Рішення адміністративного суду від 2022-04-04 00:00:00+03

11.08.2021 Головне управління Держпраці у Львівській області звернулось в суд з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Пластик» (далі - Товариство), просило застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду, а саме заборонити експлуатацію обладнання, що працює під тиском (повітрозбірник Р500.11.07); експлуатацію підйомників для підіймання транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, а саме інв.№91028, інв.№245005, інв.№245006, інв.№245002, інв.№245004, інв.№245004, інв.№245001 до усунення зазначених у акті перевірки порушень. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимог статті 4 Закону №877-V перевірка проведена у відсутності директора Товариства Климковича Є.О., який з 12.07.2021 перебував у відпустці, а з 26.07.2021 по 30.07.2021 - хворів, натомість в акті від 30.07.2021 №ЛВ10637/800/АПП вказано, що перевірку проведено у присутності уповноважених осіб відповідача - директора Климковича Є.О. Суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження відмови директора ТЗДВ «ПЛАСТИК» від підписання акта перевірки, який також не містить відмітки про таку відмову. Суд першої інстанції зазначив, що проведення перевірки ТЗДВ «ПЛАСТИК», наявність на останній сторінці акта перевірки власноручного напису однієї з посадових осіб, які проводили перевірку, про надіслання акту поштовим зв`язком 30.07.2021, тобто в останній день перевірки, підтверджує доводи відповідача про порушення уповноваженими особами ГУ Держпраці у Львівській області вимог пункту 18 Порядку №1132 щодо позбавлення об`єкта відвідування на підписання акта із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною, та отримання письмової вмотивованої відповіді на такі зауваження. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем допущено порушення вимог Закону №877-V та Порядку № 1132, а тому у задоволенні позову відмовив. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держпраці у Львівській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при проведенні перевірки, предметом якої є, зокрема, додержання законодавства у сферах промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду, посадові особи Управління керуються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а не Порядком №1132, оскільки такий визначає лише деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин. Скаржник зазначає, що в Управління відсутній обов`язок забезпечити дотримання вимог частини 11 статті 4 Закону №877. Скаржник вказує, що перебування де-юре директора Товариства з 12.07.2021 у відпустці, а з 26.07.2021 по 30.07.2021 на листку тимчасової непрацездатності не може бути підставою для продовження строку здійснення планового заходу, водночас відсутність директора на роботі під час здійснення планового заходу не може бути підставою для звільнення відповідача від усунення порушень з охорони праці, зазначених у акті перевірки від 30.08.2021 №ЛВ10637/800/АПП, та не застосування до нього заходів реагування, оскільки порушення, виявлені в ході перевірки становлять загрозу життю та здоров`ю працівників Товариства. Скаржник вказує, що сам директор Товариства фактично був присутнім під час проведення перевірки та брав участь у проведенні заходу державного контролю. Скаржник зазначає, також, що відповідач не був позбавлений можливості подати зауваження до акта перевірки після отримання такого засобами поштового зв`язку. Також вказує, що відповідач не позбавлений обов`язку належним чином усунути зафіксовані в акті перевірки порушення. Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає. Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Товариство з додатковою відповідальністю «Пластик» зареєстровано як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04.01.1992, види діяльності: торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами (основний) (45.11); торгівля іншими автотранспортними засобами (45.19); технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (45.20); оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (45.31); роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (45.32); допоміжне обслуговування наземного транспорту (52.21); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (68.20). Наказом начальника ГУ Держпраці у Львівській області від 15.07.2021 №0999-П створено комісію та затверджено план проведення з 19.07.2021 по 30.07.2021 планової перевірки Товариства на предмет додержання законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці та оформлення трудових відносин та посадовим особам видано направлення від 15.07.2021 №0984 для проведення планової перевірки Товариства. Уповноваженими посадовими особами ГУ Держпраці у Львівській області в період з 19.07.2021 по 30.07.2021 проведено планову перевірку щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду на ТзДВ «ПЛАСТИК» за адресою: вул. Січинського, буд. 5, м. Львів. За результатами перевірки складено акт від 30.07.2021 №ЛВ10637/800/АПП, відповідно до висновків якого плановою перевіркою встановлено ряд порушень, зокрема: - у суб`єкта господарювання не зареєстровано декларацію відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці на експлуатацію підйомників підіймання транспортних засобів інв.№91028, інв.№245005, інв.№245006, інв.№245002, інв.№245004, інв.№245001; - підйомники для підіймання транспортних засобів інв.№91028, інв.№245005, інв.№245006, інв.№245004, інв.№245001 не спорядженні паспортами та документацією з експлуатації та монтажу; - не проведено періодичного технічного огляду підйомників для підіймання транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, а саме інв.