Рішення адміністративного суду від 2022-01-26 00:00:00+02

ТОВ «Істок-Автозапчастина» звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA 807000/2021/000765/2 від 26.04.2021; № UA 807000/2021/000843/2 від 27.04.2021; картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 807170/2021/00743 від 27.04.2021; № UA 807170/2021/00756 від 27.04.2021. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 позовні вимоги залишено без задоволення. Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтовування апеляційної скарги позивач зазначив, \~що відповідачем не підтверджено обґрунтованість сумнівів щодо заявленої митної вартості товару, визначеної за першим методом. Також, апелянт вказував, що стосовно дат оформлення коносаменту та митної експортної декларації слід враховувати, що оформлення останньої передує даті фактичної передачі вантажу для перевезення та отриманню коносаменту. Стосовно доводів позивача в частині відсутності документів, на підтвердження транспортування товару до порту та завантаження на борт судна, слід виходити з того, що митним органом не враховано умови, на яких здійснювалась поставка товару, а саме DAP, за якою витрати на зазначені вище етапи поставки здійснюються за рахунок продавця. Протокольною ухвалою колегії суддів від 26.01.2021 замінено відповідача по справі Слобожанську митницю Держмитслужби на Харківську митницю. В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти вимог апеляційної скарги, вважала рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке. Як встановлено судовим розглядом, 16.09.2020 між ТОВ «Істок-Автозапчастина» та компанією «CHINA-BASE NINGBO FOREIGN» (Китай) укладено зовнішньоекономічний контракт № 1/16/09/2020, за умовами якого продавець продає, а покупець придбає товар в асортименті та кількості, відповідно до специфікації, яка є невід`ємною частиною даного контракту. Відповідно до п. 3.1 контракту № 1/16/09/2020 поставка товару здійснюється однією партією на умовах DAP-Одеса (Україна), відповідно до положень Інкотермс 2010 і підписаних додатків, які є невід`ємною частиною контракту. Згідно зі специфікацією № 2 від 25.11.2020 до контракту № 1/16/09/2020 «CHINA-BASE NINGBO FOREIGN» повинно поставити ТОВ «Істок-Автозапчастина» товар: сінов`язальна сітка «EmtePro» 123 см. X 300 м. у кількості 720 рулонів, 20 палет, ціна за рулон 77,5 EUR, загальною вартістю 55800 EUR; сінов`язальна сітка «EmtePro» 125 см. X 300 м. у кількості 216 рулонів, 6 палет, ціна за рулон 77,5 EUR, загальною вартістю 16740 EUR; сінов`язальна сітка «EmtePro» 123 см. X 300 м. у кількості 360 рулонів, 10 палет, ціна за рулон 72,5 EUR, загальною вартістю 26100 EUR. З метою митного оформлення вказаних товарів, позивачем (представником Безнощенко С.М.) до Слобожанської митниці Держмитслужби 26.04.2021 подано митні декларації № UA807200/2020/024716, № UA807200/2020/0247747, в якій митна вартість імпортованих товарів визначена за основним методом. На підтвердження митної вартості, разом з декларацією були подані: пакувальний лист б/н від 24.02.2021; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № PN20-1300 від 24.02.2021; коносамент (Bill of lading) № COSU6293118210 від 11.03.2021; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 139/1 від 23.04.2021; сертифікат про походження № 21С3302А1451/0033 від 02.03.2021; платіжне доручення № 1 від 21.01.2021; калькуляція б/н від 24.02.2021; специфікація № 2 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 25.11.2020; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 1/16/09/20 від 16.09.2020; договір про надання послуг митного брокера № 116 від 19.11.2020; технічний опис № 1 від 26.04.2021; платіжне доручення № 10 від 26.04.2021; копія митної декларації країни відправлення № 290320210000010 від 26.02.2021; страховий поліс ЕМ75500 від 11.03.2021. 26.04.2021 Слобожанською митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості № UA807000/2021/000765/2 та складено картку відмови № UA 807170/2021/00743 від 27.04.2021. У графі 33 рішення, в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, документи, подані декларантом, та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності (декларантом не надана будь-яка цінова інформація про вартість товарів від виробника, дата оформлення декларації країни відправлення № 290320210000010504 від 26.02.2021 раніше дати видачі коносаменту № COSU6293118210 від 11.03.2021, поданого до митного оформлення; умови поставки CIF, які зазначені у декларації країни відправлення № 290320210000010504 від 26.02.2021 не відповідають умовам поставки DAP Одеса, зазначені у митній декларації яка подана до оформлення; було надано до митниці митну декларацію країни відправлення без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземну мову міжнародного спілкування, відповідно до вимог статті 254 МКУ тощо; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п. 3 ст. 53 МКУ, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на формування ціни товару: на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; договір на здійснення перевезення вантажу, комерційних документів, що підтверджують здійснення оплати за перевезення вантажу (витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України); прибутку, що одержує експортер в результаті поставки в Україну. Також, 27.04.2021 Слобожанською митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості № UA807000/2021/000843/2 та складено картку відмови № UA 807170/2021/00756. У графі 33 рішення, в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, документи, подані декларантом, та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності (декларантом не надана до митниці митна декларація країни відправлення тощо); не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п. 3 ст. 53 МКУ, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на формування ціни товару: на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; договір на здійснення перевезення вантажу, комерційних документів, що підтверджують здійснення оплати за перевезення вантажу (витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України); прибутку, що одержує експортер в результаті поставки в Україну. Не погодившись з рішеннями про коригування митної вартості та картками відмови позивач звернувся з даним позовом до суду. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача є правомірними, оскільки позивачем до митного оформлення не надано всі необхідні документи, які підтверджують правомірність та обґрунтованість застосування ним першого методу визначення митної вартості товару. Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Відповідно до ч. ч 2, 3, 5 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. Відповідно до ч. 6 ст. 57 МК України при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Відповідно до ч .ч. 1-3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1ст. 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларантові. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи. Колегія суддів зазначає, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених уст. 58 МК України. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Однак, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16, від 03.04.2018 по справі № 826/8797/16, від 19.03.2019 по справі № 810/4116/17, від 13.10.2020 по справі № 826/13139/15. При цьому, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 по справі № 809/1469/16. У ході судового розгляду встановлено, що рішення митного органу про коригування митної вартості прийняті з огляду на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, не надано всіх витребуваних додаткових документів, подані декларантом, документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, зокрема дата оформлення декларації країни відправлення № 290320210000010504 від 26.02.2021 раніше дати видачі коносаменту № COSU6293118210 від 11.03.2021, поданого до митного оформлення, умови поставки CIF, які зазначені у декларації країни відправлення № 290320210000010504 від 26.02.2021 не відповідають умовам поставки DAP Одеса, зазначені у митній декларації, декларацію країни відправлення надано без перекладу, не надано документи на підтвердження витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування товару до місця перетинання митного кордону України. Стосовно посилань митного органу на те, що дата оформлення декларації країни відправлення № 290320210000010504 від 26.02.2021 передує даті видачі коносаменту № COSU6293118210 від 11.03.2021 колегія суддів зазначає наступне. Так, коносамент \~(Bill of Lading) документ, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу. Виписуванням коносаменту перевізник фактично підтверджує укладання договору перевезення та факт передачі вантажу для доставки (замінює акт приймання-передачі). Таким чином, дата оформлення митної експортної декларації передує даті фактичної передачі вантажу (товару) для перевезення, а отже і отриманню коносаменту, як документу про прийняття вантажу перевізником морським транспортом. Крім того, митна декларація країни відправлення № 290320210000010504 від 26.02.2021 містить дані щодо номеру коносаменту, який був поданий ТОВ «Істок-Автозапчастина» у числі документів при митному оформленні товару, графа «маркування та примітки» містить номера контейнерів - № CBHU8262349, № OOCU6400392, що відповідають даним, зазначеним у коносаменті від 10.03.2021. У той же час, колегія суддів звертає увагу, що коносамент не є документом, що містить інформацію стосовно вартості товару. Стосовно посилань відповідача на розбіжності у документах щодо транспортування товару колегія суддів зазначає наступне. Так, транспортування придбаного товару здійснювалось