Рішення адміністративного суду від 2022-06-29 00:00:00+03

19.12.2017р. [PERSON] звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» від 22.05.2017 року № 126 в частині анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника [PERSON] від 25.11.2013 року № 003746. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що інженером-землевпорядником [PERSON] розроблено для ПрАТ «Санта Україна» технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування адміністративних складських приміщень і будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] , із урахуванням вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою. Означеною технічною документацією не передбачалась зміна цільового призначення земельної ділянки, а лише було уточнено її цільове призначення, право користування якою виникло у 1994р. Також, [PERSON] стверджував, що до спірних правовідносин не застосовуються положення ч.8 ст.55 Закону України «Про землеустрій» в частині отримання в органі місцевого самоврядування дозволу на розроблення технічної документації, оскільки право користування на земельну ділянку у ПрАТ «Санта Україна» виникло до 2004р. Крім того, позивач акцентував увагу суду першої інстанції на обставинах, які встановлено у постановах Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.09.2011р. у справі №2а-4566/11-1470, від 26.10.2016р. у справі №814/1879/16, від 29.03.2017р. у справі №814/269/17, від 27.11.2017р. у справі №814/2053/17. Відповідач із позовними вимогами не погоджувався з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву зазначаючи, що технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПрАТ «Санта Україна» для обслуговування адміністративних складських приміщень і будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] , інженером-землевпорядником [PERSON] розроблено із численними грубими порушеннями вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 року у справі №815/6716/17, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2018р., адміністративний позов [PERSON] задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 22.05.2017 року № 126 в частині анулювання сертифікату від 25.11.2013 року № 003746, виданого [PERSON] . Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що під час розгляду даної справи відповідачем не доведено, що у межах спірних правовідносин інженером-землевпорядником [PERSON] вчинено грубе порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою. Не погодившись із вищевказаними судовими рішеннями Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру подано касаційну скаргу. Постановою Верховного Суду від 15.11.2021р. у справі №815/6716/17 касаційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2018р. скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Приймаючи означене рішення касаційний адміністративний суд вказав, що у складі розробленої [PERSON] технічної документації відсутня згода власника земельної ділянки (у даному випадку Первомайської міської ради Миколаївської області) на відновлення меж земельної ділянки користувачем, а тому є помилковими висновки судів попередніх інстанцій, що позивачем не порушено вимоги пункту «г» частини десятої статті 55 Закону України «Про землеустрій». Також, суди попередніх інстанцій не надали жодної оцінки обставинам справи щодо суті та характеру допущеного позивачем порушення, не визначили його дійсної кваліфікації у світлі критеріїв, за наявності яких це порушення належить відносити до грубого у розумінні статті 68 Закону України «Про землеустрій», не з`ясували, які наслідки у зв`язку із цим настали і чи настали такі взагалі, які заходи необхідні для їх подолання, чи завдано такими діями позивача шкоди тощо. Крім того, Верховний Суд акцентував увагу на тому, що під час нового судовий розгляд необхідно розглянути клопотання [PERSON] про поновлення строку звернення до адміністративного суду. За наслідками нового судового розгляду Одеським окружним адміністративним судом прийнято рішення від 21.02.2022р. про задоволення адміністративного позову [PERSON] . Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 22.05.2017 року № 126 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів», в частині анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника [PERSON] від 25.11.2013 року № 003746. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що земельна ділянка в постійне користування передана в 1994 році, а отже норми п.8 ст.55 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003р. не можуть застосовуватись до спірних правовідносин та ПрАТ "Санта Україна" не потрібно отримувати дозвіл органу місцевого самоврядування на розроблення технічної документації. З урахуванням наведеного, окружний адміністративний суд дійшов висновку, що під час розроблення технічної документації із землеустрою інженером-землевпорядником [PERSON] не було допущено грубого порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою. Не погодившись із вищеозначеним рішенням суду першої інстанції Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру подано апеляційну скаргу у якій наголошено, що під час прийняття оскаржуваного рішення окружним адміністративним судом порушено норми процесуального права, а також не повністю з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідачем викладено прохання скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не вжито достатніх заходів для повідомлення Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про відкриття провадження у справі. Вказана позбавило відповідача можливості ознайомитися з матеріалами справи, а також подати відзив на позовну заяву. Також, скаржник стверджує, що під час розроблення технічної документації із землеустрою інженером-землевпорядником [PERSON] допущено грубі порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою. Як наголошує відповідач, окружним адміністративним судом безпідставно, в супереч позиції суду касаційної інстанції, викладеної в постанові Верховного Суду від 15.11.2021р. у справі №815/6716/17, не взято до уваги те, що технічна документація, в порушення вимог ст.55 Закону України «Про землеустрій», не містить згоди органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою на відновлення меж користувачем. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з урахуванням такого. Так, колегією суддів установлено, що 25.11.2013р. Державним агентством земельних ресурсів України видано інженеру-землевпоряднику [PERSON] кваліфікаційний сертифікат №003746, яким підтверджено відповідність інженера-землевпорядника кваліфікаційним характеристикам професії та його спроможності самостійно складати окремі види документації із землеустрою та документації з оцінки земель (крім експертної грошової оцінки земельних ділянок), виконувати топографо-геодезичні і картографічні роботи, проводити інвентаризацію земель, перевіряти якість ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень земель при здійсненні землеустрою. З матеріалів справи убачається, що у 2016р. ПП «ГЕЛІОС-Л» на замовлення ПрАТ «Санта Україна» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПрАТ "Санта Україна" для обслуговування адміністративних, складських приміщень і будівель, за адресою: [ADDRESS] . Розробником вказаної технічної документації був інженер-землевпорядник [PERSON] , який перебував у штаті ПП «ГЕЛІОС-Л». Апеляційним судом з`ясовано, що 29.03.2017р. депутат Первомайської міської ради Миколаївської області Мосякін В.О. звернувся до Кваліфікаційної комісії з депутатським зверненням, у якому повідомив про порушення сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] вимог положень нормативно-правових, технічних документів та актів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою при розробці ПП «Геліос-Л» технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приватному акціонерному товариству «Санта Україна» для обслуговування адміністративних, складських приміщень і будівель за адресою: [ADDRESS] . За наслідками розгляду вищевказаного звернення Кваліфікаційною комісією ухвалено рішення про звернення з поданням до Держгеокадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника [PERSON] від 25.11.2013р. №003746. 03.05.2017р. Кваліфікаційною комісією було підготовлено та направлено до Держгеокадастру подання про анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника [PERSON] від 25.11.2013р. №003746. Колегією суддів установлено, що 22.05.2017р. Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру видано наказ №126 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів». Згідно із п.1 переліку інженерів-землевпорядників, кваліфікаційні сертифікати яких анулюються на підставі листа Кваліфікаційної комісії від 03.05.2017р. №17/317 (додаток до наказу Держгеокадастру від 22.05.2017р. №126), кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника [PERSON] від 25.11.2013 року № 003746 анульовано. Не погодившись із вищевказаним актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Здійснюючи перегляд даної справи в апеляційному порядку колегія суддів виходить із наступного. Так, оскаржуваний позивачем наказ від 22.05.2017р. №126 в частині анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника [PERSON] від 25.11.2013 року № 003746 Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру видано з урахуванням таких порушень: 1) замовником технічної документації не наведено підстав та не надано доказів, що підтверджували б факт реорганізації з АТ «Первомайська швейна фабрика» на АТВТ «Санта Україна»; 2) при набутті права власності на об`єкти нерухомого майна 23.12.2005 року АТВТ «Санта Україна» ні фізично, ні юридично не могло використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням - для обслуговування адміністративних, складських приміщень і будівель, що є підставою для припинення права постійного користування; 3) ліквідація АТ «Первомайська швейна фабрика» є підставою для припинення права користування земельною ділянкою та визнання не чинним виданого Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою; 4) згідно з пояснювальною запискою, в складі технічної документації без надання відповідного дозволу змінюється цільове призначення земельної ділянки з земель «для обслуговування адміністративних, складських приміщень і будівель» на землі «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості». Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень; 5) технічною документацією передбачено встановлення меж земельної ділянки ПАТ "Санта Україна" на умовах постійного користування, в порушення вимог ст.92 ЗК України; 6) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачено при виконання кадастрової зйомки як комплексу робіт, що виконується для визначення та відновлення меж земельних ділянок. В акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання (власники/користувачі суміжних ділянок) зазначено [PERSON] , а на кадастровому плані зазначено АТВТ «Південний Буг» 4810400000:04:073:0003, тобто відсутній підпис АТВТ «Південний Буг» межі від А до Б; 7) відповідно до державного акту на право постійного користування АТ «Первомайська швейна фабрика» площа земельної ділянки складає 1,7720 га., однак в наданій технічній документації площа земельної ділянки збільшена до 2,0753 га, конфігурація земельної ділянки, лінійні проміри не відповідають конфігурації земельної ділянки у державному акті. 8) неврахування вимог статті 55 Закону України «Про землеустрій», згідно з яким підставою для розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для земель державної або комунальної власності є згода органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою. Проте, зазначена документація розроблена без рішення відповідного органу місцевого самоврядування, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою комунальної власності. Колегією суддів установлено, що за наслідками перегляду даної справи в касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про недопущення інженером-землевпорядником [PERSON] порушень положень нормативно-правових, технічних документів та актів, стандартів норм і правил у сфері землеустрою, зокрема, щодо наведених вище пунктів 1-7. При цьому, у мотивувальній частині постанови Верховного суду від 15.11.2021р. у справі №815/6716/17 суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наявності порушення позивачем вимог частини 10 статті 55 Закону України «Про землеустрій», якою передбачено наявність у складі технічної документації рішення відповідного органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою. Отже, оцінка означеним порушенням позивачем положень нормативно-правових, технічних документів та актів, стандартів норм і правил у сфері землеустрою судом апеляційної інстанції під час нового розгляду справи не надається. Направляючи дану справу на новий розгляд Верховний суд вказав на необхідність лише надати оцінку обставинам справи щодо суті та характеру допущеного позивачем порушення, визначити його дійсну кваліфікацію у світлі критеріїв, за наявності яких це порушення належить відносити до грубого у розумінні статті 68 Закону України «Про землеустрій», з`ясувати, які наслідки у зв`язку із цим настали і чи настали такі взагалі, які заходи необхідні для їх подолання, чи завдано такими діями позивача шкоди тощо. Надаючи відповідь на поставлене перед судом апеляційної інстанції питання, колегія суддів виходить із такого. Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою визначено Законом України «Про землеустрій» (у редакції чинній на час виникненні спірних правовідносин), який спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування. Відповідно до п.«г» ч.10 ст.55 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем. Відповідальність за порушення законодавства у сфері землеустрою передбачено статтею 68 Закону України «Про землеустрій», згідно із частинами 1, 2 якої особи, винні в порушенні законодавства у сфері землеустрою, несуть відповідальність згідно із законом. Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання), зокрема, за грубе порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою. При цьому, Законом України «Про землеустрій» не надано визначення поняття «грубого порушення» суб`єктом господарювання або ж інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів. Застосоване законодавцем у Законі України «Про землеустрій» поняття «грубе порушення суб`єктом господарювання або ж інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів» має оціночний характер, а тому для з`ясування характеру порушення слід досліджувати допущене порушення у сукупності з урахуванням усіх обставин та попередніх проступків. У кожному конкретному випадку воно повинно встановлюватися, виходячи з об`єктивних та суб`єктивних ознак вчиненого діяння. Визнання порушення нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою як грубого, на думку колегії суддів, залежить від оцінки таких критеріїв, кожний з яких має самостійне значення, а саме: характеру порушення; категорії виконавця; об`єктивних ознак здійснюваного порушення; суб`єктивних ознак здійснюваного порушення. Визнаючи вчинені інженером-землевпорядником [PERSON] порушення грубими Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру виходила із сукупності усіх вищенаведених порушень позивачем положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою. При цьому, як з`ясовано колегією суддів, під час перегляду даної справи в касаційному порядку, Верховним Судом установлено, що позивачем допущено лише одне порушення положень нормативно-правових, технічних документів та актів, стандартів норм і правил у сфері землеустрою. У межах спірних правовідносин решта порушень місця не мають. Надаючи оцінку вчиненому інженером-землевпорядником [PERSON] порушенню колегія суддів уважає за необхідне відмітити, що Держгеокадастру, на виконання вимог ч.2 ст.77 КАС України, до матеріалів справи не додано жодних доказів, та ґрунтованих пояснень, які б безумовно підтверджували те, що допущене позивачем порушення, у розумінні статті 68 Закону України «Про землеустрій», можливо кваліфікувати як грубе. Крім того, суб`єктом владних повноважень не доведено, а колегією суддів не установлено, що вчинене інженером-землевпорядником [PERSON] порушення потягло за собою негативні наслідки, які потребують значних зусиль для їх подолання. \~ Також, суд апеляційної інстанції бере до уваги ту обставину, що видаючи спірний наказ «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» від 22.05.2017 року № 126 в частині, що стосується позивача, Держгеокадастру виходила із комплексу усіх наявних на той час порушень позивачем вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою. Натомість, як установлено колегією суддів, доведеним є лише одне порушення, що з урахуванням приписів статті 68 Закону України «Про землеустрій», апріорі не може бути кваліфіковано грубим. З урахуванням вищеозначеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час розгляду даної справи Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру не доведено, з наданням підтверджуючих доказів, того, що інженером-землевпорядником Андрійчуком Віталієм Миколайовичем вчинено, зокрема, грубе порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою. Відтак, колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції щодо протиправності та необхідності скасування наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» від 22.05.2017 року № 126 в частині анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника [PERSON] від 25.11.2013 року № 003746. При цьому, суд апеляційної інстанції уважає необґрунтованими твердження скаржника стосовно того, що окружним адміністративним судом не вжито достатніх заходів для повідомлення Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про відкриття провадження у справі, з огляду на те, що відповідно до наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали про прийняття справи до провадження від 30.11.2021р. та судову повістку про призначення справи в судовому засіданні на 13.12.2021р. відповідачем отримано 06.12.2021р. Крім того, колегія суддів вважає за доцільне відмітити, що під час апеляційного перегляду даної справи не досліджується питання дотримання позивачем строку звернення до суду з позовною заявою, так як в апеляційній скарзі жодних тверджень про порушення [PERSON] такого строку скаржником не наведено. Між тим, апеляційний суд констатує помилковими висновки окружного адміністративного суду стосовно того, що ПрАТ «Санта Україна» не потрібно отримувати дозвіл органу місцевого самоврядування на розроблення технічної документації, оскільки направляючи дану справу на новий розгляд суд касаційної інстанції вказав на неможливість застосування до спірних правовідносин положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр». Межі перегляду судом апеляційної справи визначено у статті 308 КАС України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Судом апеляційної інстанції установлено, що під час розгляду справи окружним адміністративним судом застосовано закон, який не підлягає застосуванню. Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що мотивувальна частина рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 року у справі №815/6716/17 підлягає зміні у зв`язку із неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права.

Результат розгляду: partial