№91028, інв.№245005, інв.№245006, інв.№245002, інв.№245004, інв.№245001; - не проведено технічного огляду повітрозбірника Р500.11.07 фахівцями відповідної кваліфікації у відповідності до інструкції виробника з монтажу та експлуатації обладнання, що працює під тиском; - у суб`єкта господарювання відсутній дозвіл на експлуатацію обладнання, що працює під тиском (повітрозбірника Р500.11.07). Вважаючи, що виявлені порушення несуть загрозу життю та здоров`ю людей, оскільки відповідно до статті 27 Конституції України обов`язок держави - захищати життя людини, Головне управління Держпраці у Львівській області звернулось із позовом до суду про застосування заходів реагування. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного. Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Згідно з положеннями статті 38 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №2694-ХІІ) державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці. Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Основними завданнями Держпраці є, зокрема, реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Згідно з пунктом 7 вказаного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом. Пунктом 3 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 № 340, встановлено, що основними завданнями Управління Держпраці є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду; здійснення державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки. Відповідно до підпункту 16 пункту 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області Управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства з охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань: забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту; монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами, проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення; виробництва, зберігання, використання отруйних речовин у виробничих процесах, у тому числі продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів; організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці; навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань. Положеннями статті 4 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Планові та позапланові заходи здійснюються в робочий час суб`єкта господарювання, встановлений його правилами внутрішнього трудового розпорядку. Посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом. Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи (частина 11 статті 4 Закону №877-V). Відповідно до статті 5 Закону №877-V планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок. Плановим періодом вважається рік, який обчислюється з 1 січня по 31 грудня планового року. Плани здійснення заходів державного нагляду (контролю) на наступний плановий період повинні містити дати початку кожного планового заходу державного нагляду (контролю) та строки їх здійснення. Органи державного нагляду (контролю) щороку визначають перелік суб`єктів господарювання, які підлягають плановим заходам державного нагляду (контролю) у плановому періоді, та не пізніше 15 жовтня року, що передує плановому, забезпечують внесення відомостей про таких суб`єктів господарювання до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) для автоматичного виявлення нею суб`єктів господарювання, які підлягають комплексним плановим заходам державного нагляду (контролю). Органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу. Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю). Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного зв`язку (у тому числі через електронний кабінет чи іншу інформаційну систему, користувачами якої є відповідний орган державного нагляду (контролю) та суб`єкт господарювання, який ним перевіряється) або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі. Суб`єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу. Строк здійснення планового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів мікро-, малого підприємництва - п`яти робочих днів. Продовження строку здійснення планового заходу не допускається. Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 39 Закону №2694-ХІІ посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право: безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об`єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції. З матеріалів справи вбачається, що Товариство включено у річний план здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної служби України з питань праці на 2021 рік, затверджений Наказом Державної служби України з питань праці від 27.11.2020 №158, сфера державного нагляду і контролю - промислова безпека, охорона праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, гігієна праці, ступінь ризику - високий, дата початку здійснення заходу - 19.07.2021, строк здійснення заходу - 10 днів. Повноваження позивача на проведення відповідної перевірки як і правомірність включення Товариства до річного плану державного нагляду (контролю) Державної служби України з питань праці на 2021 рік відповідач не оскаржує. За результатами перевірки складено акт від 30.07.2021 ЛВ10637/800/АПП, в якому зазначено, що перевірку проведено в присутності директора Климкович Євгена Орестовича . У відзиві на позовну заяву Товариство зазначає, що в період з 19.07.2021 по 30.07.2021 згідно з направленням, а фактично з 20.07.2021 по 30.07.2021 проводилась перевірка Товариства посадовими особами позивача, тоді як з 12.07.2021 по 25.08.2021 включно директор Товариства перебував у черговій щорічній відпустці відповідно до попередньо затвердженого у Товаристві графіку відпусток, а з 26.07.2021 по 30.07.2021 - перебував на лікарняному, що підтверджується долученими до відзиву на позовну заяву документами. Вказано, що у період відсутності директора Товариства Климковича Є.