуває на виконанні в органах ДВС за виконавчим листом. [PERSON] не зверталася до ГУ ДПС з проханням списати безнадійний податковий борг (а. с. 17). [PERSON] не погодилася із правомірністю таких дії ГУ ДПС та звернулася до адміністративного суду із позовом, що розглядається. При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами ПК. Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. За правилами пункту 101.1 статті 101 ПК списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Згідно із підпунктом 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК під терміном «безнадійний» розуміється податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу. Відповідно до пункту 102.4 статті 102 ПК у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. \~ Виходячи зі змісту пункту 102.1 статті 102 ПК законодавцем передбачений термін у 1095 днів для стягнення суми грошових зобов`язань платника податків, не сплачених у встановлений законодавством строк. Відповідно до підпункту 19-1.1.24 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК контролюючі органи здійснюють функції щодо відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу. Як передбачено підпунктом 20.1.29 пункту 20.1 статті 20 ПК, контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством. Приписами пункту 101.5 статті 101 ПК встановлено, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за № 1844/24376 (далі Порядок № 577). Пунктом 1.2 розділу І Порядку № 577 встановлено, що дія цього Порядку поширюється на фізичних осіб (резидентів і нерезидентів), юридичних осіб (резидентів і нерезидентів) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з Кодексом або податковими законами і на яких покладено обов`язок сплати податків та зборів згідно з Кодексом. За правилами пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 577 під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти: 1) податковий борг платника податків, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута; 2) податковий борг фізичної особи, яка: визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку; 3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу; 4) податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Такий факт непереборної сили підтверджується: Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України; уповноваженими органами іншої держави, які легалізовані консульськими установами України, - у разі настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території такої держави; рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха, у тому числі рішеннями щодо визначення окремих місцевостей потерпілими від несприятливих погодних умов, які спричинили втрату врожаю сільськогосподарських культур в обсягах, що перевищують 30 відсотків середнього врожаю за попередні п`ять календарних років; рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад - у випадках, встановлених Кодексом; висновками інших органів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати форс-мажорні обставини; 5) податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури. Відповідно до пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку № 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу регламентоване приписами розділу IV Порядку № 577. У випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним (пункт 4.1 розділу IV Порядку № 577) За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів (пункт 4.2 розділу IV Порядку № 577). В інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу (пункт 4.3 розділу IV Порядку № 577). Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал (пункт 4.4 розділу IV Порядку № 577). Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення (пункт 4.5 розділу IV Порядку № 577). Таким чином, списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. При цьому звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 розділу IV Порядку № 577. У інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК, пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку № 577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 09 березня 2021 року при розгляді справи №300/2353/19, який в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення цього спору. Наявність щодо [PERSON] у автоматизованій інформаційній системі контролюючого органу даних про податковий борг, за яким минув строк давності, контролюючим органом не заперечується. Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що за правилами частини 16 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується, а отже \~у цій частині позовні вимоги [PERSON] є безпідставними. Приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. На переконання апеляційного суду, при вирішенні публічно-правового спору, що розглядається, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, що призвело до помилкової відмови у задоволенні частини позовних вимог. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та позов ФОП [PERSON] задовольнити частково.

Результат розгляду: partial