Рішення адміністративного суду від 2022-05-03 00:00:00+03

Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібний" (ідентифікаційний код юридичної особи: 41758395) фінансові санкції на загальну суму 188700,00 грн. за постановою "Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства у сфері охорони культурної спадщини" від 04.12.2020 № 30-20 до спеціального фонду місцевого бюджету на р/рахунок UА728999980314050542000026008, банк отримувач - УК у Подільському районі, код банку 899998, код ЄДРПОУ 37975298, код доходів 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції". В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за наслідком проведеної перевірки встановлені порушення, які стали підставою для застосування до ТОВ "Хлібний" штрафних санкцій за проведення будівельних робіт на об`єкті культурної спадщини без дозволу на виконання роботі та за не укладення охоронного договору та інші порушення Закону України "Про охорону культурної спадщини". Враховуючи встановлені порушення Департаментом охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винесено постанову від 04.12.2020 року №30-20, якою до ТОВ "Хлібний" застосовано фінансові санкції в сумі 188700 грн., які самостійно товариством не сплачені, а тому Департамент звернувся до суду з позовом про стягнення сум штрафних санкції. Крім того, ТОВ "Хлібний" подав зустрічну позовну заяву про визнання протиправним та скасування Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винесено постанову від 04.12.2020 року №30-20. Зустрічна позовна заява представником позивача обґрунтована тим, що ТОВ "Хлібний" не є власником вищезазначеного приміщення, що розташоване за адресою м. Київ, вул. Б. Хмельницького 32, а є лише суборендарем, що підтверджується відповідним Договором суборенди нежилого приміщення № 15/11/19 від 15.11.2019 року. Тобто, твердження Позивача про те, що Відповідачем порушено вимоги ст. 23 Закону не відповідають дійсності. Оскільки ТОВ "Хлібний", беручи до уваги вимоги Закону, не уповноважений укладати охоронний договір з органом охорони культурної спадщини. Стосовно будівельних робіт, представник ТОВ "Хлібний" зазначив, що у Договорі суборенди нежилого приміщення № 15/11/19 від 15.11.2019 року відсутня інформація, що приміщення яке перебуває в суборенді позивача є пам`яткою містобудування та архітектури місцевого значення і, що у зв`язку з цим, Позивач за зустрічним позовом, як користувач цих приміщень, має дотримуватись певних вимог та обмежень, пов`язаних із відповідним статусом об`єкту суборенди. Таким чином, відповідно до положень Договору суборенди \~нежилого приміщення № 15/11/19, відповідачу було надано право проводити оздоблювальні роботи, виводити систему вентиляції та кондиціонування, проводити системи комунікацій, проте, в свою чергу, суборендаря не уповноважено погоджувати та отримувати відповідні дозволи на проведення таких робіт з органом охорони культурної спадщини. Позивач за зустрічним позовом не знав та не міг знати, про те, що приміщення яке ним орендується є пам`яткою містобудування та архітектури місцевого значення, оскільки жодних охоронних дошок, охоронних знаків, інших інформаційних написів, позначок на будівлі немає. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 адміністративний позов Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібний" про стягнення фінансових санкцій задоволено частково. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стягнуто з ТОВ "Хлібний" 103700 гривень до спеціального фонду місцевого бюджету Київської міської ради на р/р UA728999980314050542000026008, банк отримувач УК у Подільському районі, код банку 899998, код ЄДРПОУ 37975298, код доходів 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції". \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом відмовлено. Зустрічний позов ТОВ "Хлібний" до Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови задоволено частково. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №30-20 від 04 грудня 2020 року в частині накладення фінансовий санкцій в сумі 85000 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У задоволенні решти позовних вимог зустрічного позову відмовлено. З апеляційною скаргою звернулось ТОВ "Хлібний", в якій посилаючись на обставини викладені в обґрунтування зустрічного позову, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати. В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга \~підлягає задоволенню з таких підстав. Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що начальником відділу моніторингу зон охорони Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради здійснено огляд частини приміщень пам`ятки та складено акт від 20.08.2020 року про те, що на фронтальному фасаді, в межах закладу, розміщено відповідні інформаційні та стилістичні елементи, а на стіні аркового проходу та на дворовому фасаді виведено систему вентиляції та кондиціонування, у тому числі на весь вертикальний розмір пам`ятки. В приміщенні змонтовано відповідні системи комунікацій, інтер`єр пристосовано до фірмової стилістики закладу, змонтовано антресолі (а.с.9-12 т.1). Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Департаментом охорони культурної спадщини видано припис № 254/П від 27.08.2020 року ТОВ "Хлібний", яким зобов`язано в триденний строк з дня отримання цього припису надати на розгляд до Департаменту науково-проектну документацію на проведення робіт за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 32 та в місячний строк з дня отримання цього припису укласти з Департаментом охоронний договір, або надати відомості про власника або уповноваженого ним органу (особи) для його укладення (Припис № 254/П, а.с.13-15 т.1). Зазначений припис направлено на адресу ТОВ "Хлібний", що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 07.09.2020 року (а.с.26 т.2). Також Департаментом охорони культурної спадщини складено акт №35-20 від 9.11.2020 року про вчинення правопорушення передбаченого частиною першої статті 23, частин другої та третьої статті 24, абзацу другого частини першої статті 26, частини другої статті 30 Закону України "Про охорону культурної спадщини" (а.с.16-19 т.1). 04.12.2020 Департаментом охорони культурної спадщини складено постанову № 30-20 про накладення на ТОВ "Хлібний" фінансових санкцій (надалі спірна постанова, а.с.20-22 т1): -за проведення будь-яких незаконних робіт, що можуть завдати або завдали шкоди пам`ятці, її території, охоронюваній археологічній території, охоронним зонам, історичним ареалам населених місць у розмірі 85000 грн.; -за недодержання вимог щодо захисту, збереження, утримання, використання, реставрації, реабілітації пам`яток у розмірі 85000 грн.; -за ухилення власника пам`ятки або уповноваженого ним органу від підписання охоронного договору у розмірі 17000 грн.; -за невиконання припису органів охорони культурної спадщини у розмірі 1700 грн. Зазначену постанову направлено на адресу ТОВ «Хлібний», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 14.12.2020 року (а.с.45 т.1). У зв`язку з несплатою у добровільному порядку суму фінансових санкцій Департамент охорони культурної спадщини звернувся до суду з позовом про стягнення суми фінансової санкції в розмірі 188 700 грн. ТОВ "Хлібний" вважаючи спірну постанову протиправною, звернулось із зустрічною позовною заявою, про її скасування. Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. Відповідно до статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами. Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначені Законом України Про охорону культурної спадщини від 8 червня 2000 року № 1805-III. Відповідно до статті 1 Закону України від 08 червня 2000 року № 1805-III «Про охорону культурної спадщини» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин)об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; Стаття 28. Вимоги органів протипожежної, санітарної, екологічної охорони та інших зацікавлених органів щодо умов утримання та використання пам`яток не можуть призводити до змін пам`яток і не повинні погіршувати їхню естетичну, історичну, мистецьку, наукову чи художню цінність. Стаття 29. Обов`язки фізичних та юридичних осіб, діяльність яких може негативно позначитися на стані пам`яток На фізичну або юридичну особу, діяльність якої негативно позначається на стані пам`ятки (створює загрозу знищення, руйнування, пошкодження, спотворення пам`ятки), покладається обов`язок вжити заходів, погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини, для запобігання такій загрозі та підтримання пам`ятки в належному стані за власні кошти. Стаття 30. Заборона діяльності, яка створює загрозу пам`яткам Органи охорони культурної спадщини зобов`язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам`ятці або порушує законодавство, державні стандарти, норми і правила у сфері охорони культурної спадщини. Приписи органів охорони культурної спадщини є обов`язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами. Відповідно до ст. 29 Закону України Про охорону культурної спадщини обов`язки фізичних та юридичних осіб, діяльність яких може негативно позначитися на стані пам`яток На фізичну або юридичну особу, діяльність якої негативно позначається на стані пам`ятки (створює загрозу знищення, руйнування, пошкодження, спотворення пам`ятки), покладається обов`язок вжити заходів, погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини, для запобігання такій загрозі та підтримання пам`ятки в належному стані за власні кошти. Статтею 1 Закону України Про охорону культурної спадщини № 1805-III визначено, що охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини; предмет