Рішення адміністративного суду від 2023-01-26 00:00:00+02

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Медовий край» (далі ТОВ) звернулося до суду позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі Головне управління) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.12.2021 №1276517000701 (далі ППР) в частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 298490 грн. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року в задоволені позову відмовлено. Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В доводах апеляційної скарги вказує, що не погоджується із висновками контролюючого органу та суду першої інстанції, що наведені в оскаржуваному рішенні щодо заниження позивачем при здійсненні господарської діяльності у спірний період податку на прибуток. Зазначає, що ТОВ було проведено списання меду на суму 1658279,84 грн, який став непридатним для використання, на підтвердження чого до перевірки надано усі необхідні документи. Вказує, на безпідставність застосування судом першої інстанції норм «Інструкції із \~застосування норм природного убутку продовольчих товарів у роздрібній мережі державної і кооперативної торгівлі» затвердженої наказом Міністерства торгівлі СРСР від 02.04.1987 №88 (далі Інструкція №88), так як ТОВ не здійснює роздрібну торгівлю. Положеннями Інструкції №88 не передбачено обов`язок встановлювати винуватців завдання збитків і такі обставини не мають визначального значення для формування показників фінансової звітності підприємства і не можуть розцінюватися, як беззаперечний доказ нездійснення списання меду чи відсутності його використання в господарській діяльності. Також вказує на те, що одне лише посилання суду про те, що оскільки інформаційною підсистемою «Гарпун» (далі ІП Гарпун) не зафіксовано рух транспортного засобу, що перевозив непридатний мед для утилізації, а отже ТОВ не здійснено перевезення меду, є неприйнятним та таким, що зроблене без повного та об`єктивного дослідження наявних у справі доказів. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, покази свідка, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами, що позивачем було неправомірно списано партію меду бджолиного в кількості 41300 кг на суму 1658279,84 грн та віднесено до інших витрат операційної діяльності у 2 кварталі 2020 року, що призвело до завищення підприємство витрат операційної діяльності та відповідно призвело до заниження податку на прибуток підприємств, а позивачем не доведено факту утилізації меду бджолиного у відповідній кількості спеціалізованими уповноваженими на це особами відповідно до вимог чинного законодавства. Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань. Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ТОВ зареєстроване в Гощанській районній державній адміністрації Рівненської області 14.05.2013, взято на податковий облік в органах державної податкової служби 15.05.2013, основний вид діяльності КВЕД 46.38 оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками (т.1 а.с.7-10, 16). У період з 01.11.2021 по 19.11.2021 (15.11.2021 по 19.11.2021 продовжено) посадовими особами Головного управління проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ з питань достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2019 по 30.06.2021, за результатами якої складено акт від 26.11.2021 №8022/17-00-07-01/38637085 (далі Акт). Проведеною перевіркою, зокрема встановлено порушення позивачем вимог Податкового кодексу України (далі ПК) та частин першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон №996-XI), що призвело до заниження показників у рядку 02 Декларації «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» всього в сумі 1658279,84 грн, в т.ч. за 2 квартал 2020 в сумі 1658279,84грн (т.1 а.с.14-21, 22-100). 16.12.2021 Головним управлінням на підставі Акта прийнято ППР про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 304160 грн, в тому числі за 2 квартал 2020 року на суму 298490 грн (т.1 а.с.101-102). Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Згідно з нормами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років). Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи. Порядок обчислення податку на прибуток підприємств визначений в статтею 137 ПК Відповідно до пункту 137.1 статті 137 ПК податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу. Відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в пункті 57.1-1 статті 57 та 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати (пункт 137.3 статті 137 ПК). Щодо висновків Акта про заниження ТОВ \~показників у рядку 02 Декларації «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» всього в сумі 1658279,84грн, в т.ч. за 2 квартал 2020 року в сумі 1658279,84 грн шляхом списання непридатного до використання меду бджолиного в сумі 1658279,84 грн на інші витрати операційної діяльності (рах.