Рішення адміністративного суду від 2023-08-30 00:00:00+03

Керівник Куп`янської окружної прокуратури Харківської області Миргородський Е. О. в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Великобурлуцької селищної ради та зобов`язати Великобурлуцьку селищну раду відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж регіонального ландшафтного парку «Великобурлуцький степ» площею 2042,6 га, який знаходиться на території Великобурлуцької селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області, та закріплення його меж в натурі (на місцевості) шляхом розроблення та затвердження землевпорядної документації щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 у задоволенні позову відмовлено. Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права при не повному з`ясуванні обставин справи та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на не врахуваня судом першої інстанції, що обов`язок щодо проведення робіт із винесення меж регіонального ландшафтного парку «Великобурлуцький степ» як в силу закону, так і взятих зобов`язань покладено саме на Великобурлуцьку селищну раду. Відповідно до ч. 4 ст.\~ 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судовим розглядом,\~відповідно до рішення Х сесії ХХІІІ скликання Великобурлуцької районної ради Харківської області від 07.04.2000 року вирішено дати згоду на створення регіонального ландшафтного парку місцевого значення "Великобурлуцький степ" загальною площею 2042,6 га на теригорії СВК"Катеринівський" (590,5 га), ДГ "Червона хвиля" (192,8 га), СВК "Шитувате" (77,0 га) КУп. ДГ (399,47 га), ПСП "Малинівка (403,5 га), ПСП "Маяк" (219 га), ПОСП "Нива" (160,0 га) без вилучення із землекористування. Відповідно до п. 2.1. Положення про регіональний ландшафтний парк «Великобурлуцький степ», вказаний об`єкт природно-заповідного фонду створений з метою збереження в природному стані лісостепових ландшафтів Східноєвропейської провінції. Відповідно до п. 1.2. Положення землекористувачами є ТОВ «Катеринівка» (590,5 га), ДГ «Червона хвиля» (192,9 га), ПСП «Малинівка» (403,8 га), ПСП «Маяк» (137,9 га), ПСП «Нива» (160,0 га), Куп`янський держлісгосп (399,4 га), землевласниками - Великобурлуцька селищна рада (землі резервного фонду 81,1 га), Шипуватська сільська рада (землі запасу 77,0 га), які несуть повну відповідальність за належне утримання території РЛП та додержання встановленого режиму його охорони та збереження згідно зі ст. ст. 23, 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України». В подальшому, Державним управлінням екології та природних ресурсів в Харківській області оформлено охоронні зобов`язання землевласникам та землекористувачам на частини регіонального ландшафтного парку «Великобурлуцький степ», а саме ТОВ «Катеринівка» на площу 590,5 га, ДП ДГ «Червона хвиля» на площу 192,9 га, ПСП «Малинівка» на площу 403,8 га, ПСП «Маяк» на площу 137,9 га, ПСП «Нива» на площу 160,0 га, ДП «Куп`янське лісове господарство» на площу 399,4 га, Великобурлуцькій селищній раді на площу 81,1 га, Шипуватській сільській раді на площу 77,0 га. Згідно вказаних охоронних зобов`язань землевласники тa землекористувачі прийняли під охорону вищезазначений заповідний об`єкт і зобов`язалися зберігати його та дотримувались екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно зі ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також провести відмежування заповідного об`єкта в натурі, оформлення його природоохоронною наочністю, нанесення на планово-картографічні матеріали. Крім цього, вказаними охоронним зобов`язаннями заборонено знищення видового складу рослин, розорювання земель, будівництво, самочинна зміна меж, зміна охоронного режиму, забруднення території, розведення вогнищ. Проте Великобурлуцькою селищною радою упродовж тривалого часу не вжито заходів щодо винесення меж регіонального ландшафтного парку «Великобурлуцький степ» та не закріплено його межі в натурі (на місцевості), що в свою чергу унеможливлює його належне використання та зберігання, існування ймовірності використання земель не за цільовим призначенням, невнесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, з метою захисту та відновлення порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні режиму охорони та використання об?єкта природно-заповідного фонду, тому прокурором подано даний адміністративний позов. Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Великобурлуцької селищної ради, звернувся до суду з даним позовом. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що жодним нормативним актом не передбачено обов`язку органу місцевого самоврядування \~\~\~забезпечити розробку проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду. Колегія суддів не \~погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно до\~ст. 12 Земельного кодексу України\~до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, окрім іншого, організація землеустрою та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до ст.ст.\~43,\~44 Земельного кодексу України\~землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва). Відповідно до ч. 1\~ст. 45 Земельного кодексу України\~землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Положеннями\~ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»\~передбачено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища; штучно створені об`єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пам`ятки природи, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва. Заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення. Відповідно до ч. 4\~ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»\~межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Одним із видів документації із землеустрою, згідно з п. «в» ч. 2\~ст. 25 Закону України «Про землеустрій»\~є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів. Відповідно до п. «д» ч. 1\~ст. 47 вказаного Закону\~проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою, зокрема, визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб. Таким чином, передумовою дій, які прокурор просить зобов`язати вчинити Великобурлуцьку селищну раду, є розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду. Положеннями\~ст. 47 Закону України «Про землеустрій»\~також передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками. Межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон встановлюються і по суходолу, і по водному простору. Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій. Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, прокурор вказував на те, що саме на Великобурлуцьку селищну раду покладено обов`язок забезпечити проведення робіт з винесення меж регіонального ландшафтного парку «Великобурлуцький степ», закріплення їх в натурі (на місцевості) шляхом розроблення та затвердження землевпорядної документації щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду. Такий висновок ґрунтується на тому, що відповідні землі перебувають у комунальній власності та знаходяться в адміністративних межах Великобурлуцької селищної ради. Вирішуючи питання про те, чи виникає у відповідача обов`язок забезпечити проведення робіт з розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж регіонального ландшафтного парку «Великобурлуцький степ», винесення меж території, закріплення їх в натурі (на місцевості) саме як у власника земель під зазначеним об`єктом природно-заповідного фонду, колегія суддів зазначає, що за правилами ч. 2\~ст. 23 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»\~регіональні ландшафтні парки організовуються з вилученням або без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів. За правилами ч. 5\~ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»\~території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням\~\~охоронного зобов`язання. Відповідно до вказаної норми права\~наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 25 лютого 2013\~\~року № 65\~було затверджено Інструкцію щодо оформлення охоронних зобов`язань на території та об`єкти природно-заповідного фонду (далі - Інструкція). Згідно з п. 1.3. Інструкції охоронним зобов`язанням оформляється передача під охорону території чи об`єкта природно-заповідного фонду з визначенням переліку зобов`язань щодо забезпечення додержання встановленого режиму охорони та збереження. В охоронному зобов`язанні зазначаються, згідно з п. 2.2. Інструкції, зокрема, перелік зобов`язань, які покладаються на землекористувача (землевласника): дотримуватись встановленого режиму для території (об`єкта) природно-заповідного фонду, не здійснювати заборонену господарську діяльність, вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію (об`єкт) природно-заповідного фонду, дотримуватися вимог щодо використання території (об`єкта) природно-заповідного фонду, забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно-заповідного фонду. Згідно охоронного зобов`язання Великобурлуцька селищна рада в особі селищного голови взяла під охорону регіональний ландшафтний парк «Великобурлуцький степ» і зобов`язалась зберігати його та дотримуватись екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно зі ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також провести відмежування заповідного об`єкта \~в натурі, оформлення його природоохоронною наочністю, нанесення на планово-картографічні \~матеріали. Рішенням Харківської обласної ради ХІІ сесії ХХІІІ скликання від 27.06.2000 року вирішено оголосити без вилучення земельних ділянок за згодою землевласників та землекористувачів території та об`єкти природно-заповідного фонду місцевого значення, зокрема, регіональний ландшафтний парк місцевого значення «Великобурлуцький степ». Відповідно до пункту\~1.1. Положення про регіональний ландшафтний парк місцевого значення «Великобурлуцький степ», затвердженого начальником державного управління екології та природних ресурсів в Харківській області І.В. Капусником 22.11.2001 року, регіональний ландшафтний парк «Великобурлуцький степ» оголошений на території Великобурлуцького району Харківської області на загальній площі 2042,6 га, що включаються до його складу без вилучення із землекористування. Пунктом 1.2. вказаного Положення передбачено, зокрема, що на землевласника регіонального ландшафтного парку «Великобурлуцький степ» - Великобурлуцьку селищну раду покладено відповідальність за належне утримання території парку та додержання встановленого режиму його охорони та збереження згідно зі ст.ст. 23, 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України». Крім того, варто враховувати, що відповідно до\~ст. 12 Земельного кодексу України\~до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього\~Кодексу;\~організація землеустрою. Згідно з п. 37 ч. 1\~ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом, прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами «сезону тиші» з обмеженням господарської діяльності та добуванням об`єктів тваринного світу. При визначенні кола питань, що можуть включати в себе організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 4\~ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»\~межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду належить встановити в натурі відповідно до законодавства. Відповідно до ч. 9\~ст. 47 зазначеного Закону\~рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій. Отже, враховуючи, що регіональний ландшафтний парк «Великобурлуцький степ» перебуває у віданні Великобурлуцької селищної ради, управління таким об`єктом природно-заповідного фонду здійснює саме зазначений орган місцевого самоврядування. Таким чином, обов`язок щодо проведення робіт із винесення меж регіонального ландшафтного парку «Великобурлуцький степ» як в силу закону, так і взятих зобов`язань покладено саме на Великобурлуцьку селищну раду. У свою чергу, Великобурлуцька селищна рада як особа, що здійснює управління регіональним ландшафтним парком «Великобурлуцький степ», зобов`язана була забезпечити проведення робіт із землеустрою, зокрема - виготовлення відповідного проекту землеустрою, винесення меж ландшафтного парку та закріплення їх в натурі (на місцевості). При цьому слід додати, що згідно зі ст. 67 Закону України «Про землеустрій» фінансування робіт із землеустрою здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, коштів юридичних осіб, громадян та інших джерел, не заборонених законом. За рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, що визначається Кабінетом Міністром України, фінансуються, зокрема, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду. Згідно з п. 621 Переліку видів діяльності, що належать до природоохоронних заходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 року № 1147, розроблення документації із землеустрою для територій та об`єктів природно-заповідного фонду є видом діяльності, що належать до природоохоронних заходів. Механізм надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення природоохоронних заходів на об`єктах комунальної власності закріплений в Порядку та умовах надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення природоохоронних заходів на об`єктах комунальної власності, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2019 року № 228. Згідно з п. 3 зазначеного нормативно-правового акту субвенція надається з метою забезпечення охорони навколишнього природного середовища, поліпшення стану навколишнього природного середовища та створення відповідних умов для цього, що дасть можливість здійснити природоохоронні заходи на об`єктах комунальної власності, і спрямовується відповідно до напрямів, передбачених \~переліком видів діяльності, що належать до природоохоронних заходів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 року № 1147, на: охорону і раціональне використання водних ресурсів; охорону атмосферного повітря; охорону і раціональне використання природних рослинних ресурсів; охорону і раціональне використання ресурсів тваринного світу (крім будівництва та облаштування притулків для утримання безпритульних тварин); раціональне використання і зберігання відходів виробництва і побутових відходів. Отже, покриття витрат органу місцевого самоврядування на фінансування робіт із землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду може проводитись за рахунок субвенції з державного бюджету. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. Суд першої інстанції вищенаведене не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому останнє підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову. \~\~\~

Результат розгляду: granted