Рішення адміністративного суду від 2023-04-26 00:00:00+03

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Військової частини [NUMBER] (далі ВЧ) про: - визнання протиправними дій ВЧ щодо виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2016 року по 28.02.2018 року включно не в повному розмірі; - стягнення з ВЧ на користь [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2016 року по 28.02.2018 року включно в сумі 53619,85 гривень; - визнання протиправною бездіяльність ВЧ щодо невиплати в повному розмірі [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 07.09.2020 року включно у фіксованому розмірі 4463,15 гривень в місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078; - стягнення з ВЧ на користь [PERSON] індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 гривень в місяць за період з 01.03.2018 року по 07.09.2020 року включно в сумі 132911,86 гривень відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078; - зобов`язання ВЧ подати звіт про виконання судового рішення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме: у період з 01.09.2016 року по 07.09.2020 року не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалась індексація грошового забезпечення. Індексація грошового забезпечення не виплачена станом і на день подання позову. Позивач з заявою звернувся до відповідача з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення. Відповідач не надав відповідь у визначений законодавством термін, що і стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року позов задоволено. Суд визнав протиправними дії ВЧ щодо виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2016 року по 28.02.2018 року включно не в повному розмірі та зобов`язав ВЧ нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.09.2016 року по 28.02.2018 року включно в сумі 53619,85 гривень. В решті позовних вимог було відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в частині зобов`язання виплатити індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 гривень в місяць за період з 01.03.2018 року по 07.09.2020 року включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078. Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення в частині з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] з 01.09.2016 року по 07.09.2020 року проходив військову службу у ВЧ. У період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному розмірі, а саме: у період з 01.09.2016 року по 07.09.2020 року не в повному розмірі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення. У зв`язку з невиплатою індексації за вказаний період позивач звернувся до суду. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 року у справі №420/14102/20 позов [PERSON] до ВЧ про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення задоволено та визнано протиправними дії ВЧ щодо виплати позивачу не в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2016р. по 07.09.2020р.; зобов`язано ВЧ нарахувати і виплатити на користь [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.09.2016р. по 07.09.2020р. включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.09.2016 р. по 28.02.2018 р. січень 2008 року, а в період з 01.03.2018р. по 07.09.2020 р. включно березень 2018 р. з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ №1078 від 17.07.2003 року. Для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 року у справі №420/14102/20 позивач звернувся до Добраславського районного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), яким відкрито виконавче провадження №65817676. На виконання рішення суду у справі №420/14102/20 відповідачем 07.12.2021 року виплачено на користь позивача індексацію за період з 01.09.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 року в сумі 9002,50 грн.. Не погоджуюсь з виплаченою сумою, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду у порядку ст.383 КАС України. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року у справі №420/14102/20 заяву [PERSON] про визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2021р. у справі № 420/14102/20 залишено без задоволення. У вказаній ухвалі суд зробив висновок про те, що посилання заявника на власний розрахунок належної до виплати індексації грошового забезпечення є безпідставним, оскільки розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив військову службу, і на якого за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення. Крім того, питання визначення належної до виплати позивачу індексації грошового забезпечення в грошовому еквіваленті не було предметом судового розгляду справи № 420/14102/20. Суд зазначив, що в даному випадку позивач у разі незгоди, на його думку, з розміром виплаченої індексації грошового забезпечення має право звернутися до адміністративного суду з позовом в передбаченому КАС України порядку. Не погоджуючись з висновками суду позивач подав апеляційну скаргу, яку постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2022 року залишено без задоволення та зазначено, що посилання заявника на власний розрахунок належної до виплати індексації грошового забезпечення є безпідставним, оскільки розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив військову службу. Крім того, судова колегія звернула увагу на те, що питання визначення належної до виплати позивачу індексації грошового забезпечення в грошовому еквіваленті не було предметом судового розгляду у справі №420/14102/20. Відтак, судова колегія погодилась з висновком суду першої інстанції, що оцінка правовідносин, що стали підставою звернення [PERSON] до суду із заявою в порядку 383 статті КАС України, є предметом нового судового провадження. Таким чином, позивач скористався всіма способами належного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 року у справі №420/14102/20, а не отримавши належного результату, враховуючи висновки судів першої та апеляційної інстанції при розгляді заяви у порядку ст.383 КАС України, звернувся до суду з даним позовом. Відмовляючи в частині позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявний розрахунок індексації за період з 01.03.2018 року по 07.09.2020 року, з якого вбачається, що відповідач за вказаний період застосував базовий місяць березень 2018 року. Так, за період з березня 2018 року по листопад 2018 року позивачу не нарахована індексація, а за період з грудня 2018 року по вересень 2020 року нарахована індексація у розмірі 3805,67 грн. При цьому, положення Закону №1282-XII та Порядку №1078 у спірний період, а саме: з березня 2018 року по вересень 2020 року не містили в собі такого поняття як фіксована сума індексації. Зазначений термін використовувався у додатку 4 Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів до Порядку №1078 лише у редакції, яка діяла до 15.12.2015 року. Водночас, Постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів були внесені зміни до Порядку №1078, у тому числі викладено у новій редакції додаток 4 Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів, який не передбачає визначення індексації у фіксованій величині. Таким чином, суд зробив висновок, що право позивача на отримання індексації грошового забезпечення в період з березня 2018 року по вересень 2020 року з боку ВЧ не є порушеним, а тому позовні вимоги в зазначеній частині задоволенню не підлягають. Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції помилковими і такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. З матеріалів справи, а саме з прохальної частини апеляційної скарги позивача вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, а тому з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині. Відповідно до\~ статті 19 Конституції України\~ органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як\~ Конституцією, так і Законами України. Положеннями статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон) передбачено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення) (ст.2 вказаного Закону). Відповідно до ст.4 Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Згідно до ст.6 Закону Порядок проведення індексації грошових доходів населення\~ визначається Кабінетом Міністрів України. Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078). Відповідно до п.5 Порядку №1078 (в редакції станом на 01.03.2018 року) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку. Враховуючи приписи абз.1, п.5 Порядку №1078 вбачається, що підставою для прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100% (фактично визначення базового місяця) є підвищення окладів особи. З 01.03.2018 року набрала чинності Постанова КМУ Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців. Таким чином, для оскаржуваного періоду з 01.03.2018 року по 07 вересня 2020 року включно індекс споживчих цін за 1 або 100% є встановленим в березні 2018 року, оскільки саме в цьому місяці відбулось підвищення посадових окладів військовослужбовців. Суд зазначає, що дійсно, враховуючи офіційні дані, що містяться на сайті Державної служби статистики України щодо індексів споживчих цін, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% перевищено для військовослужбовців. Разом з тим, підвищення тарифних ставок (окладів) та прийняття значення індексу споживчих цін у березні 2018 року за 1 або 100 відсотків не спростовує, що позивач має право на отримання виплати індексації в розмірі, який має бути встановлено відповідно до приписів абз.4 та 6 п.5 Порядку №1078, тобто у так званому «фіксованому розмірі». Положення абз.3-5 п.5 Порядку №1078 свідчать, що вони здійснюють правове регулювання виплати індексації за тих чи інших умов конкретно в місяці підвищення грошового доходу, яким за обставинами даної справи є березень 2018 року. При цьому, згідно абз.6 п.5 Порядку №1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку. Зазначена норма свідчить про те, що у випадку якщо розмір підвищення грошового доходу в березні 2018 року не перевищив суму індексації, що мала скластися в цьому місяці, то визначена сума індексації (як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу), має продовжуватися йому виплачуватися до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців або до дати звільнення його зі служби. З наведеного вбачається, що з метою грунтовного вирішення спірних правовідносин слід встановити співвідношення розміру підвищення грошового доходу позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру) та суми індексації, що мала скластися в цьому місяці. Відповідно до п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Щодо суми індексації, яка мала скластися в березні 2018 року, то, з врахуванням в якості базового місяця січня 2008 року, її розмір мав складати 4463,15 грн.. Слід зазначити, що відповідно до п.164.1.2, 164.2, 164.2.1 ст.164 ПК України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту). При цьому, «грошовий дохід» включає в себе всі складові грошового забезпечення військовослужбовця, що відповідає ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно п.168.5 ст.168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян. Відповідно до «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого Постановою КМУ від 15 січня 2004 року №44, грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення. Відповідно до п.1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міноборони України №260 від 11.06.2008 (чинної станом на березень 2018 року) грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий. Відповідно до п.5 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міноборони України №550 від 24.10.2016 року (чинної станом на березень 2018 року) винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників). Суд зазначає, що з метою повного та всебічного розгляду даної справи було направлено запит до ВЧ з пропозицією надати суду відомості щодо розміру грошового забезпечення (суми складових, які не мають разового характеру) [PERSON] за останній місяць, що передує набранню чинності Постанови КМУ №704 та за перший місяць після набрання чинності вказаною постановою. У відповідь на вказаний запит ВЧ зазначено, що грошовий дохід позивача (як сума складових, які не мають разового характеру) в лютому 2018 року становив 9928,48 грн., а в березні 2018 року 10424,85 грн., що свідчить про факт збільшення грошового доходу позивача в березні 2018 року на суму 496,37 грн.. З аналізу наведеного вбачається наявність підстав для виплати позивачу з 01 березня 2018 року по 07 вересня 2020 року (дата звільнення зі служби) сталого щомісячного розміру індексації відповідно до приписів абз.4 та 6 п.5 Порядку №1018 у розмірі 3966,78 грн., яка розрахована згідно абз.4 п.5 Порядку №1078 як різниця між сумою індексації у відповідному місяці та розміром підвищення доходу. З урахуванням зазначеного, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи (в межах досліджуваних судом апеляційної інстанції) та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині.

Результат розгляду: partial