Рішення адміністративного суду від 2023-06-05 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Томаківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до інспектору взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Максюти Тетяни Геннадіївни, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10.02.2023 року отримав поштовий конверт, який надійшов з Томаківського відділу Державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) з постановою про відкриття виконавчого провадження від 02.02.2023 року ВП №70896058. Виконавче провадження №70896058 відкрито 02.02.2023 року з примусового виконання постанови ЕАР №6260249, винесеної 08.12.2022 року інспектором Максютою Т.Г.. Відразу у Томаківському відділі Державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) позивач отримав копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР №6260249 від 08.12.2022 року. Ознайомившись зі змістом даної постанови з`ясувалося, що відносно позивача інспектором патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Максютою Т.Г. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР №6260249 від 08.12.2022 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Суть правопорушення полягає в тім, що 08.12.2022 року о 07:46 по вул. Українська, 228, в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області позивач, керуючи вантажним транспортним засобом з напівпричепом, державний реєстраційний номер [NUMBER] , не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії на даний транспортний засіб, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України. Дійсно, при вказаних обставинах 08.12.2022 року о 07:46 у м. Кривий Ріг по вул. Українська, 228, позивача було зупинено інспектором патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Максютою Т.Г. під час керування транспортним засобом марки RENAULT T 460 реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом реєстраційний номер [NUMBER] , після чого перевірено документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та тимчасове посвідчення водія виданого Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Запорізькій області 1245. При цьому, інспектор патрульної поліції Максюта Т.Г. запитала, що змусило позивача рухатися по вул. Українська у м. Кривий Ріг, де рух вантажних транспортних засобів заборонено. Позивач відповів, що у зв`язку з ожеледицею змушений прямувати в даному напрямку, після чого його не затримували. При цьому, щодо порушення ним п. 2.1.а Правил дорожнього руху України не повідомили, в його присутності постанова про накладення адміністративного стягнення не виносилася, копія її не вручалася. Більше того, позивачу ніяким чином не повідомляли про права та обов`язки, визначені Конституцією України, так і КУпАП. Про факт накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП позивач дізнався з повідомлення державного виконавця, після того як вже було відкрито виконавче провадження. На момент вказаної події в Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Запорізькій області № 1245 позивачем успішно складено екзамен щодо відповідної категорії СЕ, яка дає право керування вантажними транспортними засобами, однак враховуючи відсутність бланків та строк їх виготовлення, позивачу було видано тимчасове посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії. Посвідчення водія серія [NUMBER] ТСЦ 1245 нового зразка позивачу видано 15.12.2022 року. Таким чином, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП йому не було повідомлено, копію постанови серія ЕАР №6260249 від 08.12.2022 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП не вручено. Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 позов задоволено частково. Скасовано постанову серії ЕАР № 6260249 від 08 грудня 2022 року, винесену інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Максютою Тетяною Геннадіївною про притягнення громадянина [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. На підставі ст. 22 КУпАП звільнено громадянина [PERSON] , [INFO] , від адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням. Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина [PERSON] , [INFO] , за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрито. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ухвалення рішення з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи доводи своєї скарги, апелянт посилається на те, що під час винесення оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєного правопорушення, обґрунтовано виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Скаржник зазначає, що сфера застосування статті 22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу (у цьому випадку Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції). Скаржник вважає, що суд не вправі приймати рішення замість відповідача та перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу. Справа судом апеляційної інстанції розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає виходить з наступного. Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою серії ЕАР № 6260249 від 08 грудня 2022 року громадянина [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Так в постанові зазначено, що 08.12.2022 року о 07:46 по вул. Українська, 228, в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області позивач, керуючи вантажним транспортним засобом з напівпричепом, державний реєстраційний номер [NUMBER] , не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії на даний транспортний засіб, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України. Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, суд апеляційної інстанції виходить з наступного. Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Згідно із вимогами п. 2.4. «а» ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1 ПДР України. Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи. Водій повинен мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), становить адміністративне правопорушення. У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З доданої до матеріалів справи копії постанови вбачається, що така не містить посилань на відеозапис, а також такий не надано і суду. Суд у відповідності до вищенаведених норм процесуального закону встановлює обставини саме на підставі належних доказів, та не може переймати на себе обов`язки відповідача та третьої особи, якщо такі докази відсутні у матеріалах справи. Таким чином суд не може встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення за відсутності відповідних повноважень, що належать відповідачу. Будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано. Зважаючи, що доказів фіксації вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, та підтвердження встановленого порушення, що наведені у постанові, відповідачем до суду першої та апеляційної інстанції не надано, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо необхідності скасування постанови. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в частині застосування до позивача ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Згідно з частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі. Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. При цьому відповідно до статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною 2 статті 126 КУпАП, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Таким чином, уповноваженим суб`єктом, наділеним виключними дискреційними повноваженнями звільняти порушника від адміністративної відповідальності, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, є виключно органи уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, тоді як суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вправі: скасувати спірну постанову і закрити провадження у справі за відсутністю складу адмінправопорушення або скасувати постанову та направити справу на новий розгляд або ж змінити захід стягнення. Отже, приймаючи рішення про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, суд першої інстанції вийшов за межі своєї компетенції, тим самим втрутившись в дискреційні повноваження відповідача, що не відповідає загальним принципам та засадам адміністративного судочинства. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №520/2098/17. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України із Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Результат розгляду: partial