по маршруту порт Нінбо (Китай) - порт Одеса (Україна). Згідно з п. 3.1 контракту № 1/16/09/2020 поставка товару здійснювалась однією партією на умовах DAP-Одеса (Україна). Аналогічні умови поставки визначені також специфікацією № 2, якою також передбачено, що завантаження товару здійснюється за рахунок продавця. Доводи митного органу стосовно того, що поставка товару здійснювалась на умовах CIF не знайшли свого обґрунтування у ході розгляду справи, оскільки митна декларація, що подана позивачем для оформлення, зовнішньоекономічний контракт, специфікація до нього містять визначення поставки на умовах DAP, у той час як вказані у інвойсі, митній експортній декларації умови CIF є помилкою, про що «CHINA-BASE NINGBO FOREIGN» (Китай) складено лист для пред`явлення в митні органи. Посилання митного органу на те, що надання позивачем страхового полісу є більш прийнятним для перевезення на умовах CIF, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки є лише припущеннями відповідача та не ґрунтуються на об`єктивних обставинах та наданих на їх підтвердження документах. На підставі викладеного, також є безпідставними доводи відповідача в частині ненадання позивачем документів щодо транспортування товару до порту відправлення, навантаження товару на судно, оскільки за умовами поставки умовах DAP такі витрати здійснюються за рахунок продавця. Посилання відповідача на різницю вартості товару, зазначеної у специфікації, після її коригування за двома позиціями колегією суддів не приймаються, оскільки такі доводи не були покладені в основу оскаржуваних рішень митного органу та апеляційної скарги позивача, та спростовуються дослідженими у судовому засіданні інвойсом від 24.02.2021 та специфікацією № 2, відповідно до яких маса зазначеного у них товару є відмінною, чим і обумовлено розбіжності у показниках вартості. Отже, колегія суддів зазначає, що подані позивачем документи містять необхідні відомості, на підставі яких митний орган мав можливість дійти висновку про підтвердження витрат підприємства на транспортування товару, заявленого декларантом до митного оформлення, відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України. При цьому, витребування інших додаткових документів щодо витрат на транспортування є безпідставним, оскільки, надані позивачем документи до митного оформлення товару в їх сукупності, в повній мірі давали змогу підтвердити митну вартість імпортованого товару. Водночас, судовим розглядом встановлено, що джерелом інформації для прийняття митним органом оскаржуваного рішення стала наявна у відповідача цінова інформація щодо митного оформлення подібних товарів, що наявні у ЄАІС: № UA807170/2020/39583 від 06.08.2020. У постанові від 25.02.2020 у справі № 260/718/19 Верховний Суд дійшов правового висновку, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України. У рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Посилання митного органу на наявність інформації про іншу вартість подібного товару не можуть вважатись обґрунтованими оскільки у спірному випадку позивач діяв на підставі контракту, визначених в ньому умов та цін, що підтверджується наданими до митної декларації документами, додатковими угодами до контракту. Крім того, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення (подібного, а не аналогічного товару) не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, а тому не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості. На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач під час митного оформлення надав необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваного рішення. З рішень відповідача вбачається, що за основу для коригування митної вартості товару за резервним методом митним органом взято митну вартість товару, оформленого за митною декларацією: № UA807170/2020/39583 від 06.08.2020. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 26.02.2019 у справі № 808/454/18, від 19.06.2018 у справі № 826/6346/16, від 31.01.2018 у справі № 813/7272/13-а, від 02.03.2018 у справі № 804/2997/17. Втім, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дату та номер вказаних митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, та наведено розрахунок: «тов. 1- 3,95 дол.США/кг., або разом = 72925,11 EUR, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України. За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не обґрунтовано наявності розбіжностей або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. Проте, відповідачем не надано доказів правомірності прийнятих рішень на спростування висновків суду. З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідач не довів правомірність прийнятих рішень про коригування митної вартості товарів. Суд першої інстанції вищенаведене не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.\~

Результат розгляду: granted