Рішення адміністративного суду від 2022-10-31 00:00:00+02

[PERSON] 31.12.2021 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому просить визнати з врахуванням вимог ст. 65 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» протиправними та незаконними дії відповідача щодо перерахунку мені, [PERSON] , пенсії в порядку визначеному розпорядженням на перерахунок пенсії від 03.12.2021 та розрахунком на доплату пенсії від 03.12.2021, складених з порушенням вимог чинного законодавства, з включенням до них недостовірних даних, з фіксацією її розміру для виплати станом на 01.04.2019 та подальшою її виплатою з порушенням вимог статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», та ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551- XII в частині підвищення пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також щодо обмеження розміру виплати 75% від її повного розміру за період з 01.04.2019 до 31.12.2019 року, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 з розрахунку 83% від розміру грошового забезпечення, визначеному Довідкою Львівського ОВК № 22/С від 11.12.2020, без обмеження її 10-ма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, в розмірі 100% повного розміру пенсії з 01.04.2019 до 31.12.2019 року та з доплатою за УБД з 01.04.2019, в порядку визначеному Законом 3551, з врахуванням збільшення її розміру у разі зростання прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та в подальшому виплачувати пенсію згідно з вимогами статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», та ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII в частині підвищення пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з врахуванням сум раніше фактично виплачених через банківський рахунок, зобов`язати відповідача здійснити розрахунок заборгованості з виплати пенсії на підставі достовірних даних фактично отриманих сум, підтверджених Довідкою про доходи пенсіонера від 17.09.2021 № 6424, виданою ГУ ПФУ у ЛО, та на підставі нового розпорядження на перерахунок пенсії, що відповідає вимогам статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», та ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551- XII, з врахуванням сум раніше фактично виплачених через банківський рахунок, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі через порушення судових рішень у справах № 380/8888/21 та № 380/12490/20. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року задоволено позов частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку [PERSON] пенсії в порядку визначеному розпорядженням на перерахунок пенсії від 03.12.2021 щодо обмеження розміру виплати пенсії у розмірі 75% від її повного розміру за період з 01.04.2019 до 04.09.2019, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію у розмірі 100% суми підвищення пенсії з 01.04.2019 до 04.09.2019 року та з доплатою за УБД з 01.04.2019 з врахуванням рішення суду у справі № 380/12490/20. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись з прийнятим рішенням [PERSON] оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права. [PERSON] подав клопотання про долучення додаткових доказів у вигляді листування з відповідачем, які судом долучені до матеріалів справи. Також апеляційну скаргу подано Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову, оскільки судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права. У відзиві на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить його апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі. Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Згідно із частиною 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Відповідно до статті 311 України розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подані скарги не підлягають задоволенню з наступних мотивів. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] перебуває з 2007 року на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, як учасник бойових дій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років йому призначена з 26.11.2002 у розмірі 83% грошового забезпечення при вислузі років 31 рік. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі № 1.380.2019.000101 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії [PERSON] з 83% до 70% сум грошового забезпечення з 01.01.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] пенсії з 01.01.2018 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, у порядку і розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 83% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 у справі № 380/6600/20 визнано протиправними дії [INFO] щодо відмови [PERSON] у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії; зобов`язано [INFO] підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 у справі № 380/12490/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови [PERSON] у проведенні перерахунку пенсії у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», на підставі довідки [INFO] від № 22/С від 11.12.2020 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, в яку включено основні і додаткові щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, премія), з 01.04.2019; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії [PERSON] у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», на підставі довідки [INFO] № 22/С від 11.12.2020 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, в яку включено основні і додаткові щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, премія), з 01.04.2019; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії [PERSON] за рахунок виплати з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) [PERSON] з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 №380/8888/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років [PERSON] з 83% до 70% сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.04.2019 на підставі довідки [INFO] від 11.12.2020 № 22/С; Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] за вислугу років з 01.04.2019 на підставі довідки [INFO] від 11.12.2020 № 22/С відповідно до статті 63 Закону №2262-XII, виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 83% сум грошового забезпечення, з врахуванням раніше виплачених сум; Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження [PERSON] пенсії під час її перерахунку з 01.04.2019 на підставі довідки [INFO] від 11.12.2020 № 22/С максимальним розміром у 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату різниці недоплачених сум пенсії [PERSON] з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром у 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, на підставі довідки [INFO] від 11.12.2020 № 22/С, з врахуванням раніше виплачених сум. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021 у справі № 380/8888/21 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 380/8888/21 без змін. Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із зверненням про прийняття рішення про перерахунок пенсії на виконання рішення суду від 04.08.2021 у справі № 380/8888/21. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 15.12.2021 надало відповідь на звернення позивача в якому зазначено, що рішенням суду у справі № 380/8888/21, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019 виплату різниці недоплачених сум пенсії без обмеження її максимальним розміром у 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, на підставі вищезазначеної довідки, з врахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язань щодо перерахунку пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 11.12.2020 № 22/С, виданої [INFO] , з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, на Головне управління не покладено. Відповідач повідомляє, що позивачу 03.12.2021 проведено перерахунок пенсії на виконання вищевказаного рішення суду, оформлено розпорядження про перерахунок пенсії з 01.01.2022, розрахунок на доплату з 01.04.2019 по 31.12.2021. Повідомлено, що позивача буде забезпечено пенсією у новому розмірі з січня 2022 року. Позивач, вважаючи, що такі дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії є протиправними та порушують його право на отримання пенсії встановленому законом розмірі, звернувся до суду з позовом для захисту своїх прав та інтересів. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими в частині. Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційних скарг колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2262-ХІІ) перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Частина 18 статті 43 Закону № 2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку. Відповідно до частини 3 статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі-Порядок №45, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» постановлено: перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року. Судом встановлено, що згідно Постанови № 103 підвищення пенсії позивачу виплачувалось з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50 % від підвищення, з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75 % від підвищення. У зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано. Відповідно до частини 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, пункти 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» втратили чинність з 05 березня 2019 року. Отже, у зв`язку із визнанням нечинним пункту 2 Постанови № 103 рішенням № 826/3858/18, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано. Водночас, 14 серпня 2019 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 804, яка набрала чинності з 04 вересня 2019 року, якою установлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року. Отже, з 04.09.2019 Кабінетом Міністрів України запроваджено на 2019 рік виплату пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ та відповідно до Постанови № 704 в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року. Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 2040/6740/18 зазначив, що відповідач (ГУ ПФУ в області) повинен керуватись, зокрема, обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому орган Пенсійного фонду України не наділений правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно-правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку. А тому, що постанова № 804 набрала чинності 04.09.2019 та підлягала обов`язковому застосуванню відповідачем, відповідно виплата позивачу пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії є безпідставною лише за період з 05.03.2019 по 03.09.2019. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з 05.03.2019 по 03.09.2019 включно, тобто до дати набрання чинності Постановою № 804, відповідач мав виплачувати позивачу пенсію, розраховану відповідно до Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 704, в розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 2 статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 у справі № 380/12490/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) [PERSON] з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, однак позивач у вказаному позові просить суд зокрема перерахувати пенсію [PERSON] в розмірі 100% повного розміру пенсії з 01.04.2019 до 31.12.2019 року та з доплатою за УБД з 01.04.2019. Окрім того в довідці про перерахунок пенсії від 03.12.2021 №XB54879, яка знаходиться в матеріалах справи, зазначається, що перерахована пенсія позивача з 01.01.2022 у зменшеному розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії з 01.01.2019 по 31.12.2019. Враховуючи вищевказане, суд правильно вирішив з метою належного способу захисту прав позивача визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України \~у Львівській області щодо перерахунку [PERSON] пенсії в порядку визначеному розпорядженням на перерахунок пенсії від 03.12.2021 щодо обмеження розміру виплати пенсії у розмірі 75% від її повного розміру за період з 05.03.2019 до 04.09.2019, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити позивачу пенсію у розмірі 100% суми підвищення пенсії з 05.03.2019 до 04.09.2019 та з доплатою за УБД з 01.04.2019 на виконання рішення суду у справі № 380/12490/20. Щодо вирішення позовної вимоги про здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 з розрахунку 83% від розміру грошового забезпечення, визначеному Довідкою Львівського ОВК № 22/С від 11.12.2020, без обмеження її 10-ма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, судом встановлено, що аналогічні позовні вимоги вирішувались судом у рішенні від 04.08.2021 №380/8888/21 в якому суд позовні вимоги [PERSON] задовольнив повністю. За приписами статті 129-1 Конституції судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно з частинами 2 - 4 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Такі ж норми передбачені статтею 14 КАС України. Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Першим абзацом частини 1 статті 373 КАС України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Частиною 5 статті 372 КАС України визначено, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до частини першої статті 1 якого виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За вимогами частини 1 статті 11 цього Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Статтею 382 КАС України унормовано судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах, відповідно до частин першої, восьмої якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу. Також відповідно до приписів частин 1, 6 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу. Зазначені норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. Щодо долучених апелянтом додаткових доказів у вигляді листування з відповідачем, які судом долучені до матеріалів справи по рішенням у справах №1.380.2019.000101 і №380/12490/20 такі не вказують про порушення, які повинен досліджувати суд в даному спорі, адже такі подані в новому спорі, а не на виконання вказаних рішень. Враховуючи вищенаведене апеляційний суд вважає, що позовна вимога про здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 з розрахунку 83% від розміру грошового забезпечення, визначеному Довідкою Львівського ОВК № 22/С від 11.12.2020, без обмеження її 10-ма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність задоволенню не підлягає, а наведені доводи в апеляційній скарзі [PERSON] фактично зводяться до не погодження із діями пенсійного органу, які вчинені на виконання вказаних рішень, які набрали законної сили. Щодо позовної вимоги про здійснення розрахунку заборгованості з виплати пенсії на підставі достовірних даних фактично отриманих сум, підтверджених довідкою про доходи пенсіонера від 17.09.2021 № 6424, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області та на підставі нового розпорядження на перерахунок пенсії, то згідно матеріалів справи, судом не встановлено, що позивач звертався з наведеною вимогою до відповідача і те, що йому було відмовлено у здійсненні такого розрахунку, що він і не довів під час апеляційного перегляду рішення суду. Право на захист це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом» (стаття 55 Конституції України). Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань. Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо. Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. З огляду на вищевказане вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити розрахунок заборгованості з виплати пенсії на підставі достовірних даних фактично отриманих сум, підтверджених Довідкою про доходи пенсіонера від 17.09.2021 № 6424, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, та на підставі нового розпорядження на перерахунок пенсії, що відповідає вимогам статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», та ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551- XII, з врахуванням сум раніше фактично виплачених через банківський рахунок та вимоги позивача про виплату пенсії з врахуванням збільшення її розміру у разі зростання прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та в подальшому виплачувати пенсію згідно з вимогами статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», та ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII в частині підвищення пенсії в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з врахуванням сум раніше фактично виплачених через банківський рахунок на переконання суду є передчасними, адже спір в цій частині фактично не існує. Позивач також просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення суду. Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Позивач не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що безпосередньо дане рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконане, в зв`язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права. Тому, вимога позивача не підлягає задоволенню. Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, а доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається. У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника. Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Результат розгляду: denied