Рішення адміністративного суду від 2022-01-26 00:00:00+02

21.12.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив: -визнати протиправною бездіяльність Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у не внесенні відомостей щодо розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням [PERSON] , виходячи з 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого\~ \~Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік»\~ \~станом на 01.01.2019 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавки за вислугу років (50%) відповідно до\~ \~Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ,\~ \~постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704\~ \~та щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту»\~ \~в довідку про розмір грошового забезпечення від 04.12.2020 року № ФХ-106898 станом на 05.03.2019 року; -зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виготовити нову довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] , яка містить відомості про грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого\~ \~Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»\~ \~станом на 01.01.2019 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавки за вислугу років (50%) та додаткових видів грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року відповідно до\~ \~Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ\~ \~та\~ \~постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704\~ \~та з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидат наук -15% від посадового окладу відповідно до положення ч. 2\~ \~ст. 59 Закону України «Про вищу освіту»\~ \~та надати оновлені дані про розмір грошового забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області для перерахунку пенсії з врахуванням виплачених сум. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року адміністративний позов [PERSON] про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Судом проведений розподіл судових витрат\~ \~- стягнуто на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Харківського обласного центру комплектування та соціальної підтримки витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі по 840,00 грн. Не погодившись із судовим рішенням, Харківським обласним центром комплектування та соціальної підтримки подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 року зазначена апеляційна скарга була залишена без руху та наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 року апеляційну скаргу Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Харківського окружного адміністративного суду 18.01.2021 року повернуто скаржнику з підстави не виконання у встановлений судом строк вимог ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 року. 29.03.2021 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року набрало законної сили. 01.09.2021 року представник позивача адвокат Острицький А.О. звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою в порядку ст. 382 КАС України, в якій просив суд зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подати звіт про повне виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/18501/2020. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 року в задоволенні заяви [PERSON] про зобов`язання подати звіт про виконання рішення по справі за позовом [PERSON] до Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. Не погодившись із ухвалою суду від 20.09.2021 року, [PERSON] подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати в та прийняти постанову, якою задовольнити заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року по справі № 520/18501/2020. За приписами\~ \~ст. 308 КАС України\~ \~суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).\~ \~Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308). Відмовляючи у встановлені судового контролю за виконанням рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений\~ \~Законом України «Про виконавче провадження». Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції. враховуючи наступне. Відповідно до\~ \~ст. 1291 Конституції України\~ \~судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. За приписами ч. 2, 3\~ \~ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) України\~ \~судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Відповідно до\~ \~ст. 370 КАС України\~ \~судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012). Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист. Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року зобов`язано Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки \~виготовити нову довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] , яка містить відомості про грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого\~ \~Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»\~ \~станом на 01.01.2019 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавки за вислугу років (50%) та додаткових видів грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року відповідно до\~ \~Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ\~ \~та\~ \~постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704\~ \~та з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидат наук -15% від посадового окладу відповідно до положення ч. 2\~ \~ст. 59 Закону України «Про вищу освіту»\~ \~та надати оновлені дані про розмір грошового забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області для перерахунку пенсії з врахуванням виплачених сум. Відповідачем на виконання вказаного рішення суду направлено до ГУ ПФУ у Харківській області довідку від 20.04.2021 року № ФХ-106898 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, в якій зазначено, що згідно ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 року та рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/18501/2020, станом на 05.03.2019 року, за посадою доцента кафедри комплексів керування космічними засобами Харківського військового університету становить, а саме: - посадовий оклад 9650,00 грн; - оклад за військовим званням полковник 1750,00 грн; - надбавка за вислугу років (50 %)\~ \~5550,00 грн; - надбавка за особливості проходження служби (65%) 10822,50 грн; - надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) 1402,50 грн; - доплата за науковий ступінь «кандидат наук» (15%) (не передбачено ПКМУ від 30.08.2017 № 704) 00,00 грн., - доплата за науковий ступінь "кандидат наук" (5%) 430,00 грн., - доплата за вчене звання "старший науковий співробітник" (25%) (не передбачено ПКМУ від 30.08.2017 № 704) 00,00 грн; - надбавка за науковий ступінь (5%)\~ \~467,50 грн; - премія (35%) 3272,50 грн. Повідомлено, що вказану довідку направлено до ГУ ПФУ в Харківській області (а.с.53-54). Однак, наведені вище відомості довідки не підтверджують виконання рішення суду першої інстанції, оскільки остання не містить відомостей про доплату за науковий ступінь «кандидат наук» (15%), посилаючись на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 така доплата не передбачена. При цьому, у довідці вказано надбавку за науковий ступінь в розмірі 5% від посадового окладу в розмірі 467,50 грн. З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволені заяви [PERSON] про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом [PERSON] до Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Відповідно до\~ \~ст. 382 КАС України\~ \~суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що\~ \~КАС України\~ \~регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд. Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. Норма\~ \~статті 382 КАС України\~ \~не містить застереження, що суд може встановити судовий контроль за виконанням судового рішення лише одночасно з ухваленням останнього. У випадку ухилення боржника суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи. При цьому колегія суддів зазначає, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2020 року у справі № 800/320/17 сформульовано правовий висновок про можливість встановлення судового контролю, передбаченого\~ \~ст. 382 КАС України, після прийняття кінцевого рішення у справі. Довідкою Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 20.04.2021 року № ФХ-106898 про виконання рішення суду підтверджено, що боржником рішення суду в повному обсязі не виконано. Колегія суддів наголошує на тому, що, дійсно, встановлення судового контролю, є правом, а не обов`язком суду, однак, задля того, щоб відмовити в його встановленні, суд має перевірити належним чином доводи заявника, викладені в його заяві та навести підстави для висновку про відмову в задоволенні заяви, поданої у порядку\~ \~ст. 382 КАС України. З огляду на викладене, колегія суддів вважає передчасними та не достатньо обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що викладені у оскаржуваній ухвалі, адже, таким чином нівелюється сама суть та завдання судового контролю, оскільки, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю, заявник наводив доводи та аргументи, що вказують на невиконання відповідачем рішення суду, що набрало законної сили. Проте, на переконання колегії суддів, оцінки вищевказаним обставинам при винесенні оскаржуваної ухвали про залишення без розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення судом першої інстанції надано не було. При цьому, колегія суддів зауважує, що виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року по справі № 520/18501/2020 відповідачем виконано добровільно, а тому не вчинення позивачем дій щодо примусового виконання рішення суду не може бути підставою для відмови у встановленні судового контролю. Частиною 1 ст. 382 КАС України \~передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В силу ч. 1 ст. 382 КАС України зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення повноважний лише суд, який ухвалив це судове рішення. Отже, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року у справі № 520/18501/2020. За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про встановлення судового контролю, адже суд не розглядав вказану заяву по суті, обмежившись лише загальною оцінкою доводів позивача та вказавши на право суду у питанні встановлення судового контролю. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача. Із набранням чинності нової редакції\~ \~КАС України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято ухвалу з порушенням норм процесуального права. Згідно з приписами п. 2 ч. 1\~ \~ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. У відповідності до ч. 1\~ \~ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення процесуального права, у зв`язку з чим судове рішення, відповідно до ч. 4\~ \~ст. 320 КАС України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Інші доводи сторін на висновки колегії суддів не впливають. При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). \~

Результат розгляду: partial