№947 «Нестачі і втрати від псування цінностей»), то судом встановлено наступне. З матеріалів справи видно, що 01.06.2020 від інженера ТОВ [PERSON] надійшла доповідна записка про перегрів меду в камері розігріву, що вплинуло на його фізико-хімічні показники. З ладу вийшов температурний регулятор типу «Овен». Ймовірна причина виходу з ладу обладнання скачок напруги (т.1 а.с.126). Така несправність спричинила неконтрольоване підняття температури розігріву меду вище 40 градусів (при огляді терморегулятора температура в камері склала 65 градусів). Внаслідок вказаних обставин мед в кількості 41300 кг став непридатним для споживання, оскільки мав значне підвищення норм щодо оксиметил-фурфуролу та зниження діастазного числа, що підтверджується протоколом випробувань №1 від 02.06.2020 (т.1 а.с.127). Відповідно до ДСТУ 4497:2005 «Мед натуральний» вміст гідроксиметил-фурфуролу на 1 кг має бути не більше: для меду вищого ґатунку 10 мг, для меду першого ґатунку 25 мг. В зіпсованому меді вміст гідроксиметил-фурфуролу складав 87 мг на 1 кг меду. Вказаний мед у кількості 41300 кг на суму 1658279,84грн створеною комісією у складі уповноважених осіб товариства був списаний відповідно до акта списання товарів від 30.06.2020 №316 (т.1 -а.с.132). На підставі наведеного, відповідно до наказу від 10.06.2020 №1/0620-1 ТОВ було прийнято рішення про вилучення з обігу шляхом утилізації партії меду в кількості 41300 кг та заборону його використання за призначенням (т.1 а.с.131). 25.06.2020 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Утільвторпром» (далі ТОВ-1) укладено договір №3314-2020/2/НГ на екологічні послуги (далі Договір; т.1 а.с.141-143). Згідно з пунктом 1.1 вказаного договору, Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надати послуги зі збирання, перевезення, зберігання та організації подальшого оброблення, утилізації, видалення, знешкодження, захоронення (весь процес надалі вилучення) відходів Замовника, (надалі за текстом відходи). Відповідно до пункту 3.2 Договору, загальна вартість послуг по даному договору складається з загальної вартості послуг, вказаних у всіх підписаних обома сторонами актів, що є невід`ємними частинами договору. Перед початком надання послуг Замовник здійснює передоплату в розмірі, не меншому ніж 100% від вартості послуг, якщо інше не узгоджено сторонами. Оплата здійснюється Замовником на поточний рахунок Виконавця на підставі отриманого рахунку-фактури не пізніше трьох банківських днів з дати його отримання Замовником (пункт 3.3 договору). Відповідно до товарно-транспортної накладної від 30.06.2020 №3006/01 зіпсований мед вагою 20650 кг автомобілем марки «ДАФ», держаний номерний знак [NUMBER] (далі ТЗ, Автомобіль відповідно), був доставлений ТОВ-1 для подальшої утилізації (т.1 а.с.134). 01.07.2020 між ТОВ та ТОВ-1 підписано акт приймання-передачі відходів для подальшої утилізації (т.1 а.с.135). 03.07.2020 ТОВ-1 сформовано для позивача рахунок на оплату №1090 на суму 61950 грн з ПДВ (т.1 а.с.136. 14.07.2020 відповідно до товарно-транспортної накладної №1407/01 мед вагою 20650 кг Автомобілем, був доставлений ТОВ-1 для подальшої утилізації (т.1 а.с.137). 15.07.2020 між ТОВ та його контрагентом підписано акт приймання-передачі відходів для подальшої утилізації (т.1 а.с.138). Відповідно до акту наданих послуг від 20.07.2020, підписаного між ТОВ та ТОВ-1, останнім було надано послуги по збиранню, зберіганню та утилізації продуктів харчування, непридатних для вживання вагою 41300 кг на загальну суму 61950грн з ПДВ (т.1 а.с.139). На підставі подорожніх листів від 30.06.2020 та 14.07.2020, а також наказів про направлення у відрядження від 30.06.2020 №3006/02 та 14.07.2020 №1407/01, відповідно до актів списання товарів 07.07.2020 №369, 08.07.2020 №370, 09.07.2020 № 371, 13.07.2020 №372, 21.07.2020 №396, 30.07.2020 №399, звіту про роботу вантажного Автомобіля/причіп [NUMBER] за липень 2020 року, картки обліку витрат ДП по Автомобілю /причіп [NUMBER] за липень 2020 року, паливо-мастильні матеріали на перевезення меду для утилізації були списані позивачем (т.1 а.с.152-165). 04.06.2020 на виконання наказу ТОВ від 03.06.2020 №0306/20-1 інженером-механіком груповим було здійснено огляд камери розігріву меду та щит управління нею і встановлено, що температурний регулятор двоканальний типу 2 ТРМ 1-Щ1-У-РР вийшов з ладу, у зв`язку із чим система автоматизованого керування нагрівачами, яка підтримує температуру в камері не вище 60 градусів, не спрацювала. Паспортом повітряного опалення камери розігріву меду ПВ 1 передбачено, що система автоматизованого керування нагрівачами забезпечує підтримання температури повітря в камері, що не перевищує 60 градусів. Відповідно, коли вийшов з ладу щит керування, автоматичне керування не спрацювало і температура вийшла за межі 60 градусів (т.1 а.с.133, 144-151). Для відновлення роботи камери було проведено заміну терморегулятора на новий такого ж типу 2 ТРМ 1-Щ1-У-РР, на підтвердження чого долучено видаткову накладну від 21.10.2019 №РН-00001657(т.1 а.с.140). Також позивачем долучено до матеріалів справи лист Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМБ» (далі РЕМБ) від 31.08.2022 №49, згідно з яким останнім було повідомлено, що після огляду температурного регулятора двоканального типу ОВЕН ТРМ 1-Щ1-У-РР було виявлено несправність контролера та пошкодження чипів плати. Ймовірно, причиною виходу з ладу стало перевищення порогу вхідної температури (т.2 а.с.11). Згідно з відповіддю Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондиціонер» (далі ТОВ-2) від 31.08.2022 №66, вихід з ладу терморегулятора може призвести до неконтрольованого підняття температури до 65оС. Додатковий запобіжний (протипожежний) термостат захисту, вимикає нагрів електро-тенів в діапазоні 70-90 оС (т.2 а.с.13). Правові та організаційні засади вилучення з обігу, переробки, утилізації, знищення або подальшого використання неякісної та небезпечної продукції з метою недопущення негативного впливу такої продукції на життя, здоров`я людини, майно і довкілля визначено Законом України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» (далі - Закон №1393-XIV; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин). Абзацом 2 статті 1 Закону №1393-XIV передбачено, що до неякісної та небезпечної продукції відноситься, зокрема, продукція, яка не відповідає вимогам чинних в Україні нормативно-правових актів стосовно відповідних видів продукції щодо її споживчих властивостей. Статтями 5, 6 Закону №1393-XIV визначено, що неякісна та небезпечна продукція підлягає вилученню з обігу; власник продукції зобов`язаний вилучити з обігу неякісну та небезпечну продукцію, привести її, при можливості, у відповідність з вимогами відповідних нормативно-правових актів і нормативних документів або забезпечити переробку, утилізацію чи знищення такої продукції у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно зі статтями 8, 18, 19, 20 Закону №1393-XIV, утилізація неякісної та небезпечної продукції здійснюється підприємствами, що здійснюють переробку, утилізацію або знищення вилученої з обігу неякісної та небезпечної продукції за рахунок коштів власників такої продукції. Статтею 1 Закону №996-XIV визначено поняття первинного документу згідно якою це документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до частини першої та другої \~статті 3 Закону №996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Вимоги до первинного та зведеного документу визначені в частині другій статті 9 Закону №996-XIV, відповідно до якої первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно зі статтею 1 Закону №996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначається «Національним положенням (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 січня 2000 р. за №27/4248; далі П(С)БО 16) витрати \~відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду \~визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), \~за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Згідно пункту 17 П(С)БО 16 витрати, пов`язані з операційною \~діяльністю, які не включаються до собівартості \~реалізованої \~продукції \~(товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати. За змістом пункту 20 П(С)БО 16 до інших операційних витрат включаються:нестачі й втрати від псування цінностей. Зважаючи на викладені правові норми та обставини справи, апеляційний суд приймає до уваги доводи скаржника про безпідставність застосування судом першої інстанції до спірних відносин положень Інструкції №88 щодо необхідності встановлення винуватців виходу з ладу температурного регулятора типу «Овен», так як по-перше вимоги цієї Інструкції не можуть поширюватися на позивача, оскільки вона поширює свою дію на суб`єктів господарювання, які здійснюють роздрібну торгівлю, а виходячи з видів діяльності ТОВ останній не здійснює роздрібну торгівлю, по-друге встановлення винуватців виходу з ладу обладнання жодним чином не може визнаватися беззаперечним доказом нездійснення списання меду чи відсутності його використання у господарській діяльності ТОВ. Щодо посилань суду на те, що позивач-апелянт безпосередньо 01.06.2020 не звертався до РЕМБ чи Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» з приводу встановлення причин різкого скачка напруги, яке завдало збитків на суму 1658279,84 грн, то слід вказати, що обставини поломки температурного регулятора типу «Овен» підтверджуються листом РЕМБу від 31.08.2022 №49, а також згідно листа від 31.08.2022 №6, що наданий ТОВ вказано, що вихід з ладу терморегулятора може призвести до неконтрольованого підняття температури до 65оС. Додатковий запобіжний (протипожежний) термостат захисту, вимикає нагрів електро-тенів в діапазоні 70-90 оС. Вказані висновки, що наведені у листах не були взяті судом першої інстанції до уваги, як і не зазначено причин відхилення таких листів, як належних доказів у справі, що підтверджують поломку відповідного обладнання та не придатність до використання меду, що був виготовлений при температурі 65 градусів. Крім того, подальше звернення позивача у відповідні установи щодо усунення причин і наслідків зазначеної поломки не мають жодного визначального значення для формування показників фінансової звітності підприємства і не можуть слугувати беззаперечним доказом нездійснення списання меду чи відсутності його використання в господарській діяльності. Наведені висновки у справі за аналогічних обставин були підтримані Верховним Судом у постанові від 19 вересня 2018 року у справі №817/1193/17. Відносно заперечень контролюючого органу про не підтвердження факту транспортування меду для утилізації ТЗ, які підтримав і суд першої інстанції, оскільки згідно отриманої відповідачем інформації від Головного управління Національної поліції у Рівненській області та Головного управління Національної поліції в Київській області що викладена у листах від 28.12.2021, 06.09.2022, 07.09.2022 ТЗ у період червень, липень 2020 року на території Рівненської області та інших областей України за даними системи ІП Гарпун не здійснював перевезень за маршрутом «Рівненська обл., смт.Гоща, вул.Застав`я, 58 Одеська область, м.Теплодар, Промзова 38-А», то апеляційний суд не приймає такі до уваги, так як інформація, що наведена у зазначених вище листах не містять беззаперечно повної інформації щодо руху вказаного ТЗ між вказаними пунктами навантаження та розвантаження. Також, слід звернути увагу на те, що відсутні докази покриття спеціальною системою ІП Гарпун усіх доріг України у спірний період та її безперебійної роботи. Крім того, згідно показань свідка [PERSON] , водія ТЗ, що був допитаний в суді апеляційної інстанції, такий підтвердив, що ним здійснювалося транспортування меду для утилізації за адресою [ADDRESS] . Вказав, що навантаження товару було здійснено 30.06.2020 і в темну пору доби він прибув до місця розвантаження, де відбулася розгрузка меду. Також вказав, що з кінцевої точки розвантаження він може рухатися і за іншими маршрутами для завантаження іншої сировини та доставки її до позивача. Таким чином, відсутність фіксації спеціальною системою ІП Гарпун факту переміщення автомобілів, не вказує на допущення порушень при формуванні даних податкового обліку позивачем. Такі висновки підтримуються Верховним Судом, у подібних відносинах, що викладені у постанові від 10 листопада 2021 року у справі № 380/1552/20. Апеляційний суд, звертає увагу на те, що під час проведеної перевірки контролюючим органом не висловлено жодних зауважень до змісту та форми документів, які складались платником податків за фактом списання меду. Операції з вилучення з обігу та утилізації неякісної продукції (меду)) в кількості 41300 кг через невідповідність його споживчих властивостей вимогам нормативним документам - ДСТУ 4497:2005 підтверджується, зокрема: доповідною запискою про перегрів меду в камері розігріву від 01.06.2020, що складена інженером ТОВ Цимбалюка В.В., протоколом випробувань від 02.06.2020 № 1, наказом ТОВ від 01.06.2020 №1/0620-1 про вилучення з обігу шляхом утилізації партії меду в кількості 41300 кг та заборону його використання за призначенням, Договором, товарно-транспортної накладною від 30.06.2020 №3006/01, 14.07.2020 №1407/01, актом приймання-передачі відходів для подальшої утилізації від 01.07.2020, 15.07.2020, актом наданих послуг від 20.07.2020 підписаного між ТОВ та ТОВ-1, рахунком на оплату від 03.07.2020, подорожніми листами від 30.06.2020 та 14.07.2020, а також наказів про направлення у відрядження від 30.06.2020 №3006/02 та 14.07.2020 №1407/01, відповідно до актів списання товарів 07.07.2020 №369, 08.07.2020 №370, 09.07.2020 № 371, 13.07.2020 №372, 21.07.2020 №396, 30.07.2020 №399, звіту про роботу вантажного Автомобіля/причіп [NUMBER] за липень 2020 року, картки обліку витрат ДП по Автомобілю /причіп [NUMBER] за липень 2020 року, паливо-мастильні матеріали на перевезення меду для утилізації були списані позивачем, видаткову накладну від 21.10.2019 №РН-00001657 тощо. Здійснивши системний аналіз залучених до справи доказів та правильно застосувавши під час розгляду справи норми матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог скаржника та відповідність дій позивача з цього приводу приписам Закону 1393-XIV. Рішення суду першої інстанції не спростовує правильність доводів наведених в апеляційній скарзі та підтверджених обставинами справи, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими. Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (частина шоста статті 139 КАС). З матеріалів справи видно, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 4477,36 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 28.12.2021 №17435, при \~поданні апеляційної скарги сплачено 51950 грн згідно платіжного доручення від 06.07.2022 №12542. Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставної відмови у позові, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted