Рішення адміністративного суду від 2022-11-02 00:00:00+02

26.05.2021р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконною постанову серії БАБ № 873992 від 23.05.2021р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; стягнути на його користь за рахунок держави моральну шкоду в розмірі 50000 грн. (а.с.1-6). Відповідно до ухвали суду від 08.10.2021р. залучено в якості співвідповідача Чортківський РВП Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ в Тернопільській обл. (а.с.49 і на звороті). Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської обл. від 24.08.2022р. заявлений позов задоволено частково; скасовано постанову серії БАБ № 873992, винесену 23.05.2021р. інспектором ДПС Чортківського РВП ГУ НП в Тернопільській обл. Оліярником Я.Г. про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.5 ст.121 та ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього стягнення в вигляді штрафу, як незаконну, а провадження по справі закрито; в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Чортківського ВВП ГУ НП в Тернопільській обл., інспектора ДПС Чортківського РВП ГУ НП в Тернопільській обл. Оліярника Я.Г. та Державної казначейської служби України моральної шкоди в розмірі 50000 гривень на користь позивача відмовлено за недоведеністю (а.с.75-77). Частково не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач [PERSON] , який у поданій апеляційній скарзі, покликаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в цілому призвело до помилкового вирішення спору в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди, просить рішення суду в частині відмовлених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн., яке провести за рахунок державного бюджету (а.с.79-85). Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції, інспектором ДПС Чортківського РВП ГУ НП в Тернопільській обл. Оліярником Я.Г. винесено постанову серії БАБ № 873992 від 23.05.2021р., якою було притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу за ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.8). Зі змісту долученої до справи копії цієї постанови не можливо встановити фабули правопорушення, часу та місця вчинення правопорушення, перелік статей КУпАП, за якими позивача притягнуто до відповідальності, а також вид та розмір застосованого адміністративного стягнення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані вимоги закону, а саме ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП. В силу вимог діючого законодавства саме відповідач зобов`язаний довести правомірність винесення постанови та накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за фактом порушення вимог ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП, однак представник відповідача, інспектор ДПС Оліярник Я.Г. до суду не з`явились, належним чином завіреної читабельної копії постанови не подали, а також не представили інших належних та допустимих доказів винуватості позивача. Таким чином, винесена постанова є незаконною, а тому підлягає до скасування, а провадження у справі - закриттю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності при вирішенні питання про відшкодування моральної чи матеріальної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Водночас, позивачем не подано суду належних та допустимих доказів доведення спричинення відповідачами йому моральної шкоди, а тому доводи про її спричинення суд вважав голослівними, а позов в цій частині не доведеним. Також правові підстави здійснення стягнення шкоди через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, є відсутніми. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому, суд першої інстанції помилково виходив з того, що вказаний спір підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду. Так, відповідно до ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років». Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті. Таким чином, позовні вимоги, що стосуються оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, підсудні місцевим загальним судам, як адміністративним судам. Водночас, позовна вимога, яка стосується відшкодування моральної (немайнової) шкоди за рахунок держави підсудна окружним адміністративним судам. Статтею 21 КАС України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою (ч.1). Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд (ч.3). Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства (ч.5). Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що заявлений позов повинен був розглядатися окружним адміністративним судом, а тому Чортківським районним судом Тернопільської обл. відкрито провадження та розглянуто справу з порушенням предметної підсудності. Як слідує з роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму ВАС України № 2 від 06.03.2008р. «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», судам необхідно розрізняти правові наслідки недотримання правил предметної і територіальної підсудності. У разі відкриття провадження в адміністративній справі без дотримання правил предметної підсудності суд повинен передати справу на розгляд адміністративного суду, якому вона підсудна, незалежно від того, на якій стадії розгляду справи виявлено порушення правил цієї підсудності, оскільки суд, який відкрив провадження у справі з таким порушенням, не є компетентним у її розгляді. Порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду. За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, наведений спір підлягає розгляду в окружному адміністративному суді із врахуванням правил предметної юрисдикції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.2 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Відповідно до ч.1 ст.318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25 - 28 цього Кодексу. Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи (ч.2 цієї статті). Таким чином, під час апеляційного провадження виявлені порушення норм процесуального закону (розгляд справи неповноважним складом суду), які є обов`язковою підставою для скасування рішення, що згідно вимог ч.2 ст.308 КАС України є підставою для виходу судом апеляційної інстанції за межі доводів апеляційної скарги. При цьому, в розглядуваному випадку приписи ч.2 ст.318 КАС України не можуть застосовуватися, оскільки судом допущено порушення правил предметної юрисдикції (а не територіальної підсудності). Оскільки справа розглянута із порушенням правил предметної юрисдикції, тому апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду слід скасувати з направленням справи за встановленою законом підсудністю. В порядку ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат в цьому апеляційному провадженні є відсутніми.

Результат розгляду: partial