Рішення адміністративного суду від 2022-10-18 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 475606 від 07 серпня 2022 року винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Кам`янського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області майором поліції Міщенко Сергієм Сергійовичем про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за ст. 183 КУпАП, закрити провадження по справі та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 496,20 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн., та транспортні витрати згідно чеків. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він дійсно 06 серпня 2022 року о 23 годині зателефонував на лінію «102» і звернувся до працівників поліції за допомогою, оскільки прийшовши до себе додому за місцем реєстрації, він не зміг потрапити у квартиру, так як його дружина, [PERSON] , з якою він зараз перебуваю в процесі розлучення, змінила замки на вхідних дверях та відмовилась впускати його в квартиру, яка є спільним майном подружжя, придбаним в період шлюбу. Він намагався деякий час мирним шляхом вирішити з [PERSON] питання його допуску в квартиру і побачення з донькою, але отримавши від неї категоричну відмову, був вимушений звернутись за захистом своїх прав до правоохоронних органів. Однак, приїхавши за його викликом, працівники поліції, не з`ясувавши жодних обставин по суті справи, не врахувавши його пояснень, не допитавши сусідів, притягли його до адміністративної відповідальності за, начебто, завідомо неправдивий виклик та наклали адміністративне стягнення за ст. 183 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., при тому жодного доказу порушення ним правопорядку працівниками поліції встановлено не було. Про складення постанови відносно нього за ст. 183 КУпАП він дізнався лише 15 серпня 2022 року звернувшись до ВП № 1 Кам`янського РУП ГУНП для отримання інформації про результати розгляду його звернення від 07.08.2022 року щодо неправомірної поведінки [PERSON] по відношенню до нього. Однак, він категорично заперечую проти вчинення ним адміністративного правопорушення. Здійснюючи виклик поліції, він був впевнений, що саме [PERSON] вчиняються неправомірні дії відносно нього - домашнє насильство, оскільки вона перешкоджала йому у вході в спільну квартиру, при цьому він усвідомлював, що діє правомірно й повідомляє правдиву інформацію, знав, що [PERSON] з дитиною знаходились дома, оскільки у вікні горіло світло. Таким чином, оскільки відповідальність за ст. 183 КУпАП настає в разі завідомо неправдивого виклику поліції, а він здійснив такий виклик з приводу неправомірних дій [PERSON] , будучи впевненим, що такі вчиняються відносно нього, вважає, що в його діях відсутній умисел на вчинення такого правопорушення, а отже відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Зазначив, що сума судових витрат, які він поніс при зверненні до суду, складає з 496,20 грн. - оплата судового збору, витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн. та транспортні витрати. Ухвалою суду від 23 серпня 2022 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів та просив адміністративний позов задовільнити в повному обсязі. Представник відповідача ВП № 1 Кам`янського РУП ГУНП у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, згідно з вимогами ст. 128, 131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи без участі їх представника до суду не надходило. 06 вересня 2022 року від представника відповідача інспектор СРПП № 4 майора поліції Міщенко С.С. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник просив відмовити у задоволенні адміністративного позову [PERSON] в повному обсязі. На обґрунтування відзиву зазначив, що 07.08.2022 року він поліцейський СРПП ВП №1 Кам`янського ВП ніс службу у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію», а саме здійснювався контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, а також обслуговував виклики, які надходили по лінії 102, на території обслуговування. 07.08.2022 р. о 23.47 год. за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , знаходячись в п`яному стані, зателефонував на лінію 102, та повідомив завідомо неправдиве повідомлення, про те що його не впускає дружина в квартиру, якої насправді в квартирі не було, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 183 КУпАП. Ним було роз`яснено [PERSON] вимоги ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП та повідомлено, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. Одразу ж після цього, розглянувши в присутності [PERSON] матеріали адміністративної справи, ним винесено постанову ГАБІ № 475606 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень. Постанову було оголошено та вручена її копія позивачу. Дане правопорушення було зафіксоване на службову бодікамеру. Отже, ним правомірно було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП на місці вчинення правопорушення (а.с. 20-21). Виходячи з вищевикладеного, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 07.08.2022\~року інспектор СРПП № 4 відділення поліції № 1 Кам`янського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області майором поліції Міщенко С.С. було винесено постанову серії ГАБІ №\~475606 по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн., в якій зазначено про те, що 06.08.2022 року о 23.47 год. [PERSON] зателефонував на лінію «102» та повідомив завідомо неправдиве повідомлення про те, що його не впускає додому дружина. Вказані обставини підтверджуються копією постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 11). Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення. Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України. Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та КУпАП України. З матеріалів справи вбачається, що постановою\~серії ГАБІ № 475606 від 07.08.2022 року, інспектор СРПП № 4 відділення поліції № 1 Кам`янського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області майором поліції Міщенко С.С., [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень за те, що він 06.08.2022 року о 23 год. 47 хв. Здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції по лінії «102». Як вбачається з вимог ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань- тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, поліції, медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби. У відповідності до ст. 222 КУпАП України розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП. В адміністративному позові позивач категорично заперечував свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи. Згідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Але, в порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП. Наданий відділенням поліції № 1 Кам`янського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області диск з відео-файлом зафіксованим патрульним сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 Кам`янського РУП за фактом складання адміністративної постанови відносно [PERSON] за ст. 183 КУпАП, який був оглянутий в судовому засіданні, не має підтверджень завідомо неправдивого виклику поліції. В судовому засіданні встановлено, що відео-файли з службової бодікамери працівника поліції, містять розмову інспектора СРПП ВП № 1 та [PERSON] , згідно якої останній повідомляв, що викликав працівників поліції, оскільки прийшовши до себе додому за місцем реєстрації, він не зміг потрапити у квартиру, так як його дружина, [PERSON] відмовилась впускати його, відповідно позивач не мав прямого умислу на даремний виїзд на місце виклику працівників поліції та звернувся на лінію «102» для захисту своїх прав. Відповідно до вищевикладеного, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, жодного іншого доказу вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, відповідачем по справі не надано. Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до п. п. 1, 3 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Враховуючи, що відповідачем не надано суду достовірних доказів на підтвердження факту вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, суд приходить до висновку про невиконання обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього ст. 77 КАС України, у зв`язку із чим дана постанова підлягає скасуванню. Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч. 7, 9\~ст. 139 КАС України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно частин 1 3 ст. 132, частин 1 5 ст. 134 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~ Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено\~Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI\~(далі Закон № 5076-VI). Згідно ч.1 ст. 12 Закону, особа, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України. Відповідно до матеріалів справи, встановлено, що позивач [PERSON] отримав правничу допомогу від адвоката Кущ О.М. Надано договір № 14 від 17.08.2022 року про надання юридичних послуг. Відповідно до умов договору адвокатом була надана правова допомога зі складання адміністративного позову про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення (а.с. 12). Одночасно позивачем надано акт приймання виконаних робіт за договором № 14 від 17.08.2022 року, згідно якого вартість виконаних робіт адвоката складає 1500 грн. (а.с. 13). Нормами КАС України визначено, що витратами на професійну правничу допомогу є \~\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, витрати понесені стороною як оплата на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, оплата за підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, оплата вартості послуг помічника адвоката, сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги. Частиною 1\~ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги, довіреність , ордер , доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Враховуючи, що відповідачем надано до суду лише договір про надання\~юридичних послуг\~та акт\~приймання виконаних\~робіт,\~відповідно не\~було подано всіх необхідних документів, а саме: детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копій квитанцій про сплату адвокатського гонорару в розмірі 1500,00 грн., відповідно до вимог\~ст. 134 КАС України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу на його користь. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 135 КАС України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Позивачем була\~заявлена позовна\~вимога щодо\~стягнення з\~відповідача транспортних витрат згідно чеків, натомість [PERSON] зареєстрований та проживає у м. Кам`янське, не мав витрат пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та не надав копій чеків (квитанцій), які б підтверджували суму грошових витрат пов`язаних із прибуттям до суду, відповідно ця позовна вимога задоволенню не підлягає. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, а позивач сплатив судовий збір у розмірі 496,20 гривень, він підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Результат розгляду: partial