охорони об`єкта культурної спадщини - характерна властивість об`єкта культурної спадщини, що становить його історико-культурну цінність, на підставі якої цей об`єкт визнається пам`яткою. Під час здійснення охорони культурної спадщини уповноважені органи державної влади керуються у своїй діяльності приписами спеціального закону, а саме - Закону України «Про охорону культурної спадщини». Пунктом 18 частини другої статті 5 Закону 1805-III визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить, в тому числі видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток національного значення, об`єктів всесвітньої спадщини, припинення робіт на них, їх територіях, в зонах охорони, буферних зонах, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідними органами охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом, без дозволів або з відхиленням від них. Законом України "Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності" № 3392-VI від 19.05.2011 року (із наступними змінами) затверджено Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності та статтею 1 визначено, що термін "документ дозвільного характеру" вживається у значенні, наведеному у Законі України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". Забороняється вимагати від суб`єктів господарювання отримання документів дозвільного характеру, які не внесені до Переліку, затвердженого цим Законом. Також відповідно до ст. 1 ЗУ "Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності" документом дозвільного характеру є дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. До Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності включено такі передбачені Законом України "Про охорону культурної спадщини" дозвільні документи: дозвіл на переміщення (перенесення) пам`ятки національного значення (п.46); дозвіл на переміщення (перенесення) пам`яток місцевого значення (п.47); дозвіл на проведення робіт на пам`ятках місцевого значення (крім пам`яток археології), їх територіях та в зонах охорони, реєстрація дозволів на проведення археологічних розвідок, розкопок (п. 57); дозвіл на проведення робіт на пам`ятках національного значення, їхніх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених пунктів (п. 58); погодження відчуження або передачі пам`яток місцевого значення їхніми власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління (п. 92); погодження відчуження або передачі пам`яток національного значення їхніми власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління (п. 93); погодження програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, будівельних, меліоративних, шляхових, земельних робіт, реалізація яких може позначитися на стані пам`яток місцевого значення, їх територій і зон охорони (п.106). З аналізу вищенаведених норм Закону України "Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності" та Закону України "Про охорону культурної спадщини" суд вбачає, що органи охорони культурної спадщини, здійснюючи перевірку дотримання суб`єктами господарювання законодавства у сфері охорони культурної спадщини в частині отримання дозволу на проведення робіт на пам`ятках національного значення, їхніх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених пунктів (п. 58 Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності), проводять перевірку господарської діяльності таких суб`єктів, оскільки отримання цього дозволу є частиною господарської діяльності відповідних суб`єктів, так як надає їм право на провадження певних дій в рамках здійснення господарської діяльності і без такого дозволу провадження цих дій забороняється. Перевіряючи постанову Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини від 04.12.2020 № 30-20 на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне. Абзацом другим частини першої статті 44 Закону України Про охорону культурної спадщини передбачено, що відповідний орган охорони культурної спадщини накладає на юридичну особу, яка є власником або уповноваженим ним органом чи замовником робіт, фінансові санкції за проведення будь-яких незаконних робіт, що можуть завдати або завдали шкоди пам`ятці, її території, охоронюваній археологічній території, охоронним зонам, історичним ареалам населених місць, - у розмірі від тисячі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Порядок застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини встановлений у статті 45 Закону України № 1805-III та у розділі ІІ Порядку оформлення документів щодо застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про охорону культурної спадщини, затвердженого рішенням виконкому від 23.03.2018 № 321 (Порядок № 321). Таким чином, враховуючи зміст положень ст.44 Закону України «Про охорону культурної спадщини» відповідний орган охорони культурної спадщини накладає на