Рішення адміністративного суду від 2024-07-11 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якому просив: - визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області по не нарахуванню та невиплаті компенсації витрат за винаймання житлового приміщення, понесених у зв`язку із відрядженням поліцейському сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 (м. Світловодськ) Олександрійського району відділу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області старшому сержанту поліції [PERSON] ; - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області нарахувати та виплатити за рахунок державних асигнувань на користь поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 (м. Світловодськ) Олександрійського району відділу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області старшого сержанта поліції Стрельцова Віктора Вікторовича суму у розмірі 54000 грн.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 року в задоволенні адміністративного позову \~ [PERSON] \~було відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що останній набув право на компенсацію витрат по відрядженню, які відповідачем протиправно нараховані не були. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга \~підлягає \~задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції, [PERSON] проходить службу на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області. Відповідно до наказу ГУНП від 16.11.2022 №522 о/с дск "Про відрядження поліцейських ГУНП в Кіровоградській області для надання допомоги ГУНП в Херсонській області" з 17 листопада 2022 року [PERSON] був відряджений в підпорядкування начальника ГУНП в Херсонській області для надання практичної допомоги з виконання завдань на деокупованих територіях (а.с.116-128). Відповідно до посвідчення про відрядження від 16.11.2022 № 011579 позивач вибув з м. Кропивницького у відрядження до м.Херсон 19.11.2022 (а.с.52). Наказом ГУНП від 17.03.2023 № 136 о/с дск "Про проведення часткової ротації особового складу зведеного загону ГУНП в Кіровоградській області" [INFO] [PERSON] виключено зі складу зведеного загону ГУНП в Кіровоградській області та повернуто до місця постійної дислокації (а.с.100-111). Відповідно до посвідчення про відрядження від 16.11.2022 № 011579 позивач вибув з м. Херсон до м.Кропивницького 22.03.2023 (а.с.52). 27.03.2023 позивачем подано до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Кіровоградській області авансовий звіт по прибуттю із відрядження (а.с.50-51). Відповідно до Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №202 від 27.03.2023 року, [PERSON] отримав добові на загальну суму 35100,00 грн., а також отримав сухпайків на 7 діб, згідно відомості видачі (а.с.50-51). 17.04.2023 року до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Кіровоградській області надійшов рапорт позивача стосовно відшкодування витрат на оплату проживання за період з 19.11.2022 року по 22.03.2023 року, терміном 124 дні, в м. Миколаїв \~в сумі 54000 грн. (а.с.48). До рапорту були додані: квитанції до прибуткового касового ордеру №682 від 19.12.2022, №172 від 18.01.2023; №362 від 20.03.2023; касовий чек від ФОП [PERSON] 23.12.2022; касові чеки від ФОП [PERSON] ; рахунки на оплату; копія \~витягу \~з \~реєстру \~платників Єдиного податку фізичної особи - підприємця [PERSON] ; копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про реєстрацію Фізичної особи підприємеця [PERSON] (а.с.39-47). Листом №778/05/28-23 від 26.04.2023 р. відповідачем повідомлено, зокрема, позивача, що відповідно до наказів ГУНП в Кіровоградській області від 16.11.2022 № 522 о/с дск "Про відрядження поліцейських ГУНП в Кіровоградській області для надання допомоги ГУНП в Херсонській області" та від 17.03.2023 № 136 о/с дск "Про проведення часткової ротації особового складу зведеного загону ГУНП в Кіровоградській області", позивач зокрема перебував у відряджені з 19 листопада 2022 року по 21 березня 2023 року. Авансові звіти по прибуттю були подані до УФЗБО 27.03.2023 р., відповідно яких проведено повний розрахунок. Згідно із пп.2 п.9 ст.170 Податкового кодексу України та п.16 Наказу МВС України від 02.08.2017 № 672 Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається роботодавцю до закінчення п`ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує відрядження. Документи надані позивачем до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку надійшли 17 квітня 2023 року, тобто з порушенням строку, встановленого пп.2 п.9 ст.170 Податкового кодексу України та п.16 Наказу МВС України від 02.08.2017 № 672, а тому підстави для відшкодування витрат на проживання відсутні (а.с.49). Не погодившись з відмовою відповідача щодо відшкодування витрат на проживання, позивач звернувся з позовом до суду. \~ Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимог Інструкції №672 та не надав у визначений строк достатніх та достовірних доказів понесення витрат на винаймання житла, а тому відповідач правомірно відмовив позивачу у їх відшкодуванні, що свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 54000 грн. Суд апеляційної інстанції не погоджується з зазначеними висновками, з огляду на наступні обставини. За частиною 1, 3, 4, 10 статті 71 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські за їхньою згодою можуть бути відряджені до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади з подальшим призначенням на посади відповідно до переліку посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях, що затверджується Президентом України. Рішення про відрядження поліцейських приймає керівник поліції. Відрядження оформлюється на підставі запиту керівника державного органу, установи, організації, рапорту поліцейського та відповідного подання його прямого керівника. За відрядженими до органів державної влади, установ та організацій поліцейськими та членами їхніх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, визначені законом для такої категорії осіб. Згідно статті 121 КЗпП України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. Отже, з огляду на положення вищезазначених норм спеціального законодавства та КЗпП України, особа має права на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями. Особливості направлення у службові відрядження поліцейських структурних підрозділів апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції та головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві, у тому числі їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень поліції), а також підприємств, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), у межах України визначені