Рішення адміністративного суду від 2022-01-12 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просить суд зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подати звіт про повне виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 по справі № 520/3070/21. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 у задоволенні заяви \~\~про встановлення судового контролю за виконанням рішенням суду у справі №520/3070/21 відмовлено. [PERSON] , не погодившись з ухвалою суду , подала апеляційну скаргу , вважає , що судом \~неповно з`ясовано обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, порушено норми процесуального права, порушено права позивача як людини, а саме права як людини які передбачені ч. 1 ст. 6 і ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод . Вказує , що з отриманої довідки вбачається, що відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення \~та премій не відповідають положенням постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та рішенню Міністра оборони України від 14.01.2020 № 248/291 на 2020 рік, тому вважає , що відповідач не виконав рішення суду в повному обсязі та не зазначив у довідці відомості про надбавку за особливості проходження служби та не вірно визначив розмір премії. Посилаючись на обставини та обґрунтування викладені в апеляційній скарзі , просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 та прийняти постанову якою задовольнити заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги. Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 , суд першої інстанції виходи з відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в даній справі. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного. Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України, обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Частиною 2 та 3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, за приписами частини першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до частини 8 цієї ж статті судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу. Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, може встановити суд першої чи апеляційної інстанції. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу. Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення. Апеляційний суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи - позивача. З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд. Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання. Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами. Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення. В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що невиконанням рішення суду, яке набуло законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому. Рішення суду, яке набуло законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківський окружний адміністративний суд від 28.04.2021 визнано протиправними дії Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови [PERSON] у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, тобто на 01.01.2020р. станом на 29.01.2020, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 основного розміру пенсії та зобов`язано Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки \~\~підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020р. за посадою, звідки [PERSON] \~звільнено із служби, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992р. №2262- XII, статті 9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ, п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) і премії, обчислених із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020р. для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 основного розміру пенсії. Колегія суддів зазначає , що в даному випадку наведене вище рішення суду не містило зобов`язання Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки під час складання довідки зазначити конкретні відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.02.2020 перерахунку основного розміру пенсії. Листом Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 28.09.2021 (а.с.58) повідомлено заявника про те, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі №520/3070/21 Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки складена та направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідка про грошове забезпечення № ФХ-114981 від 31.08.2021 /а.с. 58-59/. У довідці відповідача № ФХ-114981 від 31.08.2021 зазначені наступні відомості: - посадовий оклад - 6890,00 грн, - оклад за військове звання підполковник - 1680,00 грн., - надбавка за вислугу років (50%) - 4285,00 грн., - надбавка за особливості проходження служби (0%) 0,00 грн., - надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10%) -689,0 грн., - премія (10%) - 689,0 грн. Отже, відповідач у довідці зазначив усі перелічені в рішенні суду\~додаткові види грошового забезпечення.\~ Таким чином, колегія суддів зазначає, що судове рішення було виконано відповідачем, а позивач, по суті, не погоджується зі змістом наданої довідки. Як вбачається із заяви про встановлення судового контролю та апеляційної скарги позивач фактично не погоджується із сумами та відсотковим розміром надбавок і премії, зазначеними у довідці відповідача № ФХ-114981 від 31.08.2021. Колегія суддів звертає увагу, що якщо [PERSON] не погоджується із складовими (включенням або невключення певних складових) та сумами (розмірами таких складових) і відсотковими розмірами надбавок, що містяться у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № ФХ-114981 від 31.08.2021., то він не позбавлений права на звернення до адміністративного суду з окремим позовом. Незгода позивача із тим, яким чином виконано судове рішення відповідачем, не є підставою для встановлення судового контролю. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення задоволенню не підлягає. Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Колегія суддів вважає, що ухвала відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача. Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Результат розгляду: denied