Рішення адміністративного суду від 2022-06-09 00:00:00+03

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича залишено без задоволення, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у справі №620/16916/21 залишено без змін. Позивачем 01 лютого 2022 року подано до Шостого апеляційного адміністративного суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Заяву обґрунтовано тим, що під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу, про що ним зазначено у відзиві на апеляційну скаргу. Витрати на правничу допомогу позивач заявляє на суму 2 000, 00 грн. Для розгляду поданої заяви з Чернігівського окружного адміністративного суду витребувано матеріали справи, які надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду 26 травня 2022 року (передані судді-доповідачу 27.05.2022). Перевіривши матеріали справи, доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів вважає можливим заяву [PERSON] задовольнити частково, виходячи із наступного. Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Положеннями пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За правилами частин першої, третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. З матеріалів справи та виходячи з внутрішніх даних автоматизованої системи документообігу суду вбачається, що постанову від 19 січня 2022 року винесено Шостим апеляційним адміністративним судом о 15 год 31 хв. Письмовий відзив подано позивачем до апеляційного суду 19.01.2022 о 16 год 45 хв, тобто після закінчення розгляду апеляційної скарги та ухвалення судового розгляду. Як вбачається із змісту поданого відзиву, позивач, дійсно, просив суд вирішити питання щодо відшкодування йому понесених судових витрат, зокрема на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною четвертою наведеної статті передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частини п`ятій статті 134 КАС України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду такі документи: - ордер серії ЧН № 131022, - договір про надання правової допомоги від 11.09.2021, - акт прийому-передачі виконаних робіт від 17.01.2022, - квитанцію до прибуткового касового ордеру про оплату адвокату згідно договору на загальну суму 2000,00 грн. В Акті виконаних робіт від 17.01.2022 року зазначено, що адвокатом надано наступні послуги: ознайомлення з матеріалами, наданими Довірителем, що надійшли з суду апеляційної інстанції; написання відзиву на апеляційну скаргу, її надіслання до суду апеляційної інстанції та відповідачу. Зазначено також, що на такий обсяг робіт адвокатом витрачено 5 годин (вартість однієї години - 400,00 грн. Отже загальна вартість робіт оцінена у 2000,00 грн. Також колегією суддів встановлено, що позивачу надавався строк на подання відзиву на апеляційну скаргу до 17.01.2022 року, проте визначеного строку стороною позивача не дотримано, відзив надано після закінчення судового розгляду справи 19.01.2022 о 16 год 45 хв. Окрім того, позивач та його представник не з`явилися в судове засідання для участі у розгляді справи, тому справа розглядалася в порядку письмового провадження. Такі обставини судова колегія бере до уваги, аналізуючи обґрунтованість суми, заявленої до відшкодування витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції. При цьому колегія суддів зауважує, що з огляду на предмет спору, аналізу неминучості понесення певних витрат вказана справа за складом учасників, підставами виникнення спору, позовними вимогами та законодавством, яке регулює спірні правовідносини, не потребує глибокого вивчення правової бази та судової практики. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 05.08.2020 у справі №640/15803/19, від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, які мають бути враховані судом при вирішенні спірних правовідносин. суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Результат розгляду: partial