Рішення адміністративного суду від 2022-07-21 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії [PERSON] з 01.12.2019 року на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» № 33/36-4677 від 17.11.2021 року, виданої станом на листопад 2019 року, відповідно до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.92 N 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»; - зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області \~здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з 01.12.2019 року на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» №33/36-4677 від 17.11.2021 року, виданої станом на листопад 2019 року відповідно до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.92 N 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з урахуванням раніше виплачених сум. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року позов [PERSON] задоволено в повному обсязі. 28 квітня 2022 року [PERSON] , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою від про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, у порядку ст. 382 КАС України, у зв`язку з тим, що відповідачем рішення суду не виконано. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року в задоволенні заяви [PERSON] про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №420/27083/21 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- відмовлено. Не погоджуючись з вказаною ухвалою, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року, та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо встановлення судового контролю, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.07.2018 року по справі № 1206/3911/17, зазначав про помилковість висновку суду першої інстанції про відмову у встановленні судового контролю, оскільки клопотання про встановлення судового контролю може бути як подано так і задоволено судом, навіть після ухвалення рішення у справі по суті спору. Отже, на думку апелянта, заявляти клопотання про застосування судового контролю можна також після ухвалення рішення по справи та правомірно очікувати, що саме суд буде контролювати виконання постановленого ним рішення. Крім того, апелянт наголошував на тому, що спосіб примусу відповідача до виконання судового рішення, на якому наполягав суд, тобто через звернення до державної виконавчої служби, є неефективним. На переконання апелянта, для того, що б згаданий спосіб міг досягти мети доведеться докласти значних зусиль, та це забере багато часу, у зв`язку з чим, звернення до виконавчої служби призведе до багатомісячного очікування перерахунку пенсії. Отже, апелянт вважає, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права особи в судовому порядку, при цьому, обов`язок суду контролювати виконання свого рішення закріплено безпосередньо Конституцією України. Відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області, своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційне скаргу не скористався. Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, \~перевіривши \~законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що \~апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року, суд першої інстанції виходив з того, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд може, виключно під час прийняття рішення у справі, при цьому, у даній справі, під час прийняття рішення суд такого контролю не встановив. Перевіривши правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків. Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. З метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача. Приписами ч.ч. 1-2 ст. 382 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Положеннями статей 129 та 129-1 Конституції України\~ встановлено обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно ч.ч 2-3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2020 у справі №800/320/17, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2020 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, яка була постановлена окремо від судового рішення. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 березня 2018 року понад рік перебувало на виконанні у ВРП, однак на дату розгляду клопотання про встановлення судового контролю виконане не було, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у суду першої інстанції були достатні правові підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду притримується позиції, що вирішення питання про встановлення судового контролю можливе і окремо після ухвалення судового рішення по суті справи, внаслідок невиконання такого рішення відповідачем - суб`єктом владних повноважень. Колегія суддів зазначає, що положення ст.382 КАС України, з урахуванням вимог ст.246 КАС України, якою встановлено вимоги щодо змісту судового рішення, не містять положень, відповідно до яких, виключно під час постановлення рішення по суті позовних вимог, суд може вирішити питання про встановлення судового контролю за його виконанням. Натомість, положення ст.246 КАС України, в чинній редакції, які визначають вимоги до змісту рішення суду першої інстанції, не містять положень, за яких в резолютивній частині рішення може бути встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання судового рішення. З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції про те, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду можливе лише під час прийняття такого рішення, колегія суддів вважає помилковими. В той же час колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не вплинув на правильність вирішення питання щодо встановлення судового контролю за виконання судового рішення, з таких мотивів. Як встановлено матеріалами справи, позивач просить зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду у місячний строк з дня отримання ухвали про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року, яким визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії [PERSON] з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України по Одеській області» № 33/36-4677 від 17.11.2021 року, виданої станом на листопад 2019 року відповідно до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.92 N 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. N 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Також судом зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області \~здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України по Одеській області» №33/36-4677 від 17.11.2021 року, виданої станом на листопад 2019 року відповідно до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.92 N 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб»\~ та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з урахуванням раніше виплачених сум. Так, судовий контроль за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві та провадиться як в порядку, встановленому ст.ст. 382, 383 КАС України, так і в порядку, передбаченому ст. 249 України. Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами для їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Згідно із ч.ч. 2, 3 вказаної статті адміністративного процесуального законодавства за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України. Системний аналіз вищевикладених правових норм надає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд може, тобто, наділений правом. Отже, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами. Колегія суддів враховує, що апелянтом не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що відповідач ухиляється чи ухилятиметься у майбутньому від виконання рішення суду, та фактично незгода апелянта \~із висновками суду зводиться до небажання звертатися до виконавчої служби з приводу виконання судового рішення. З огляду на те, що апелянтом не наведено аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і не надано доказів на підтвердження наміру відповідача щодо ухилення від виконання судового рішення, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви, поданої в порядку ст. 382 КАС України.. На думку колегії суддів, судом першої інстанції не було надано оцінки вищевказаним обставинам при постановленні ухвали про відмову в задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, \~у зв`язку з чим ухвала суду підлягає зміні в мотивувальній частині. Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З урахуванням викладеного, оскільки висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають обставинам справи та нормам процесуального права, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає зміні в мотивувальній частині.

Результат розгляду: partial