Рішення адміністративного суду від 2023-03-30 00:00:00+03

13.01.2023 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся [PERSON] з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6363173 від 03.01.2023 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.01.2023 року поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП сержантом поліції Кисельовим Андрієм Олеговичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6363173 від 03.01.2023 року. Підставою для винесення посадовою особою відповідача постанови стало нібито порушення позивачем п.15.10)\~Порушення правил стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. У зв`язку з цим, посадовою особою відповідача прийнято рішення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.3\~ст.122 КУпАП\~та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн., яку він вважає незаконною. Суть постанови, яка оскаржується полягає в тому, що гр. [PERSON] 01.01.2023 о 03 год. 06 хв, керуючи транспортним засобом Ford\~Focus, державний номерний знак [NUMBER] , в м. Запоріжжі на вул. Перемоги, 115-Б, здійснив стоянку у місці, де транспортний засіб, що стоїть, робить неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив п.15.10 ПДР України - порушення правил стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6363173, за адресою: вул. Перемоги, 115-Б в місті Запоріжжі, розташований магазин\- супермаркет «АТБ», який знаходиться через проїзджу частину від п`ятої міської лікарні. Напроти парадного\~входу магазину\~АТБ та\~з торцевої\~частини цього\~магазину облаштований\~спеціальний паркувальний\~майданчик.Транспортний засіб позивача було припарковано на паркувальному майданчику з торцевої частини магазину АТБ (Перемоги, 115Б). При цьому,\~позивчу не\~зрозуміло,\~яким чином\~о 03\~годині ночі\~01\~січня 2023\~року,\~в комендантську\~годину,\~транспортний засіб\~позивача,\~будучи припаркованим\~на паркувальному\~майданчику,\~створював перешкоду\~дорожньому руху\~чи перешкоджав\~проїзду іншим\~транспортним засобам.Вочевидь, за відсутності вуличного освітлення патрульний поліцейський не пересвідчився, чи дійсно позивачем було здійснено порушення Правил дорожнього руху. Крім того в п. 15.10. ПДР України міститься підпункти «а»-«є». В оскаржуваній постанові патрульний поліцейський чітко не зазначив, який саме підпункт пункту 15.10. ПДР України нібито порушив позивач. Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Отже, на думку позивача, в матеріалах справи відсутній будь-який належний та допустимий доказ, який би підтвердив факт порушення ним пункту 15.10. Правил дорожнього руху, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови. За відсутності\~належних доказів\~вчинення позивачем\~правопорушення,\~вважають,\~що постанова\~про притягнення\~позивача до\~адміністративної відповідальностіне може бути беззаперечним\~доказом вчинення\~ним правопорушення,\~оскільки саме\~по собі\~описання адміністративного\~правопорушення не\~може бути\~належним доказом\~вчиненняособою такого порушення.\~Така постанова\~по своїй\~правовій природі\~є рішенням\~суб`єктавладних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Викладені в позові обставини підтверджуються доказами, які до нього додані. Позивач прохав визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6363173від 03.01.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. та стягнути з відповідачів на його користь судовий збір. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, наполягав на задоволенні позову ( а.с.20,45). Представник відповідача-1 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, будь-яких заяв чи клопотань суду не надали, про причини неявки суду не повідомили. Представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Представником відповідача до суду було надано відзив по справі, в якому зазначено про розгляд справи за його відсутності (а.с.29-32). Позовні вимоги не визнали повністю. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.4 ст.229 КАС України. Відповідно до ч. 4\~ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із позовною заявою, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позиції учасників справи, та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, суд встановив наступні обставини. Згідно ч. 2\~ст. 77 КАС України\~в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Судом встановлено,\~що 03.01.2023\~поліцейським 3\~батальйону 1\~роти Управління\~патрульної поліції\~в Запорізькій\~області сержантом\~поліції Кисельовим\~Андрієм Олеговичем\~винесено відносно\~позивача постанову\~про накладення\~адміністративного стягнення\~по справі\~про адміністративне\~правопорушення у\~сфері забезпечення\~дорожнього руху,\~зафіксоване не\~в автоматичному\~режимі серія ЕАР № 6363173, згідно якої останнього було притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Відповідно до змісту постанови, 01.01.2023 о 03 год. 06 хв. за адресою вул. Перемоги, 115Б в місті Запоріжжі, водій керуючи транспортним засобом здійснив стоянку у місці, де транспортний засіб, що стоїть, робить неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 15.10 Правил дорожнього руху (надалі ПДР), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3\~ст. 122 КУпАП. Згідно зі\~ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо. Відповідно до\~ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення\~орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються\~статтями 279-1-279-4 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~9\~Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3\~ст.122 КУпАП\~передбачена відповідальність, зокрема, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Відповідно до примітки до ст. 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених\~частинами першою - четвертою\~цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у\~частині першій\~статті 14-2\~цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених\~абзацом третім\~частини першої статті 279-3\~цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису). Стаття 14-2\~КУпАП передбачає,\~що адміністративну\~відповідальність за\~правопорушення у\~сфері забезпечення\~безпеки дорожнього\~руху,\~зафіксовані в\~автоматичному режимі\~(за\~допомогою технічних\~засобів -\~приладів контролю\~за дотриманням\~правил дорожнього\~руху з\~функціями фото-,\~відеофіксації,\~які функціонують\~згідно із\~законодавством про\~захист інформації\~в інформаційно-телекомунікаційних\~системах),\~або за\~порушення правил\~зупинки,\~стоянки,\~паркування транспортних\~засобів,\~зафіксовані в\~режимі фотозйомки\~(відеозапису)\~(за\~допомогою технічних\~засобів з\~функціями запису,\~зберігання,\~відтворення і\~передачі фото-,\~відеоінформації),\~несе відповідальна\~особа -\~фізична особа\~або керівник\~юридичної особи,\~за якою\~зареєстровано транспортний\~засіб,\~а в\~разі якщо\~до Єдиного\~державного реєстру\~транспортних засобів\~внесено відомості\~про належного\~користувача відповідного\~транспортного засобу,\~-\~належний користувач\~транспортного засобу,\~а якщо\~в Єдиному\~державному реєстрі\~юридичних осіб,\~фізичних осіб\~-\~підприємців та\~громадських формувань\~відсутні на\~момент запиту\~відомості про\~керівника юридичної\~особи,\~за якою\~зареєстрований транспортний\~засіб,\~-\~особа,\~яка виконує\~повноваження керівника\~такої юридичної\~особи. У\~разі якщо\~транспортний засіб\~зареєстровано за\~межами території\~України і\~такий транспортний\~засіб відповідно\~до законодавства\~не підлягає\~державній реєстрації\~в Україні,\~до адміністративної\~відповідальності за\~правопорушення у\~сфері забезпечення\~безпеки дорожнього\~руху,\~зафіксовані в\~автоматичному режимі,\~або за\~порушення правил\~зупинки,\~стоянки,\~паркування транспортних\~засобів,\~зафіксовані в\~режимі фотозйомки\~(відеозапису),\~притягається особа,\~яка ввезла\~такий транспортний\~засіб на\~територію України. Відповідальна особа, зазначена у\~частині першій\~цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених\~статтею 279-3\~цього Кодексу. Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею\~Особливої частини\~цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу. Згідно зі\~ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення\~доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року\~про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 за 19 грудня 2008 року визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. ст.\~283,\~284 КУпАП\~і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Як зазначалося, то зі змісту постанови вбачається, що 01.01.2023 о 03 год. 06 хв. за адресою вул. Перемоги, 115Б в місті Запоріжжі, водій керуючи транспортним засобом здійснив стоянку у місці, де транспортний засіб, що стоїть, робить неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 15.10 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3\~ст. 122 КУпАП. Відповідно до п.15.10 ПДР\~України стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства. Для цілей Кодексу України про адміністративні правопорушення розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; 4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; 5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; 6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; 7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху. Зі зімсту оскаржуваної постанови вбачається, що повноваженою особою не було визначено конкретну норму правового акту, якою кваліфікується виявлена подія. Також зазначено про належність автомобіля Ford\~Focus, державний номерний знак [NUMBER] , АТ «АКЦЕНТ-БАНК» АТ «А-БАНК». Зазначені вище обставини свідчать про не встановлення поліцейським, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідного складу правопорушення, а саме останній в постанові не зазначив, який саме підпункт пункту 15.10 ПДР України було порушено позивачем та чи є останній суб`єктом даного правопорушення при такому фіксуванні події. З відзиву відповідача-2 не спростовуються посилання позивача на те, що автомобіль знаходився на паркувальному майданчику, який обладнаний біля магазину АТБ по вул. Перемоги, 115Б м. Запоріжжі та таке розміщення транспортного засобу, яке унеможливлювало рух інших транспортних засобів або становило загрозу безпеці руху. При цьому, у відзиві зазначено про кваліфікацію дій порушника за ч.1 ст. 122 КУпАП, в той час як в постанові визначена кваліфікація за ч. 3 ст. 122 КУпАП. На підтвердження правомірності дій відповідальної особи було надано відеозапис на окремому носії DVD-R диску (а.с.31). При відтворенні відео та фото файлів з наданого диску встановлено, що перший запис здійснено на реєстратор інспекторами Кравченко В.І. та Назаренко М.М., початок запису 09.12.2022 о 22.55 год. та кінець запису 09.12.22 о 23.15 год., містяться відомості про переслідування автомобіля сірого кольору марки «Опель Вектра», зупинився біля магазину «Панішер». Інший відеофайл відтворює події зупинки автомобіля темного кольору, але інших ідентифікуючих його ознак встановити не виявляється за можливе, оскільки ні марки авто, ні його реєстраційного номерного знаку на відео не видно через засвітлення. Таким чином, достименно встановити відношення наданих відеофайлів до події, яка зазначена у постанові від 01.01.2023 о 03.06 год. поліцейським Кисельовим А.О. та доводить вчинення [PERSON] правопорушення, передбаченого саме ч. 3 ст. 122 КУпАП, а не ст. 130 КУпАП не виявилося за можливе. Інших доказів, які б вказували на вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3\~ст. 122 КУпАП, матеріали справи також не містять. У даному випадку відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем п.15.10 Правил дорожнього руху, хоча за приписами ч. 2\~ст. 77 КАС України\~в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача, тому суд скасовує зазначену постанову, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закриває у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постанову серії ЕАР № 6363173 від 03.01.2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.\~122 КУпАП винесено без достатніх для того підстав, тому вона є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю. Про належного відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи. Частиною 1 ст. 46 КАС України передбачено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач, а з огляду на ч. 4 цієї статті відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень. Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, а також на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів. У силу п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. У силу ч. ч. 1-2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195). Таким чином, за приписами ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч. 3 ст. 122 КУпАП покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про Національну поліцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Приписами ч. 3 ст. 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 3 ст. 122 КУпАП інспектори відповідного органу поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів. З огляду на викладене, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції є структурним підрозділом Національної поліції України, який не є юридичною особою, отже, не може виступати відповідачем у справі за даним адміністративним позовом. Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції у цьому випадку є Департамент патрульної поліції (місто Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, код ЄДРПОУ 40108646). Відповідно до ч. 2 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Згідно з ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Верховний Суд в постановах від 16.04.2020 у справі № 280/2826/19, від 11.06.2020 у справі № 591/1877/16-а висновував, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності. Окрім того Верховний Суд вказав, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача та, водночас, зазначив, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Клопотань про заміну неналежного відповідача по справі до суду не надходило, тому суд вважає за необхідне в частині позовних вимог до Управління патрульної поліції в Запорізькій області відмовити. На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору за даним позовом в сумі 536 грн. 80 коп. (а.с.4).

Результат розгляду: partial