Інструкцією про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 02.08.2017 № 672 (далі - Інструкція № 672). Відповідно п. 2 Розділу І Інструкції № 672, службовим відрядженням вважається поїздка поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби. Як встановлено п. 1 Розділу ІІ Інструкції № 672, при направленні поліцейського у службове відрядження видається наказ, підписаний керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до розподілу функціональних обов`язків (посадових інструкцій). У наказі зазначаються пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення), куди відряджено працівника, строк та мета відрядження. Зміна строків відрядження або пунктів призначення здійснюється шляхом видання нового наказу. У разі направлення поліцейських для проведення оперативно-розшукових заходів у наказі можуть не зазначатися пункт призначення, найменування органу поліції, у тому числі його територіального (відокремленого) підрозділу (управління, відділу, відділення). Водночас ці відомості зазначаються у завданні, витяг з якого чи копія якого додається до звіту про використані кошти, надані на відрядження (далі - звіт про використання коштів). Згідно п. 2, 3 Розділу ІІ Інструкції № 672, строк перебування поліцейського у відрядженні визначається керівником, але не може перевищувати 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі, за винятком випадків, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» (далі - постанова КМУ № 98), та випадків, передбачених пунктами 4 та 6 цього розділу. З дозволу керівника органу поліції або особи, яка виконує його обов`язки, ураховується затримка у відрядженні з причин, що не залежать від відрядженого поліцейського, за наявності підтвердних документів. При цьому загальний строк відрядження не може перевищувати 60 календарних днів. Рішення керівника органу поліції або особи, яка виконує його обов`язки, про продовження строку службового відрядження поліцейського оформляються наказом. Поліцейським, направленим у службові відрядження, за кожний день перебування у відрядженні в межах строків, передбачених пунктом 2 цього розділу, виплачуються добові в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України. Як передбачено п. 10 Розділу ІІІ Інструкції № 672, фактичний час перебування в службовому відрядженні визначається за наявними відмітками в посвідченні про відрядження, засвідченими підписами керівників та печаткою органів (підрозділів) поліції, куди відряджений поліцейський, а також за місцем проходження служби. Відповідно до п.16, 17 Розділу ІІІ Інструкції № 672, після повернення зі службового відрядження протягом п`яти робочих днів поліцейський зобов`язаний подати до бухгалтерської служби картку АІС «Відрядження» у паперовому вигляді, посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів. У разі якщо під час службових відряджень поліцейський отримав готівку із застосуванням платіжних карток, він подає звіт про використання виданих на відрядження коштів і повертає суму надміру використаних коштів до закінчення третього банківського дня після завершення відрядження (банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи). Поліцейський заповнює картку АІС «Відрядження» відповідно до порядку її заповнення, визначеного в посвідченні про відрядження. Пунктами 18 та 19 Розділу ІІІ Інструкції № 672 визначено, що якщо до бухгалтерської служби звіт про використання коштів подано заповненим неповністю, з помилками та/або без підтвердних документів, його разом зі всіма документами повертають поліцейському без виконання. Поліцейський у строк до трьох робочих днів з часу повернення звіту про використання коштів повинен подати до бухгалтерської служби виправлений звіт про використання коштів та підтвердні документи. Не дозволяється видавати аванс на відрядження поліцейському, який не відзвітував про авансові кошти, отримані та витрачені в попередньому відрядженні. Як видно з матеріалів справи, позивач перебував у відрядженні з 19.11.2022 року по 21.03.2023 року. 27.03.2023 позивачем подано до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Кіровоградській області авансовий звіт по прибуттю із відрядження (а.с.50-51). Відповідно до Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №202 від 27.03.2023 року, [PERSON] отримав добові на загальну суму 35100,00 грн., а також отримав сухпайків на 7 діб, згідно відомості видачі (а.с.50-51). 17.04.2023 року до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Кіровоградській області надійшов рапорт позивача стосовно відшкодування витрат на оплату проживання за період з 19.11.2022 року по 22.03.2023 року, терміном 124 дні, в м. Миколаїв \~в сумі 54000 грн., в тому числі з поясненням об`єктивних підстав місця проживання (а.с.48). До рапорту були додані: квитанції до прибуткового касового ордеру №682 від 19.12.2022, №172 від 18.01.2023; №362 від 20.03.2023; касовий чек від ФОП [PERSON] 23.12.2022; касові чеки від ФОП [PERSON] ; рахунки на оплату; копія \~витягу \~з \~реєстру \~платників Єдиного податку фізичної особи - підприємця [PERSON] ; копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про реєстрацію Фізичної особи підприємця [PERSON] . Як слідує з листа відповідача від 26.04.2023 року № 778/05/28-23 підставою для відмови позивачу у виплаті компенсації були висновки щодо порушення останнім п`ятиденного строку подання звіту про використання коштів, як то передбачено п. 16 Інструкції № 672. Інших підстав для відмови у виплаті компенсації наведений лист не містить. Так, положеннями Інструкції № 672, встановлено обов`язок подати документи про перебування у відрядженні, саме у строк п`яти робочих днів після повернення зі службового відрядження. Проте, вищезазначеним нормативним актом не встановлено наслідків порушення строку подання вказаних документів. Колегія суддів враховує, що рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України. Згідно статті 121 КЗпП України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада). Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку. Отже, з огляду на положення вищезазначених норм спеціального законодавства та КЗпП України і, на що не звернув увагу суд першої інстанції відмовляючи в позові, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що позивач має право на відшкодування витрат на оплату проживання незалежно від дати звернення та їх надання. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необхідності задоволення апеляційної скарги \~позивача, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення адміністративного позову. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: granted