юридичну особу, яка є власником або уповноваженим ним органом чи замовником робіт, такі фінансові санкції: за проведення будь-яких незаконних робіт, що можуть завдати або завдали шкоди пам`ятці, її території, охоронюваній археологічній території, охоронним зонам, історичним ареалам населених місць, - у розмірі від тисячі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за недодержання вимог щодо захисту, збереження, утримання, використання, реставрації, реабілітації пам`яток, у тому числі тих вимог, що передбачені охоронними договорами, умисне доведення їх до стану руйнації - у розмірі від тисячі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за вчинення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини, щодо об`єкта всесвітньої спадщини, його території, буферної зони - у розмірі від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за неподання, несвоєчасне подання або подання явно недостовірної інформації про виявлені у процесі земляних, будівельних, шляхових, меліоративних та будь-яких інших робіт об`єкти культурної спадщини - у розмірі від ста до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ухилення власника пам`ятки або уповноваженого ним органу від підписання охоронного договору або за порушення ним режиму використання пам`ятки - у розмірі від ста до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за невиконання припису органів охорони культурної спадщини - у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Рішення органу охорони культурної спадщини про застосування фінансових санкцій у розмірі 85\~ 000 грн. за проведення незаконних робіт є правомірним та обґрунтованим. Як встановлено з матеріалів справи, документи, які свідчать про незадовільний технічний стан домоволодіння за адресою: м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 32, так само як і жодних доказів незадовільного технічного стану будівлі-пам`ятки на момент набуття права користування на неї ТОВ «Хлібний» не надано. Надана фотофіксакція свідчить про візуальний огляд домоволодіння, виходячи з чого не можна встановити технічний стан будівлі. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо. Абзацом 2 ч 1 ст. 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам`яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації. Відповідно до статті 9 Закону України Про охорону культурної спадщини у разі проведення робіт на об`єкті культурної спадщини власнику необхідно звернутись до Центру надання адміністративних послуг та подати для погодження документації та отримання висновку про можливість проведення будь-яких робіт на об`єктах культурної спадщини місцевого значення. Набуття суб`єктом господарювання права на провадження будь-яких дій щодо здійснення господарської діяльності на об`єктах культурної спадщини за декларативним принципом забороняється. Крім того, відповідальність за не додержання вимог щодо захисту, збереження, утримання, використання, реставрації, реабілітації пам`яток є похідною від обов`язку підписання охоронного договору. Отже, рішення органу охорони культурної спадщини про застосування фінансових санкцій у розмірі 85 000 грн. за не додержання вимог щодо захисту, збереження, утримання, використання, реставрації, реабілітації пам`яток до користувача ТОВ «Хлібний» є не обґрунтованим, з огляду на те, що повинна застосовуватися по відношенню до власника пам`ятки. Відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір. При передачі пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини. Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону. Таким чином, \~саме на власника ( [PERSON] , договір купівлі-продажу від 15.11.2007 року, реєстраційний номер 7572, (а.с.6 т.2)) відповідно до вказаних положень Закону України «Про охорону культурної спадщини» покладається обов`язок укласти охоронний договір щодо об`єкта культурної спадщини - будинку за адресою: [ADDRESS] . Статтею 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору. Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо. У разі виникнення загрози для збереженості пам`ятки її власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов`язані негайно повідомити про це орган охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій та орган місцевого самоврядування, на території якого розташована пам`ятка. Відтак, законодавство України покладає на власників або уповноважений ним орган, користувача зобов`язання утримувати пам`ятку в належному стані, а у разі виникнення загрози для збереженості пам`ятки її власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов`язання негайно повідомити про це орган охорони культурної спадщини, а у разі наявності загрози небезпеки пошкодження, руйнування чи знищення, власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов`язані привести цю пам`ятку до належного стану. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до положень ст.18 Закону України ««Про охорону культурної спадщини» об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини» відповідний орган охорони культурної спадщини накладає на юридичну особу, яка є власником або уповноваженим ним органом чи замовником робіт, зокрема, такі фінансові санкції: - за проведення будь-яких незаконних робіт, що можуть завдати або завдали шкоди пам`ятці, її території, охоронюваній археологічній території, охоронним зонам, історичним ареалам населених місць, - у розмірі від тисячі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; - за недодержання вимог щодо захисту, збереження, утримання, використання, реставрації, реабілітації пам`яток, у тому числі тих вимог, що передбачені охоронними договорами, умисне доведення їх до стану руйнації - у розмірі від тисячі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; - за ухилення власника пам`ятки або уповноваженого ним органу від підписання охоронного договору або за порушення ним режиму використання пам`ятки - у розмірі від ста до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суд звертає увагу, станом на прийняття припису, акту і постанови, відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не заперечується відсутність укладеного охоронного договору. Жодних пропозицій стосовно укладання охоронного договору не надходило, суд акцентує увагу, що статтею 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» такий обов`язок покладається саме на власника пам`ятки. Таким чином, відповідальність за ухилення власника пам`ятки або уповноваженого ним органу від підписання охоронного договору, не може застосовуватися до користувача ТОВ «Хлібний». Позиція суду першої інстанції стосовно того, що ТОВ «Хлібнй» є уповноваженим власником органом є помилковою, оскільки \~уповноваженою особою ФОП (відповідно до договору суборенди від 15.11.2019 року, орендатором є ФОП [PERSON] ,(а.с.60 т.1)) може бути фізична особа, яка має нотаріально посвідчене доручення щодо представлення інтересів платника податків та здійснення відповідних правочинів або це службова (посадова) чи інша особа, яка є працівником замовника і визначена відповідальною за організацію та проведення процедур на підставі власного розпорядчого рішення замовника або трудового договору (контракту). Відповідно до п.9 ч.2 ст.6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та пп.2.2.9 Положення про Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 21.03.2018 року № 3044-VII, до повноважень Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради в тому числі належить видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення. Згідно з ч.6 ст.3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» рішення (розпорядження, дозволи, приписи, постанови) органів охорони культурної спадщини, прийняті в межах їхньої компетенції, є обов`язковими для виконання юридичними і фізичними особами. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору. Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо. Режими використання пам`яток встановлює: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини щодо пам`яток національного значення; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації щодо пам`яток місцевого значення. Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» у разі виникнення загрози для збереженості пам`ятки її власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов`язані негайно повідомити про це орган охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій та орган місцевого самоврядування, на території якого розташована пам`ятка. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.27 Закону України «Про охорону культурної спадщини» у разі, коли пам`ятці загрожує небезпека пошкодження, руйнування чи знищення, власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов`язані привести цю пам`ятку до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування). Якщо власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, самостійно не здійснюють заходів, передбачених у частині першій цієї статті, то відповідний орган охорони культурної спадщини може зобов`язати їх здійснити ці заходи, видавши відповідне розпорядження. Суд погоджується з позивачем Департаментом охорони культурної спадщини, що відсутність охоронного договору не звільняє ТОВ «Хлібний» як користувача будівлі-пам`ятки від дотримання вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини», які направлені на збереження об`єкта культурної спадщини від недобросовісних дій як власника, так і третіх осіб, які не направлені на утримання такого об`єкта з метою його збереження та підтримання у належному стані в інтересах нинішнього та майбутніх поколінь. За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial