Рішення адміністративного суду від 2022-05-26 00:00:00+03

І. Суть спору [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі - Адміністрація ДПС України, відповідач-1), Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - Чопський прикордонний загін, відповідач-2) з вимогами: - визнати протиправними і скасувати пункт 12 наказу відповідача-1 від 15.08.2016 за №400-аг «Про результати службового розслідування»; наказ відповідача-1 від 19.08.2016 №800-ос у частині звільнення позивача з військової служби в запас за пунктом «е» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність), наказ відповідача-2 від 22.09.2016 по особовому складу №149-ос в частині виключення позивача зі списків особового складу Чопського прикордонного загону та усіх видів забезпечення; - поновити позивача на посаді заступника начальника прикордонного загону - начальника інженерно-технічного відділу 94 прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України; - стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до нього було незаконно застосовано дисциплінарне стягнення, адже свої службові обов`язки він виконував якісно та в повному обсязі. ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи Наказом Голови ДПС України від 21.09.2016 №459-ос [PERSON] було призначено на посаду заступника начальника Чопського прикордонного загону - начальника інженерно-технічного відділу 94 прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) ДПС України. Наказом Адміністрації ДПС України від 26 липня 2016 року №356-аг було призначене службове розслідування за фактом порушень вимог керівних документів посадовими особами Західного регіонального управління, Чопського прикордонного загону, що призвели до порушення режиму державного кордону під час вирубки дерев удовж державного кордону на ділянці Чопського прикордонного загону та неповного проведення службових розслідувань. Згідно з наказом Адміністрації ДПС України від 15.08.2016 №400-АГ службовим розслідуванням установлено: - факти незаконної вирубки лісу на ділянках відповідальності відділів прикордонної служби «Великий Березний» (в межах прикордонних знаків №№ 94-109), «Новоселиця» (в межах прикордонних знаків №№ 169-172, 174-198), «Гута» (в межах прикордонних знаків №№ 213-223) підтверджуються; - на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Великий Березний» мав місце факт проведення робіт з вирубки лісу вздовж державного кордону в межах прикордонних знаків №№ 110-135 та 146-157, підтвердження законності якої вимагає проведення комісійного обстеження за участю відповідних фахівців лісових господарств; - вирубка лісу на ділянках відповідальності відділів прикордонної служби «Великий Березний», «Новоселиця», «Гута» проводилась у період із серпня 2015 року по квітень 2016 року невідомими особами з території Словацької Республіки; зрізані дерева вивозилися на територію Словацької Республіки з порушенням встановленого порядку поза пунктами пропуску, що є порушенням режиму державного кордону; - у районах прикордонних знаків №№ 156-157 виявлено польову дорогу, яка на окремих ділянках перетинає державний кордон з території Словацької Республіки в Україну та зворотно, що є порушенням режиму державного кордону; - посадовими особами Західного регіонального управління, Чопського прикордонного загону, відділів прикордонної служби «Великий Березний», «Новоселиця», «Гута» систематично не виконувалися вимоги керівних документів Адміністрації ДПС України з питань перевірки лінії державного кордону. Пунктом 12 наказу Адміністрації ДПС України від 15 серпня 2016 року №400-АГ «Про результати службового розслідування» за невиконання в повному обсязі вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 3 посадової інструкції заступника начальника прикордонного загону - начальника інженерно-технічного відділу, затвердженої наказом начальника Чопського прикордонного загону від 24.12.2015 №555, абзацу 2 пункту 69 Статуту Державної прикордонної служби України частина І (прикордонний загін), затвердженого наказом голови Державної прикордонної служби України від 27 серпня 2004 року № 634, що призвело до порушення порядку отримання лісорубних квитків та звітності за результатами їхньої реалізації; отримання квитків на вирубку лісу за умови відсутності відповідних засобів для їхньої реалізації та не проведення роботи щодо укладення договорів або угод з підрядними організаціями; незадовільної організації та контролю за проведенням заходів інженерного облаштування ділянок прикордонних підрозділів, відповідно до пункту «є» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на заступника начальника Чопського прикордонного загону - начальника інженерно-технічного відділу [PERSON] було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Наказом ДПС України від 19.08.2016 №800-ос припинено контракт, звільнено з військової служби за пунктом «е» (через службову невідповідність) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас підполковника [PERSON] . Наказом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління ДПС України від 22 серпня 2016 року за №149-ос «По особовому складу» позивача виключено зі списків особового складу прикордонного загону та всіх видів забезпечення з 30 серпня 2016 року. Не погоджуючись з наказами про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду. ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено частково: - визнано протиправним і скасовано пункт 12 наказу Адміністрації ДПС України від 15 серпня 2016 року за №400-аг «Про результати службового розслідування»; - визнано протиправним і скасовано наказ Адміністрації ДПС України від 19 серпня 2016 року за №800-ос «По особовому складу» у частині звільнення [PERSON] з військової служби в запас за пунктом «е» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність); - визнано протиправним і скасовано наказ Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління ДПС України від 22.08.2016 №149-ос у частині виключення [PERSON] зі списків особового складу Чопського прикордонного загону та усіх видів забезпечення; - поновлено [PERSON] на посаді заступника начальника прикордонного загону - начальника інженерно-технічного відділу 94 прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) ДПС України з 31 серпня 2016 року; - стягнуто з Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління ДПС України на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 серпня 2016 року (в межах стягнення за один рік) в сумі 171619,80 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з безпідставності застосування до позивача дисциплінарного стягнення через відсутність в його діях складу дисциплінарного проступку. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та ухвалено в цій частині нову, якою стягнуто з Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління ДПС України на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 серпня 2016 року по 30 листопада 2018 року в розмірі 449 440,32 грн без урахування обов`язкових до сплати платежів. В іншій частині рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року залишено без змін. Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції зазначив про помилковість висновків суду першої інстанції про необхідність обмеження суми стягнення періодом в один рік, адже вини позивача в тому, що його спір розглядався більше року немає. Водночас суд апеляційної інстанції повністю погодився з висновками суду першої інстанції про недоведеність службовим розслідуванням фактів невиконання чи неналежного виконання позивачем свої посадових та/або службових обов`язків. IV. Провадження в суді касаційної інстанції У касаційній скарзі відповідач-1, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. На обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач-1 зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про недоведеність службовим розслідуванням вчинення позивачем протиправних дій. Відповідач-1 зазначає, що позивач у силу своєї посади був відповідальним за інженерне та технічне забезпечення прикордонного загону, що є складовою режиму державного кордону, і всупереч зазначеним обов`язкам не забезпечив належного контролю за рубкою дерев уздовж лінії державного кордону в межах відділів прикордонної служби «Великий Березний», «Новоселиця» та «Гута». Позивач у відзиві на касаційну скаргу зазначив, що судами попередніх інстанцій було правильно встановлено зміст спірних правовідносин, повно та всебічно встановлено обставини, що мають значення для розгляду справи, і правильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин, у зв`язку з чим підстав для скасування їхніх рішень немає. Касаційна скарга надійшла до суду 07 червня 2019 року. За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур О.В., Уханенку С.А. Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. Ухвалою Верховного Суду від 01.08.2019 прийнято заяву Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про приєднання до касаційної скарги Адміністрації ДПС України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі №807/1313/16. V. Джерела права та акти їхнього застосування За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни. Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 15 січня 2020 року №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частин першої та п`ятої статті 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 №661-IV до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України. Комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут). Частиною четвертою преамбули до Дисциплінарного статуту передбачено, що його дія поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України. Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, установлених військовими статутами та іншим законодавством України. Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів. Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту в разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. Згідно зі статтею 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання. Згідно з частиною першою статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Водночас відповідно до статті 86, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування за фактами невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцями своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни, порядку несення служби або громадського порядку визначені Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженою наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14 травня 2005 року № 111 (далі - Інструкція №111). Відповідно до пункту 17 Інструкції №111 розслідування має встановити: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено; ступінь провини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму провини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків. Згідно з пунктом 18 Інструкції №111 за результатами службового розслідування складається висновок. Висновки щодо допущених військовослужбовцем порушень в обов`язковому порядку повинні підтверджуватися посиланнями на наявні докази. VI. Позиція Верховного Суду Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. З метою уточнення усіх обставин дисциплінарного проступку, причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування. Отже, вирішуючи цей спір, суди попередніх інстанцій мали виходити з обставин, встановлених службовим розслідуванням, характеру проступку, мотивів, за яких його вчинено та якими доказами це підтверджується. Як убачається з оскаржуваного наказу Адміністрації ДПС України від 15.08.2016 №400-АГ, підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби були порушення: - вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 3 посадової інструкції заступника начальника прикордонного загону - начальника інженерно-технічного відділу, затвердженої наказом начальника Чопського прикордонного загону від 24 грудня 2015 року №555 (далі - Посадова інструкція); - абзацу 2 пункту 69 частина І (прикордонний загін) Статуту Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 27 серпня 2004 року № 634. Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що висновок службового розслідування та оскаржувані накази не містять посилань на конкретні дії чи бездіяльність, які становлять об`єктивну сторону указаних порушень. Суд не може погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке. З оскаржуваного наказу Адміністрації ДПС України від 15.08.2016 №400-АГ випливає, що об`єктивна сторона дисциплінарного проступку полягала, зокрема, в незадовільній організації та контролю за проведенням заходів інженерного облаштування ділянок прикордонних підрозділів. У контексті викладеного Суд зазначає, що згідно зі статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Абзацом другим пункту 69 частина І (прикордонний загін) Статуту Державної прикордонної служби України передбачено, що заступник начальника прикордонного загону з озброєння - начальник технічної частини зобов`язаний: завжди знати обстановку в обсязі, потрібному для виконання своїх службових обов`язків, завдання загону і підпорядкованих йому відділень, служб і підрозділів, доповідати начальнику прикордонного загону та начальнику штабу про стан і можливості сил та засобів підпорядкованих підрозділів, пропозиції щодо їх застосування в охороні державного кордону. Відповідно до пункту 3 Посадової інструкції начальник інженерно-технічного відділу відповідає, зокрема, за: інженерне та технічне забезпечення загону; створення безпечних і здорових умов служби, роботи побуту та запобігання травматизму у підлеглих службах; своєчасне та якісне планування заходів у межах своїх обов`язків, виконання планових заходів; технічну справність та збереження озброєння та інших приладів, техніки, їх правильну експлуатацію та ремонт. Отже, позивач був відповідальним за інженерне та технічне забезпечення загону і підпорядкованих йому відділень, служб і підрозділів, що передбачає, зокрема, будівництво (створення) й утримання в належному стані рубежів охорони державного кордону, інженерних загороджень та споруд з метою ефективного дотримання режиму державного кордону. Службовим розслідуванням було встановлено, що на ділянках відповідальності відділів прикордонної служби «Великий Березний», «Новоселиця» та «Гута» у період із серпня 2015 року по квітень 2016 року невідомими особами з території Словацької Республіки проводилася вирубка лісу. У межах прикордонних знаків №174-175 ділянки відділу прикордонної служби «Новоселиця» виявлені окремі зрізані дерева, які станом на 28 липня 2016 року знаходилися на території Словацької Республіки (до 10 метрів від державного кордону). Водночас в цих місцях дерева таких порід і пні на суміжній стороні були відсутні. За висновками службового розслідування вирубка здійснювалася з використанням спеціального інструменту (на окремих ділянках діаметр зрізаних дерев досягав 1,5 метра), а зрізані дерева вивозилися із використанням великовантажного транспорту. У районах прикордонних знаків № 156-157 відділу прикордонної служби «Великий Березний» виявлено польову дорогу, обладнану з використанням спеціальної техніки, яка на окремих ділянках перетинає державний кордон з території Словацької Республіки в Україну та в зворотному напрямку. З пояснень, наданих заступником начальника відділу прикордонної служби «Великий Березний» з персоналу майора [PERSON] під час службового розслідування, зазначену дорогу впродовж червня 2016 року було прокладено словацькою стороною. Встановлені під час службового розслідування обставини свідчать, що на державному кордоні України в межах ділянок відділів прикордонної служби «Великий Березний», «Гута» та «Новоселиця» Чопського прикордонного загону проводилися господарські роботи з вирубки лісу, прокладення доріг. Факт вирубки і влаштування дороги не заперечувався і самим позивачем. При цьому позивач під час службового розслідування надавав пояснення, в яких стверджував, що роботи з вирубки дерев Чопським прикордонним загоном не здійснювалося. Також позивач у поясненнях, наданих під час службового розслідування, підтвердив, що він не володів інформацією про проведення робіт з вирубки лісу на державному кордоні; у період з серпня 2015 року по квітень 2016 року на ділянках зазначених підрозділів перевірку державного кордону не здійснював. Таким чином, службовим розслідуванням у повній мірі підтверджується порушення позивачем вимог статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 3 Посадової інструкції, абзацу 2 пункту 69 частина І (прикордонний загін) Статуту Державної прикордонної служби України унаслідок незадовільної організації та контролю за проведенням заходів інженерного облаштування ділянок прикордонних підрозділів. Ураховуючи викладене, висновки судів попередніх інстанцій про безпідставність застосування до позивача дисциплінарного стягнення та звільнення його з військової служби не відповідають обставинам справи. Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Положеннями частини першої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що вони прийняті з порушенням вимог процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягають скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову. VII. Судові витрати Частинами першою-третьою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Зміст викладених положень дає підстави для висновку, що витрати суб`єкта владних повноважень у вигляді сплати судового збору не включаються до судових витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи. Інших витрат, зокрема пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відповідач-1 під час розгляду справи не поніс.

Результат розгляду: denied