Рішення адміністративного суду від 2022-03-30 00:00:00+03

ТзОВ «Українські страви» 22.11.2021 звернулося в суд з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, Приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича в якому просить визнати протиправними дії приватного виконавця Пироги С.С. щодо пред`явлення до виконання постанови від 31 березня 2021 року ВП №64995525 про стягнення з боржника основної винагороди без повного та фактичного виконання рішення суду, визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Пироги С.С. від 31 березня 2021 року ВП №64995525 про стягнення з боржника основної винагороди у сумі еквівалентній 9 235,39 дол. США, визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого Таранко Д.В. щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 67477062 від 10 листопада 2021 року, скасувати постанову приватного виконавця Таранко Д.В. про відкриття виконавчого провадження ВП № 67477062 від 10 листопада 2021 року. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року відмовлено в задоволенні позову. Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Українські страви» оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов повністю. У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі заперечують проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим. Згідно із частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 КАС України, також позивач направив до апеляційного суду заяву про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного часу, в разі розгляду справи суду просив прийняти рішення згідно законодавства України. Згідно з частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання. Вирішуючи заявлене клопотання, суд апеляційної інстанції вважає, що слід відмовити у задоволенні про відкладення розгляду справи, оскільки судом 23.03.2022 продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено справу на 30.03.2022, а згідно частини 7 статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення, що встановлює спеціальні строки розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 31 березня 2021 року приватним виконавцем Пирогою С.С. відкрито виконавче провадження № 64995525 на виконання наказу Господарського суду Волинської області №903/1215/5-1, виданого 23 вересня 2016 року, про: в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №070-22-70/06 від 18.07.2006р. [PERSON] в сумі 2025577,44 грн., в тому числі 73349,30 доларів США, що еквівалентно 1608754,35 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19004,57 доларів США, що еквівалентно 416823,09 грн. - заборгованість за відсотками, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ковальчук Л.С., зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №898, - нежитлове приміщення загальною площею 794,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, буд.82 , та належать на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські страви» (43000, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Ковельська, буд.82, код ЄДРПОУ 21737880). Визначити спосіб реалізації предмету застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Встановити, що початкова вартість предмету іпотеки для його реалізації на прилюдних торгах становить 1010000 (один мільйон десять тисяч гривень) грн. (том 1, а.с. 107). В рамках ВП № 64995525 приватним виконавцем Пирогою С.С. 31 березня 2021 року прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди, відповідно до якої з боржника ТзОВ фірма «Українські страви» на користь приватного виконавця Пироги С.С. стягнуто основну винагороди у сумі еквівалентній 9235,39 дол. США. (том 1 а.с.109-110). 09 листопада 2021 року приватний виконавець Пирога С.С. звернувся до приватного виконавця Таранка Д.В. із заявою про примусове виконання вказаної постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 31 березня 2021 року ВП № 64995525, яка надійшла 10 листопада 2021 року та зареєстрована за вхідним номером 561 (том 1 а.с. 58). 10 листопада 2021 року приватним виконавцем Таранком Д.В. відкрито виконавче провадження №67477062 щодо виконання постанови приватного виконавця Пироги С.С. про стягнення з боржника основної винагороди №64995525 від 31 березня 2021 року. Не погоджуючись з вказаними постановами приватних виконавців, позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року закрито провадження в адміністративній справі №140/14221/21 в частині визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича від 31 березня 2021 року ВП №64995525 про стягнення з боржника ТзОВ фірма «Українські страви» основної винагороди у сумі еквівалентній 9 235,39 дол. США. Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову щодо вимог до приватного виконавця Таранка Д.В. дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. У пункті 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення підлягають примусовому виконанню, зокрема, на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Згідно частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII). Згідно зі статтею 1 Закону № 1403-VIII, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі також - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців. Частинами 1-6 статті 31 Закону № 1403-VIII передбачено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Частина 3 статті 45 Закону № 1404-VIII вказує, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Згідно частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII: у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року № 643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (тут і далі - Порядок № 643 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до пункту 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 03.03.2020 у справі №260/801/19, від 28.10.2020 у справі № 640/13697/19. Як вбачається з матеріалів справи, 31 березня 2021 року приватним виконавцем Пирогою С.С. відкрито виконавче провадження № 64995525 на виконання наказу Господарського суду Волинської області №903/1215/5-1. В рамках виконавчого провадження № 64995525 приватним виконавцем Пирогою С.С. 31 березня 2021 року прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди, відповідно до якої з боржника ТзОВ фірма «Українські страви» на користь приватного виконавця Пироги С.С. стягнуто основну винагороди у сумі еквівалентній 9235,39 дол. США. (том 1 а.с.109-110). 10 листопада 2021 року приватним виконавцем Таранком Д.В. відкрито виконавче провадження №67477062 щодо виконання постанови приватного виконавця Пироги С.С. про стягнення з боржника основної винагороди №64995525 від 31 березня 2021 року. У зв`язку з поданням стягувачем заяви про повернення виконавчого документа (том 1 а.с.208), приватним виконавцем Пирогою С.С. винесено постанову від 12.08.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», припинено електронні торги по лоту №487933- ІПОТЕКА. Приміщення кафе (А-2), загальною площею 872,1 кв.м. що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ковельська, буд.82. Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що приватним виконавцем Пирогою С.С. не було вчинено продажу майна з електронних торгів щодо виконання наказу Господарського суду Волинської області №903/1215/5-1, виданого 23 вересня 2016 року, про: в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №070-22-70/06 від 18.07.2006р. [PERSON] в сумі 2025577,44 грн., в тому числі 73349,30 доларів США, що еквівалентно 1608754,35 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19004,57 доларів США, що еквівалентно 416823,09 грн. - заборгованість за відсотками, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ковальчук Л.С., зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №898, - нежитлове приміщення загальною площею 794,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, буд.82 , та належать на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські страви» (43000, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Ковельська, буд.82, код ЄДРПОУ 21737880) з причин повернення виконавчого документу стягувачу за його заявою. Проте, незважаючи на відсутність дій приватного виконавця Пирогою С.С. щодо примусового стягнення вищезазначеної частини заборгованості, 09 листопада 2021 року приватний виконавець Пирога С.С. звернувся до приватного виконавця Таранка Д.В. із заявою про примусове виконання вказаної постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 31 березня 2021 року ВП № 64995525, який відкрив виконавче провадження №67477062 щодо виконання постанови приватного виконавця Пироги С.С. про стягнення з боржника основної винагороди №64995525 від 31 березня 2021 року. Верховний Суд у постановах від 21.01.2021 у справі № 160/5321/20, від 27.04.2021 у справі № 580/3444/20, зазначив, що право на стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця. Таким чином, враховуючи вищевикладене та обставини у справі, колегія суддів дійшла висновку, що стягнення основної винагороди приватного виконавця за рішеннями майнового характеру вже після завершення виконавчого провадження (в тому числі в разі повернення виконавчого документа стягувачу або закінчення виконавчого провадження) за умови, що стягнення усієї суми заборгованості за рішенням фактично не відбулося, є неможливим в силу положень статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та пункту 19 Порядку № 643. Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі. Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича про відкриття виконавчого провадження ВП № 67477062 від 10 листопада 2021 року є протиправною та таку слід скасувати, а дії щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 67477062 від 10 листопада 2021 року також є протиправними, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позову частково, з вищевикладених мотивів, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича від 31 березня 2021 року ВП №64995525 про стягнення з боржника ТзОВ фірма «Українські страви» основної винагороди у сумі еквівалентній 9 235,39 дол. США, не можуть бути переглянути судом апеляційної інстанції, оскільки постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Українські страви» - задоволено частково, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року у справі №140/14221/21 - скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 11.08.2021 у справі №500/2190/18, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору. Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, сплачений позивачем судовий збір 6810 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича.

Результат розгляду: partial