Рішення адміністративного суду від 2022-07-18 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в якому просив: - визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними щодо відмови у призначенні [PERSON] пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку 2; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в. Києві призначити та виплачувати [PERSON] пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 , починаючи з 07.06.2020, з урахуванням періоду його роботи: з 19.08.1987 по 19.10.2001 у Державному підприємстві «Київський бронетанковий завод»; з 15.09.2014 по 13.11.2019, з 17.12.2019 по 09.06.2020 в ДП «Дарницький вагоноремонтний завод»; з 24.10.2001 по 08.11.2002 в АТЗТ «Київбудінвест»; з 02.12.2002 по 30.09.2003 в Спільному Українсько-Угорському підприємстві «Інтерепос»; з 01.10.2003 по 31.03.2006 в Міжтериторіальному виробничо - будівельному об`єднанні «Епос»; з 03.04.2006 по 18.09.2007 у TOB «Київбудінвест-Епос»; з 20.09.2007 по 02.06.2008 у ВАТ Проектно-будівельний комплекс «Схід»; з 01.04.2009 по 30.03.2012 в ЗАТ «Київська будівельна компанія «Київбудком». Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оформлене листом від 23.07.2020 №2600-0314-8/101466, про відмову в призначенні [PERSON] пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку 2, відповідно до заяви від 02.06.2020 №6569; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати [PERSON] до пільгового страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи з 19.08.1987 по 19.10.2001 у Державному підприємстві «Київський бронетанковий завод» та з 15.09.2014 по 13.11.2019, з 17.12.2019 по 09.06.2020 в ДП «Дарницький вагоноремонтний завод»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву [PERSON] від 02.06.2020 №6569 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку 2 з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку. Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 02.06.2020 №6569 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Листом від 23.07.2020 №2600-0314-8/101466 відповідач відмовив заявнику у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки не надано доказів проходження атестації останнього та у наданих документах не зазначено, що заявник займався зварюванням із застосуванням флюсів, що містять речовини не нижче 3 класу небезпеки. Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, відповідно до статті 114 вказаного Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. При цьому, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. В той же час, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. При цьому, згідно з пунктом 20 вказаного Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Разом з тим, пунктом 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі - Порядок №338) встановлено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків. При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (п. 3 Порядку № 338). Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442) та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації). Суд зазначає, що відповідно до зазначених нормативних-правових актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. Слід відмітити, що Порядок №442 набув чинності з 21.08.1992, що означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації. При цьому, суд також зазначає, що відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2). Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Відповідно до положень пунктів 8, 9 Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. Таким чином, проаналізувавши вказані норми у сукупності, суд зазначає, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника повний робочий день за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Разом з тим, підставою відмови у призначені позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №2 слугувало те, що позивачем не надано відомостей про проведення атестації останнього та довідок, які б підтверджували шкідливі умови праці для зарахування до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач у період з 19.08.1987 по 19.10.2001 працював повний робочий день в ДП «Київський бронетанковий завод» на посаді електрозварника зайнятого на різанні і ручному зварюванні на автоматичних та напівавтоматичних машинах, із застосуванням флюсів, що містять речовини не нижче 3 класу небезпеки. Крім того, у період з 15.09.2014 по 13.11.2019 та з 17.12.2019 позивач займав посаду електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містить шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на півавтоматичних машинах. Так, 22.08.1956 постановою Ради Міністрів СРСР №1173 «Об утверждении списков производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах» затверджено списки виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, зокрема, затвердженого Список № 2, який включає в себе список робіт, професій, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема, розділ «XXXII. Общие профессии» Электросварщики и их подручные. В той же час, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 «Об утверждении списков производств, работ, профессий, должностей и показателей, дающих право на льготное пенсионное обеспечение» затверджено, зокрема, Список № 2 производств, работ, профессий, должностей и показателей с вредными и тяжелыми условиями труда, занятость в которых дает право на пенсию по возрасту (по старости) на льготных условиях (прилагается), який включає в себе список робіт, професій, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема, 23200000-19906 Электросварщики ручной сварки. Також, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено, зокрема, Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на ;роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який включає в себе список робіт професій, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема, 23200000-19906 Електрозварники ручного зварювання; монтажники зв`язку - спайщики спеціалізованих монтажних організацій, зайняті на будівництві підземних споруд спеціального призначення. Тобто, як постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, так і постановами Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 передбачено професії електрозварник ручного зварювання у Списках. При цьому, суд звертає увагу, що така професія у списках не вимагає конкретного виду зварки для призначення пільгової пенсії, тобто достатньо лише наявності самого факту працевлаштування особи за професією електрозварювальники та задіяння вказаної особи повний робочий день. При цьому, матеріалами справи підтверджено проведення атестації [PERSON] . Відтак, доводи відповідача, викладені у листі від 23.07.2020 №2600-0314-8/101466 спростовуються висновками суду та наявними в матеріалах справи доказами, оскільки як було зазначено вище, постановами Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 та Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 передбачена професія електрозварник у Списках № 2, яка дає право особами на призначення пенсії на пільгових умовах. При цьому, починаючи з 1992 на підприємствах, де був працевлаштований позивач, проводилася атестація робочих місць. Надаючи оцінку визначеному позивачем способу захисту порушеного права шляхом визнання протиправними дій відповідача, суд звертає увагу, що вказана позовна вимога фактично спрямована на оскарження прийнятого відповідачем рішення щодо відмови у призначені пенсії, оформленого листом від 23.07.2020 №2600-0314-8/101466. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом захисту у даному випадку буде визнання протиправним та скасування рішення відповідача, оформленого листом від 23.07.2020 №2600-0314-8/101466, про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №2. Що стосується позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, починаючи з 07.06.2020, з урахуванням періоду його роботи: з 19.08.1987 по 19.10.2001 у Державному підприємстві «Київський бронетанковий завод»; з 15.09.2014 у по 13.11.2019, з 17.12.2019 по 09.06.2020 в ДП «Дарницький вагоноремонтний завод»; з 24.10.2001 по 08.11.2002 в АТЗТ «Київбудінвест»; з 02.12.2002 по 30.09.2003 в Спільному Українсько-Угорському підприємстві «Інтерепос»; з 01.10.2003 по 31.03.2006 в Міжтериторіальному виробничо- будівельному об`єднанні «Епос»; з 03.04.2006 по 18.09.2007 у TOB «Київбудінвест-Епос»; з 20.09.2007 по 02.06.2008 у ВАТ Проектно-будівельний комплекс «Схід»; з 01.04.2009 по 30.03.2012 в ЗАТ «Київська будівельна компанія «Київбудком», суд зазначає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки по суті відповідачем не було досліджено вказані періоди роботи позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Відповідно до пунктів 2-4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Частиною 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивач, за захистом яких він звернувся до суду. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу для призначення пенсії за віком період роботи з 19.08.1987 по 19.10.2001 у Державному підприємстві «Київський бронетанковий завод» та з 15.09.2014 у по 13.11.2019, з 17.12.2019 по 09.06.2020 в ДП «Дарницький вагоноремонтний завод» та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду. Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied