Рішення адміністративного суду від 2022-06-23 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Генічеської міської ради, виконавчого комітету Генічеської міської ради, у якому просив: визнати протиправними та скасувати рішення Генічеської міської ради №853 від 12.08.2021 року про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га, кадастровий номер: 6522186500:04:001:2892, розташованої в межах населеного пункту [ADDRESS] ; зобов`язати Генічеську міську раду затвердити проект землеустрою, виготовлений КТ НВФ "Нові технології" щодо відведення [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,10 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 6522186500:04:001:2892 та надати йому безоплатно у власність вказану земельну ділянку. \~\~\~ Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29.12.2021 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п.137 рішення Генічеської міської ради "Про відмови" № 853 від 12.08.2021 року в частині відмови [PERSON] у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1000 га, кадастровий номер: 6522186500:04:001:2892, для будівництва в обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано Генічеську міську раду (код ЄДРПОУ 35248359, вул. Міська, 8, м. Генічеськ, Херсонська область, 75500) повторно розглянути заяву [PERSON] (рнокпп [NUMBER] , [ADDRESS] ) від 10.05.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1000 га, кадастровий номер: 6522186500:04:001:2892, для будівництва в обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] та винести рішення по суті, з урахуванням позиції суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь [PERSON] (рнокпп [NUMBER] , [ADDRESS] ) з виконавчого комітету Генічеської міської ради (код ЄДРПОУ 04060008, вул. Міська, 8, м. Генічеськ, Херсонська область, 75500) за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правничу допомогу в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. 18.01.2022 представником позивача адвокатом Мельничуком Д.М. подано заяву про ухвалення додаткового рішення по справі. Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року відмовлено в ухвалені додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в частині стягнення понесених позивачем витрат на оплату «гонорару успіху» за досягнення мети представництва у суді. Не погоджуючись з ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року позивач подав апеляційну скаргу, та просив її скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву задовольнити. Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що представником позивача на виконання вимог ч.7 ст.139 КАС України, під час розгляду справи № 540/6802/21 було подано заяву про вирішення судових витрат в частині «гонорару успіху». Зазначає, що у відповідності до п. 2 додаткової угоди від 20.12.2021 року до договору від 31.05.2021 року у разі, якщо буде досягнуто мету представництва по справі №540/6802/21, клієнт додатково сплачує адвокату гонорар в розмірі 2 000 гривень. Також апелянт вказує на те, що неминучість та необхідність витрат щодо «гонорару успіху» полягає в тому, що такий вид витрат передбачений п.2 додаткової угоди від 20.12,2021 року до договору надання правничої допомоги від 31.05.2021 № 31/05/21, а також тим, що по даній справі досягнуто результат представництва по даній справі, а надання послуг в цьому напрямку та їх розмір підтверджується актом виконаних робіт та касовим ордером. При цьому, розмір витрат щодо «гонорару успіху» є меншим від цитрат на професійну правничу допомогу адвоката та є незначним, - що повністю відповідає принципам розумності та співмірності цих витрат із заявленими позовними вимогами. Обґрунтованість витрат щодо гонорару успіху підтверджується правовими висновками Великої Палати ВС у постанові від 12.05.2020 року по справі № 904/4507/18. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року \~призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження. Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, ним не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2-4 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок до ведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України). У відповідності до статті 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру позивачем надано до суду: договір про надання правничої допомоги №31/05/21 від 31.05.2021, додаткова угода до договору про надання правничої допомоги від 20.12.2021, акт про прийняття-передачі наданих послуг по справі №540/6802/21 від 14.01.2022, квитанція до прибуткового касового ордеру №22-3 від 14.01.2022. Згідно додаткової угоди від 20.12.2021 предметом якої є права та обов`язки сторін, які не визначені в Договорі і стосуються представництва інтересів у Херсонському окружному адміністративному суді, П`ятому апеляційному адміністративному суді та Верховному Суді з метою скасування протиправних рішення №853 від 12.08.2021 Генічеської міської ради до основного договору про надання правничої допомоги №31/05/21 від 31.05.2021 внесено зміни до розділу «Гонорар» доповнивши його пунктом 7 наступного змісту: «п.7 У разі, якщо буде досягнуто мету представництва по справі №540/6802/21 в Херсонському окружному адміністративному суді (визнано протиправним та скасовано рішення №853 від 12.08.2021 Генічеської міської ради 8 скликання в частині відмови [PERSON] у затвердженні проекту землеустрою…) клієнт додатково сплачує адвокату гонорар в розмірі 2000 (дві тисячі) грн…». Апеляційний суд зазначає, що згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.12.2018р. у справі №826/856/18. Апеляційний суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Апеляційний суд \~вважає , що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від \~12.05.2020р. у справі №904/4507/18. Апеляційний суд, однак , вважає недоречним при вирішенні питання відшкодування судових витрат при розгляді справи відповідно до вимог процесуального законодавства України використання практики \~Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо присудження \~судових витрат на підставі\~ \~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ \~1950 року, бо вказана норма Конвенції врегульовує порядок отримання справедливої компенсації внаслідок встановлення \~ЄСПЛ порушення Конвенційних прав людини і основоположних свобод . Апеляційний суд також зауважує, що статтею 27 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 р., кожному дорученню, незалежно від розміру обумовленого гонорару, адвокат повинен приділяти розумно необхідну для його успішного виконання увагу. При виконанні доручення адвокат зобов`язаний використати всі розумно необхідні і доступні йому законні засоби для надання ефективної професійної правничої (правової) допомоги клієнту, здійснення його захисту або представництва. При цьому, апеляційний суд зауважує, що поняття гонорар успіху не закріплене на законодавчому рівні. При цьому, як вбачається з Правил адвокатської етики, адвокат зобов`язаний приділяти розумно необхідну увагу для успішного виконання кожного доручення, незалежно від розміру обумовленого гонорару. Отже, уклавши договір про надання правової допомоги адвокат визначає гонорар, тобто вартість своїх послуг за виконання доручення (надання послуг) і при цьому адвокат зобов`язаний використати всі розумно необхідні і доступні йому законні засоби для надання ефективної професійної правничої (правової) допомоги клієнту та успішно здійснити його захист або представництво. Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що додаткова винагорода адвокату в разі позитивного рішення у справі (гонорар успіху), за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги), а платою за сам результат \~і є бонусною складовою яка не ставиться в залежність від фактично наданих послуг. Більш того, апеляційний суд звертає увагу на те, що при розгляді даної справи суд першої інстанції, оцінивши судові та інші витрати, понесені позивачем, їх обґрунтованість та розумність, у рішенні від 29.12.2021 року ухвалив стягнути на користь [PERSON] з виконавчого комітету Генічеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правничу допомогу в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. Тобто, питання про судові витрати фактично було вирішено у рішенні Херсонського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року, а тому підстави для винесення додаткового судового рішення в розумінні ч.1 ст.252 КАС України відсутні. При цьому, у випадку незгоди з рішенням суду в частині розміру судових витрат, позивач мав можливість в апеляційному порядку оскаржити рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у відповідній частині. Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції щодо необґрунтованості заяви про ухвалення додаткового рішення та відсутності підстав для її задоволення. Апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладених в ухвалі суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, правильно застосовані та додержані норми процесуального права, ухвалу прийнято повноважним складом суду, суд не приймав рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, судове рішення прийняте та підписано суддею, який зазначений у судовому рішенні. Апеляційний суд, доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни або скасування ухвали суду 1-ої інстанції.

Результат розгляду: denied