Рішення адміністративного суду від 2022-10-06 00:00:00+03

Описова частина. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Короткий зміст позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В лютому 2022 року [PERSON] звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до військової частини [NUMBER] , в якому просив: визнати протиправною бездіяльність військової частите [NUMBER] Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати, [PERSON] , середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 15.06.2016 року по 04.02.2022 року; зобов`язати військову частину [NUMBER] Національної гвардії України нарахувати та виплатити [PERSON] , середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену ст. 12 ч.1 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та індексації грошового забезпечення до дня фактичного розрахунку, а саме за період з 15.06.2016 року по 04.02.2022 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.04.2022 позовні вимоги задоволено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Короткий зміст вимог апеляційної скарги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відзив/заперечення на апеляційну скаргу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рух справи у суді апеляційної інстанції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] [INFO] від 15.06.2016 №145, старшого солдата [PERSON] , наказом командира військової частини [NUMBER] [INFO] від 14.06.2016 №24 о/с звільнено у запас Збройних Сил України. \~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З 15.06.2016 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звертався до відповідача зі зверненням №Д-56 від 24.11.2021 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, та щодо нарахування та виплати грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Однак, листом командира військової частини [NUMBER] від 30.11.2021 №50/63/33/249 у виплаті індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за не використані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій позивачеві відмовлено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 560/20100/21 від 31 січня 2022 року зобов`язано [INFO] Військова частина [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 15.06.2016. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/19529/21 \~\~\~\~\~від 31 січня 2022 року зобов`язано [INFO] Військова частина [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 29 серпня 2014 року по 15 червня 2016 року, з урахуванням виплачених сум, згідно з Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На виконання рішень суду військовою частиною [NUMBER] виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та індексацію грошового забезпечення, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення з військової служби лише 04.02.2022 шляхом перерахунку на картковий рахунок грошових коштів, що підтверджується випискою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач, вважаючи вказані дії відповідача протиправними, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав. Мотивувальна частина. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ч.1 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~П. 2, 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.2 ст. 24 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок та військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, п.242 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, врегульовано, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 26.02.2020 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 821/1083/17 у якій дійшла висновку про те, що немає жодних підстав вважати, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 08.04.2010 у справі "Меньшакова проти України" надав для застосування на національному рівні тлумачення приписів статті 117 КЗпП всупереч практиці Верховного Суду України (постанова від 15.09.2015 провадження № 21-1765а15). Вказане рішення ЄСПЛ не може розглядатися як підстава для відступу від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 15.09.2015 у справі № 21-1765а15. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Разом з тим, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові, статтею 116 КЗпП на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Звертаючись із вимогою про стягнення відшкодування, визначеного, виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, немає на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Натомість, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, Велика Палата прийшла до висновку, що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, в тому числі й після прийняття судового рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У постанові Великої Палати у справі № 821/1083/17 також зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~справі № 761/9584/15-ц. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналіз вищезазначеного свідчить про те, що нормами ст.117 КЗпП України визначено обов`язок роботодавця провести розрахунок із працівником саме в день його звільнення; при цьому, у разі наявності вини власника або уповноваженого ним органу щодо невиплати працівникові належних йому сум при звільненні, в такому разі при відсутності спору щодо розміру таких сум підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на те, що в рамках розгляду даної справи з`ясовано, що військовою частиною [NUMBER] , на утриманні якої перебував позивач, і при звільненні з військової служби з останнім не проведено повного розрахунку, позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, військова частина зобов`язана нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за затримку розрахунку при звільненні - середнє грошове забезпечення (середній заробіток) за період затримки обрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08 лютого 1995 року №100 передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Також, частини 1 статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Колегією суддів із наданої відповідачем довідки №16 від 15.05.2022 встановлено, що середньоденний заробіток позивача становить 249,19 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тривалість затримки повного розрахунку з позивачем становить 2061 календарний день з 16.06.20116 по 04.02.2022. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином розмір середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні становить 513 580,59 гривень (2061 календарних днів х 249,19 грн). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Разом з тим, колегія суддів вважає, що у порівнянні із виплаченою із затримкою суми грошового забезпечення в розмірі 4299,25 грн. не можна вважати співмірною, оскільки остання значно перевищує суму заборгованості. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Застосування судом критеріїв зменшення розміру відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тобто, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, 30 листопада 2020 року Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі № 480/3105/19, у частині, що стосується виплати середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку, зазначив про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку. Тобто, залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Наведений підхід до вирішення питання обрахунку належного до виплати розміру середнього заробітку підтримано Верховним Судом у низці постанов, зокрема від 23 грудня 2020 року у справі № 825/1732/17, від 29 грудня 2020 року у справі № 520/11337/18. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, враховуючи принцип пропорційності та співмірності, колегія суддів приходить до висновку, що належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача є стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4299,25 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції частково дійшов помилкового висновку в частині не визначення суми середнього заробітку за затримку повного розрахунку при звільненні, а тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції \~та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.06.2016 по 04.02.2022. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У силу п.2 ч.1 ст.315КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі ст.317КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно частково скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти в цій частині нову постанову про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial