Рішення адміністративного суду від 2022-09-27 00:00:00+03

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ в Тернопільській області, в якому просив: 1) визнати неправомірною відмову відповідача у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»; 2) зобов`язати відповідача здійснити призначення та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з дати подання заяви - 26 березня 2021 року на підставі довідок, виданих Головним управлінням ДПС у Тернопільській області від 16.03.2021 року №№ 172/10/19-00-10-33 Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та 173/10/19-00-10-33 Про складові заробітної плати для призначення пенсії особи, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив закрити провадження у справі, у зв`язку з подання позову у цій справі, спір у якому виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже були предметом розгляду суду у іншому провадженні. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області викладене в листі від 04.11.2021 №1900-0305-8/32704 щодо відмови у переведенні [PERSON] на пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести [PERSON] на пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 26.03.2021 та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії виходячи із розміру заробітної плати, зазначеної у довідках про складові заробітної плати Головного управління ДПС у Тернопільській області від 16.03.21 №173/10/19-00-10-33 та №172/10/19-00-10-33. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 908,00 гривень сплаченого судового збору. З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що суд при прийнятті рішення невірно застосував норми матеріального права, а тому таке рішення підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, суд не врахував, що за весь період роботи в органах податкової служби позивач отримував надбавку за ранг державного службовця лише з 01.07.2013 до 01.01.2014. Таким чином, згідно поданих документів до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу» зараховано періоди роботи з 01.07.2013 до 01.01.2014 в Тернопільській ОДПІ Головного управління Міндоходів у Тернопільській області, що становить 06 місяців 00 днів. При цьому суд не взяв до уваги, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби. Вважає апелянт, що на даний час призначити пенсію згідно Закону України «Про державну службу» на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі №500/2317/21 можливо лише з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України 26.03.2008 №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян». Такий перерахунок проводити недоцільно, оскільки при переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» розмір пенсії буде менший від розміру пенсії, що виплачується на даний час. За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 01.02.2022 та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає про необґрунтованість її доводів. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду - без змін. Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з урахуванням наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 29.01.2017 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV). 26.03.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Тернопільській області із заявою про перехід із пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII). Однак листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.04.2021 №1б57-1608/М-02/8-1900/21 повідомлено [PERSON] щодо можливості зарахування до стажу державної служби періоду роботи з 01.07.2013 по 01.01.2014, що недостатньо для призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу». Додатково повідомлено, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №172/10/19-00-10-33 та 173/10/19-00- 10-33 від 16.03.2021, які видані ГУ ДПС у Тернопільській області не відповідають вимогам Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб». Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі №500/2317/21, визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні [PERSON] пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити призначення та виплату пенсії [PERSON] відповідно до Закону України "Про державну службу" з дати подання заяви - 26 березня 2021 року (а.с. 4-6). Надалі відповідач листом від 04.11.2021 №1900-0305-8/32704 повідомив [PERSON] про те, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких присвоєнні персональні звання чи спеціальні звання не зараховується до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, тому врахувати позивачу виплати, зазначені у довідках ГУ ДПС у Тернопільській області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №172/10/19-00-10-33 та 173/10/19-00-10-33 від 16.03.2021 немає підстав. Вказано, що на даний час призначити пенсію позивачу згідно Закону України "Про державну службу" на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі №500/2317/21 можливо лише з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України 26.03.2008 №265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян", однак такий перерахунок проводити недоцільно, оскільки при переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" розмір пенсії буде менший від розміру пенсії, що виплачується позивачу на даний час. Додатково повідомляємо, що у разі відкриття виконавчого провадження з виконання рішення суду у справі №500/2317/21 обов`язок боржника виконати судове рішення припиняється лише внаслідок прийняття судом відмови стягувача від його примусового виконання (а.с. 11-12). Вважаючи неправомірною відмову відповідача у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з дати подання заяви 26 березня 2021 року на підставі довідок, виданих Головним управлінням ДПС у Тернопільській області від 16.03.2021 року №172/10/19-00-10-33 та №173/10/19-00-10-33, позивач звернувся до суду із даним позовом. Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Колегія суддів апеляційного суду враховує, що зміст спірних правовідносин між сторонами полягає у неправомірній відмові відповідача у перерахунку позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з дати подання заяви 26 березня 2021 року на підставі довідок, виданих Головним управлінням ДПС у Тернопільській області від 16.03.2021 року №172/10/19-00-10-33 та №173/10/19-00-10-33. Водночас, у заявленому в цій справі позові просить позивач зобов`язати відповідача здійснити призначення та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з дати подання заяви - 26 березня 2021 року. Однак, питання щодо призначення та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з дати подання заяви - 26 березня 2021 року, було уже предметом судового розгляду у справі №500/2317/21, де рішенням суду від 26.05.2021 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити призначення та виплату пенсії [PERSON] відповідно до Закону України "Про державну службу" з дати подання заяви - 26 березня 2021 року. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Аналогічний припис викладено у ч.2-3 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Згідно ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Як видно з матеріалів розглядуваної справи, позивач, звертаючись із цим позовом до суду про зобов`язання відповідача здійснити призначення та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з дати подання заяви - 26 березня 2021 року, фактично має за мету домогтись виконання Головним Управлінням ПФУ в Тернопільській області рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/2317/21 від 26.05.2021, яке набрало законної сили. Тобто, предметом спору в цій адміністративній справі в частині зобов`язання відповідача здійснити призначення та виплату пенсії відповідно до Закону №3723-XII з дати подання заяви - 26 березня 2021 року є виконання відповідачем судового рішення в адміністративній справі №500/2317/21, і намагання позивача в такий спосіб зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області виконати це судове рішення в частині призначення і виплати пенсії відповідно до Закону №3723-XII. Апеляційний суд звертає увагу, що з метою належного захисту прав особи щодо виконання судових рішень в адміністративному судочинстві законодавцем впроваджено правовий інститут судового контролю у порядку, визначеному статтею 382 КАС України, в тому числі в порядку, передбаченому ст.383 КАС України, що позбавляє особу-позивача необхідності повторно звертатися до суду з позовом для зобов`язання суб`єкта владних повноважень-відповідача належним чином виконувати рішення суду, що набрало законної сили. Так, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч.1 ст.382 КАС України). Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Зазначені норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в такій справі. Окрім того, згідно із статтею 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Тобто, у разі незгоди позивача з діями відповідача щодо нездійснення призначення та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» на виконання судового рішення від 26.05.2021 у справі №500/2317/21 позивач має право оскаржити вказані дії відповідача в судовому порядку визначеному статтями 382, 383 КАС України, або ж звернутись до суду в порядку статті 287 КАС України. З врахуванням наведеного вище, являються безпідставними і не підлягають до задоволення позовні вимоги позивача, які заявлені в цій окремій адміністративній справі щодо зобов`язання відповідача здійснити призначення та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з дати подання заяви - 26 березня 2021 року. Крім цього, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що інформаційний лист Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області від 04.11.2021 за №1900-0305-8/32704 не являється рішенням про відмову у переведенні позивача [PERSON] на пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", як про це помилково вважав суд першої інстанції. Вирішуючи спірні правовідносини щодо нездійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача за віком відповідно до Закону №3723-XII із врахуванням довідок, виданих ГУ ДПС у Тернопільській області від 16.03.2021 року №172/10/19-00-10-33 та №173/10/19-00-10-33, колегія суддів виходить з такого. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII). Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. У пункті 2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі - Порядок №622), зазначено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу»: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України. Відповідно до абзаців першого-п`ятого пункту 4 Порядку № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 такого Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. В абзаці шостому пункту 4 Порядку №622 встановлено, що за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому такого пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем не взяті до підрахунку пенсії позивача довідки Головного управління ДПС у Тернопільській області від 16.03.2021 №172/10/19-00-10-33 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №173/10/19-00-10-33 про складові заробітної плати для призначення пенсії особи, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, оскільки такі не відповідають вимогам Порядку №622, а саме, недостатньо стажу державної служби для призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу». Проте колегія суддів зауважує, що наведені вище доводи відповідача являються безпідставними. Так, як уже було вказано вище, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі №500/2317/21 визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні [PERSON] пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити призначення та виплату пенсії [PERSON] відповідно до Закону України "Про державну службу" з дати подання заяви - 26 березня 2021 року. Тобто питання щодо права позивача на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з дати подання заяви 26 березня 2021 року - уже вирішено і не є спірним. Пунктом 1 постанови Правління Пенсійного фонду України «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» №1-3 від 17.01.2017 року (далі - Постанова №1-3) затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, а саме: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. Позивач надав Пенсійному органу довідки №172/10/19-00-10-33 та №173/10/19-00-10-33 від 16.03.2021, які видані Головним управлінням ДПС у Тернопільській області про складові заробітної плати, затвердженого зразка, встановленого Постановою №1-3. Тобто, позивач подав пенсійному органу належні довідки для визначення розміру пенсії державного службовця. Таким чином, являється протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» із врахуванням довідок Головного управління ДПС у Тернопільській області від 16.03.2021 №172/10/19-00-10-33 та №173/10/19-00-10-33. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Доводи апеляційної скарги вказаний висновок суду не спростовують, а зводяться до непогодження із ним, не врахувавши при цьому рішення суду від 26.03.2021 у справі №500/2317/21, яким зобов`язано відповідача здійснити призначення та виплату пенсії позивачу відповідно до Закону України "Про державну службу" з дати подання заяви - 26 березня 2021 року. Отже, у вказаній частині позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню. З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи ухвалено рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також з частковим порушенням норм матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог. Колегія суддів також враховує, що відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. (ч.ч. 3, 6 ст.139 КАС України). Судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською квитанцією. Спір у вказаній справі носить немайновий характер. Розраховуючи пропорційність судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань, колегією суддів враховується, що при поданні позову згідно положень Закону України «Про судовий збір» позивачам у будь-якому випадку необхідно було б сплати законодавчо мінімально визначений судовий збір не менше прожиткового мінімуму, визначеному у році подання позову, то такий у 2021 році за подання позову фізичною особою немайнового характеру становив 908,00 грн.. Отже, сплачений позивачем судовий збір за подання позову у розмірі 908,00 грн слід стягнути в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень. Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Результат розгляду: granted