О. на роботі виконуючим обов`язки директора був призначений заступник директора - керівник автосалону Гібляк Л.М. Не заперечуючи важливість з`ясування дотримання процедури проведення перевірки, що є важливим питанням в аналогічних спорах та передує вирішенню спору по суті встановлених органом Держпраці правопорушень, суд апеляційної інстанції зауважує, що праву органу державного нагляду на безперешкодний доступ до суб`єкта господарювання кореспондує право суб`єкта господарювання бути присутнім під час здійснення перевірки, або забезпечити присутність своїх представників. Інформація щодо річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної служби України з питань праці на 2021 рік та сам річний план із зазначенням найменувань суб`єктів господарювання щодо яких проводитиметься захід державного нагляду (контролю), дата початку такого та строк здійснення оприлюднені на офіційному сайті позивача 27.11.2020, а тому, на переконання суду апеляційної інстанції, відповідач не був позбавлений можливості врахувати таку інформацію при формуванні графіку відпусток у Товаристві та реалізувати право представника суб`єкта господарювання бути присутнім під час здійснення заходу державного нагляду (контролю). При цьому, у разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу Товариство не було позбавлене права не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу, однак вказане право Товариством не реалізовано, перевірку проведено та, з огляду на опис виявлених позивачем порушень вимог законодавства, надано посадовим особам позивача доступ до приміщень, які використовуються Товариством для провадження господарської діяльності, а також до документів Товариства. Так, зокрема, в акті перевірки від 30.07.2021 ЛВ10637/800/АПП зазначено, що на підприємстві внесено запис про проведення планового заходу до відповідного журналу суб`єкта господарювання. З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що аргументи Товариства щодо відсутність директора на роботі під час здійснення планового заходу не можуть бути самодостатньою підставою для звільнення відповідача від усунення порушень з охорони праці, зазначених у акті перевірки від 30.08.2021 ЛВ10637/800/АПП. Крім того, перевірка може здійснюватися у присутності уповноваженої керівником особи, зокрема, як вказує Товариство, у період відсутності директора виконуючим обов`язки директора було призначено третю особу. Відсутність як директора, так і виконуючого обов`язки директора під час здійснення планового заходу позивачем, на переконання суду апеляційної інстанції, вказує на створення Товариством перешкод під час проведення посадовими особами територіального органу Держпраці перевірки додержання вимог законодавства у сферах промислової безпеки, охорони праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, гігієни праці, та на спробу нівелювати результати проведеної перевірки. Щодо суті та характеру виявлених позивачем порушень вимог законодавства, зафіксованих у акті від 30.07.2021 ЛВ10637/800/АПП, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне. В силу положень частини 2 статті 4 Закону №2694-ХІІ державна політика в галузі охорони праці базується на принципах, зокрема: пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; підвищення рівня промислової безпеки шляхом забезпечення суцільного технічного контролю за станом виробництв, технологій та продукції, а також сприяння підприємствам у створенні безпечних та нешкідливих умов праці. Частиною 7 статті 7 Закону №877-V передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. Виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень (частина 5 статті 4 Закону №877-V). Системний аналіз наведених норм чинного законодавства вказує на те, що державний нагляд у сфері господарської діяльності має на меті виявити та запобігти порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання, що здійснюється як в інтересах суспільства, так і для забезпечення безпеки життя та здоров`я людини, а також належних, безпечних і здорових умов праці. Підставою для звернення органу державного нагляду до суду з вимогою про зупинення суб`єктом господарювання виконання певних робіт є акт перевірки, в ході якої виявлено порушення вимог законодавства, що становлять загрозу життю та здоров`ю працюючих. Водночас, застосування заходів реагування у сфері державного нагляду здійснюється судом до усунення суб`єктом господарювання тих порушень, що стали підставою для застосування заходів реагування. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що поняття загроза життю та/або здоров`ю людини є оціночним поняттям, який лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду), здійснення якого покладено на позивача, посадові особи та фахівці якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері. Під загрозою життю та здоров`ю людей слід розуміти виникнення умов, за яких подальше продовження господарської діяльності, виконання робіт або експлуатація об`єкта, машин і механізмів несе ризик спричинення внаслідок цих умов фізичної шкоди громадянам, в тому числі такої, яка може призвести до смертельних наслідків. Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Отже, саме людина, її життя і здоров`я, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Кожен громадянин повинен бути забезпечений безпечними для його життя і здоров`я умовами праці та навчання. Недотримання суб`єктами господарювання вимог у сфері промислової безпеки, охорони праці призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю працюючих, що є неприпустимим. Отже, застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей. При цьому, застосування таких заходів обумовлюється саме наявністю факту порушення вимог законодавства, що зафіксований в акті перевірки та залишається не усунутим на час розгляду судом відповідного позову органу державного нагляду (контролю). Верховний Суд у постановах від 19.09.2019 у справі №420/6512/18, від 28.11.2019 у справі №820/4971/16 та від 31.10.2019 у справі №820/3704/16 зазначив, що: поняття загрози життю та здоров`ю є оціночним. Однак, вказане не спростовує необхідність дослідження судами доказів, якими обґрунтовується їх наявність, та зважаючи, що такі позови розглядаються за позовними заявами суб`єктів владних повноважень, суди не повинні обмежуватися тільки даними актів перевірок. Достовірність інформації про зафіксовані в них порушення має бути перевірена судами шляхом зібрання відповідних доказів, а застосування судом обраного заходу реагування обґрунтовуватися з дотриманням всіх принципів адміністративного судочинства . У розумінні частини 1 статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06 вересня 2005 року №2806-IV документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Відповідно до частини 3 статті 21 Закону №2694-XII передбачено обов`язок роботодавця одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1107 (далі - Порядок №1107). Відповідно до пункту 21 Порядку № 1107 виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у групі Б додатка 2, експлуатація (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, зазначених у групі Б переліку, машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2021 р. № 77, здійснюються на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці за формою згідно з додатком 8. Декларація подається роботодавцем не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки. Підйомники для підіймання транспортних засобів передбачені пунктом 3 «Групи Б» Переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2021 року №77. Відповідно до пункту 2.11 глави 2 розділу 8 «Правил охорони праці на автомобільному транспорті», затверджених Наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 09.07.2012 №964, (далі - Правила №964) підйомники та домкрати споряджаються: паспортом; документацією з експлуатації та монтажу. Якщо паспорт складається не виробником, до нього додається експертний висновок про відповідність підйомника розрахунковій вантажопідіймальності, складений на підставі розрахунку або аналізу порівняння з підйомниками такої самої моделі. Крім технічної документації підйомник споряджається табличкою, яка повинна бути встановлена на видному місці із зазначенням: назви виробника та його знаку для товарів і послуг; вантажопідіймальності; дати виготовлення; порядкового номера за нумерацією виробника та інших відомостей відповідно до вимог технічних умов на конкретний виріб. Суб`єкти господарювання, що постачають (продають) підйомники або їх складові частини, виготовлені за кордоном, мають забезпечити спорядження цих підйомників (складових частин) експлуатаційними документами (паспортами, настановами з експлуатації), табличками і маркуваннями, що відповідають вимогам цих Правил, викладеними українською або іншою мовою міжнаціонального спілкування. Згідно з пунктом 2.17 глави 2 розділу 8 вказаних Правил №964 періодичному технічному огляду підлягають підйомники, що перебувають в експлуатації: до закінчення строку служби (граничного строку експлуатації) підйомника, установленого експлуатаційними документами виробника або організаційно-методичними документами щодо проведення експертного обстеження цих підйомників, повному технічному огляду - не рідше одного разу на три роки, частковому технічному огляду - не рідше одного разу на 12 місяців; після закінчення строку служби (граничного строку експлуатації) підйомника в межах продовжуваного строку безпечної експлуатації в терміни, установлені регламентом технічних оглядів на продовжуваний строк безпечної експлуатації, розробленим відповідно до вимог Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 687, уповноваженою організацією після проведення нею позачергового технічного огляду. Пунктами 1, 3, 4 глави 1 розділу 8 Правил охорони праці під час експлуатації обладнання, що працює під тиском, затверджених Наказом Міністерства соціальної політики України 05.03.2018 №333, встановлено, що механізм проведення випробування зазначається в інструкції підприємства-виробника з монтажу та експлуатації обладнання під тиском. Технічний огляд обладнання під тиском складається із зовнішнього, внутрішнього оглядів та гідростатичного випробування. При технічному огляді допускається використовувати методи неруйнівного контролю, зокрема, метод акустичної емісії. Зовнішні і внутрішні огляди мають за мету: 1) при первинному огляді перевірити, що обладнання під тиском встановлене і обладнане відповідно до цих Правил, а також, що обладнання під тиском і його агрегати не мають пошкоджень; 2) при періодичних і позачергових оглядах встановити справність обладнання під тиском і можливість його подальшої роботи. Статтею 13 Закону № 2694-XII передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Відповідно до пункту 6 Порядку №1107 дозвіл за формою згідно з додатком 1 видається: роботодавцеві - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у групі А додатка 2, або на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у групі А переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2021 р. № 77; виробникові або постачальникові машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - виробник або постачальник) - на застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у групі А переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2021 р. № 77, якщо інша форма оцінки його відповідності, яка є обов`язковою вимогою до нього, не встановлена технічними регламентами. У разі коли дозвіл на застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки отримано виробником або постачальником до прийняття зобов`язань щодо їх постачання, роботодавець може застосовувати зазначені машини, механізми, устаткування на підставі завіреної в установленому законодавством порядку копії дозволу, одержаної від такого виробника або постачальника. У пункті 5 «Групи А» Переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого Постановою №77, вказано обладнання, що працює під тиском, яке зазначене у Технічному регламенті обладнання, що працює під тиском, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2019 р. № 27 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 9, ст. 325). Враховуючи зазначені законодавчі вимоги щодо охорони праці, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими аргументи скаржника, що наявність таких порушень як: відсутність зареєстрованої декларації відповідності матеріально технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці на експлуатацію підйомників для підіймання транспортних засобів інв.№91028, інв.№245005, інв.№245006, інв.№245002, інв.№245004, інв.245004, інв.№245001; відсутність паспортів та документації з експлуатації та монтажу підйомників для підіймання транспортних засобів інв.№91028, інв.№245005, інв.№245006, інв.№245002, інв.№245004, інв.№245004, інв.№245001; не проведення періодичного технічного огляду підйомників для підіймання транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, а саме інв.№91028, інв.№245005, інв.№245006, інв.№245002, інв.№245004, інв.№ 245004, інв.№245001; не проведення технічного огляду повітрозбірника P500.11.07 фахівцями відповідної кваліфікації у відповідності до інструкції виробника з монтажу та експлуатації обладнання, що працює під тиском; відсутність дозволу на експлуатацію обладнання, що працює під тиском - створює існування загрози життю та здоров`ю людей, оскільки виконуючи роботи підвищеної небезпеки та експлуатуючи машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки без оформлених належним чином відповідних дозвільних документів - дозволів (декларацій), з порушенням встановлених правил, відповідач створює небезпечні умови для роботи своїх працівників, а виявлені порушення законодавства про охорону праці, промислової безпеки спричиняють загрозу життю та здоров`ю людей. В свою чергу, долучені відповідачем до матеріалів справи копії паспортів на гідравлічні підйомники, сертифікатів якості та комплектності підйомників, на переконання суду апеляційної інстанції не звільняють Товариство як суб`єкта господарювання отримати експлуатаційні документи (паспорти, настанови з експлуатації), таблички і маркування, що відповідають вимогам Правил №964, викладеними українською або іншою мовою міжнаціонального спілкування, отримати дозвіл на експлуатацію обладнання, що працює під тиском, подати декларацію відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці, а також проводити технічний огляд відповідного устаткування. Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд апеляційної інстанції зауважує, що зазначений в адміністративному позові захід реагування, запропонований Управлінням Держпраці у Львівській області, не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань охорони праці, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю працівників. Необхідність застосування зазначеного позивачем заходу реагування, на думку суду апеляційної інстанції, відповідає характеру виявлених порушень, а тому такий захід є співмірним до мети його застосування і таке втручання у права відповідача буде пропорційним. Усунення недоліків у повному обсязі, в свою чергу, буде вказувати на усунення ризиків загрози життю та здоров`ю людей, та буде підставою для відновлення безпечної експлуатації обладнання, що працює під тиском, підйомників для піднімання транспортних засобів, що перебувають в експлуатації. При проведенні роботи щодо повного усунення виявлених порушень, відповідач, в силу вимог частини 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», може звернутися до Управління Держпраці у Львівській області із відповідним повідомленням про усунення ним усіх встановлених порушень та щодо відновлення експлуатації після призупинення. Тобто, такий захід реагування, як заборона експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень. Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявні правові підстави для вжиття заходів державного нагляду (контролю) та задоволення позовних вимог, оскільки недотримання відповідачем вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки й високий ступінь небезпечності зазначених в акті перевірки порушень, вказує на наявність реального ризику виникнення надзвичайних ситуацій та створює загрозу життю та здоров`ю працівників підприємства. Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. З огляду на викладене, враховуючи положення стаття 317 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позов слід задовольнити. Щодо судових витрат, то відповідно до положень статті 139 КАС України такі розподілу не підлягають.

Результат розгляду: granted