Рішення адміністративного суду від 2023-02-13 00:00:00+02

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила: - визнати протиправною та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску відповідача, а саме: - податкову вимогу від 06.11.2019 № Ф-11378-53/64/У на суму 8262,54 грн; - податкову вимогу від 13.02.2020 № Ф-11378-53/64/У на суму 2754,18 грн; - податкову вимогу від 04.02.2021 № Ф-11378-53/64/У на суму 35034,56 грн. - зобов`язати відповідача повернути на її особистий рахунок безпідставно отримані кошти у сумі 46051,28 грн. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 року позов задоволений частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки): - податкову вимогу від 06.11.2019 № Ф-11378-53/64/У на суму 8262,54 грн, - податкову вимогу від 13.02.2020 № Ф-11378-53/64/У на суму 2754,18 грн, - податкову вимогу від 04.02.2021 № Ф-11378-53/64/У на суму 35034,56 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити. В обґрунтування скарги зазначив, що суд дійшов хибного висновку, що грошові кошти є помилково сплаченими. Зазначає, що випадково дізнавшись про наявність відкритих виконавчих проваджень: № 63566693; № 64084961; № 65353219, де стягувачем виступав відповідач, була вимушена погасити заборгованість в сумі 46051,28 грн, яка вказана, як боргове зобов`язання у зазначених виконавчих провадженнях, тому що в рамках даних виконавчих проваджень накладено арешт на все її майно. Зауважує, що в установленому порядку скасовані правові підставі для набуття відповідачем від апелянта грошових коштів у сумі 46051,28 грн, мали місце законні підстави вважати, сплачені позивачем кошти у сумі 46051,28 грн відповідачу, як безпідставно отримані. Наголошує, що суд І інстанції послався на норми Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 № 6. Разом з тим з 24.12.2021 набрав чинності Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 23.07.2021 № 417. Відповідно до п. 2 Наказу від 23.07.2021 № 417 наказ Міністерства фінансів України від 16 січня 2016 року № 6 визнаний таким, що втратив чинність. Отже, на дату винесення оскаржуваного рішення, Порядок № 6 вже не був чинним. Від відповідача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи. У частині задоволення позову рішення суду І інстанції не оскаржено. Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . (а.с. 7-10) До 2003 року позивач зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа. У грудні 2003 року позивач подала документи до Самарського виконкому м. Дніпро про припинення підприємницької діяльності Після зазначеної дати позивачем не вчинялось жодних дій на здійснення реєстрації, перереєстрації, перенесення/зміни його даних як фізичної особи-підприємця у зв`язку з набранням чинності 01 липня 2004 року Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Відповідачем сформовано на адресу позивача податкові вимоги: від 06.11.2019 № Ф-11378-53/64/У на суму 8262,54 грн; від 13.02.2020 № Ф-11378-53/64/У на суму 2754,18 грн та від 04.02.2021 №Ф-11378-53/64/У на суму 35034,56 грн (а.с. 11-13), які пред`явлені до виконання до державної виконавчої служби. Про наявність відкритих виконавчих проваджень позивач дізналась із застосунка «Дія». (а.с. 18-20) 25.11.2021 позивачем сплачені вказані вимоги, у призначенні платежів зазначено «…з вимогою не згодна, вважаю незаконною…». (а.с. 14-16) Не погодившись із вимогами про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску позивач звернувся до суду з даним позовом. Відмовляючи у задоволенні позову в частині, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення, а фактичне повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Позовні вимоги в частині повернення на особистий рахунок позивача безпідставно отриманих коштів у сумі 46051,28 грн є передчасними. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ Відповідно до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України апеляційний розгляд справи здійснено в межах доводів і вимог апеляційної скарги, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині відмови у задоволенні позову. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку встановлено нормами\~ Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до вимог ч. 13 ст. 9 Закону № 2464-VI суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Станом на 1 квітня 2022 року (дату прийняття рішення судом І інстанції) Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 № 6, втратив чинність на підставі п. 2 Наказу Міністерства фінансів\~ України від 23.07.2021 № 417. 24.12.2021 набрав чинності Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 23.07.2021 № 417, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09.09.2021 за № 1185/36807. Пунктом 2 Порядку № 417 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із\~ Законом\~ покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, в тому числі тих, які сплачені через єдиний рахунок. Відповідно до п. 5 Порядку № 417 повернення коштів здійснюється у випадках: 1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на належний рахунок 3556; 2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій не на належний рахунок 3556; 3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на бюджетний рахунок за надходженнями; 4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених\~ Кодексом\~ та іншими законами, на рахунок 3556; 5) виявлення технічної та/або методологічної помилки за сумами, які були зараховані на рахунок 3556 з єдиного рахунку. Згідно з п. 6 Порядку № 417 повернення здійснюється на підставі заяви Платника про повернення коштів. У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, заява про повернення коштів з рахунків 3556 (далі Заява) подається до територіального органу ДПС за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених коштів, за формою, визначеною у\~ додатку 1\~ до цього Порядку. Повернення єдиного внеску у випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 5 цього Порядку, здійснюється відповідно до вимог\~ ст. 43\~ Кодексу. Заява може бути подана Платником до територіального органу ДПС в електронній формі через електронний кабінет та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу. До Заяви Платник обов`язково додає копію розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), що підтверджує сплату коштів на рахунок 3556 (до Заяви в електронній формі - електронну копію зазначеного документа). Копія цього документа завіряється Платником особисто. Пунктом 9 Порядку № 417 визначено, що у разі надходження Заяви самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати надходження до територіального органу ДПС Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації та формує висновок про повернення коштів з рахунків 3556 (далі Висновок) за формою згідно з\~ додатком 2\~ до цього Порядку або приймає рішення про відмову у задоволенні Заяви. Згідно з п. 13 Порядку № 417 на підставі Висновку та за умови наявності поточних надходжень за день на рахунку 3556 за відповідним символом звітності, у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його отримання самостійний структурний підрозділ територіального органу ДПС, на який покладено функцію ведення бухгалтерського обліку, засобами системи дистанційного обслуговування «Клієнт казначейства - Казначейство» (далі система Казначейства) формує у встановленому порядку розрахунковий документ на повернення коштів з рахунку 3556, на який їх було сплачено, та подає його до відповідного головного управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві, Севастополі (далі - головне управління Казначейства). Головне управління Казначейства виконує розрахунковий документ територіального органу ДПС за рахунок поточних надходжень за день на відповідний рахунок 3556. Отже законодавцем передбачена чітку процедуру для повернення надмірно або помилково сплачених сум єдиного внеску, яку позивачем не додержано, оскільки відповідна заява нею до податкового органу не подавалась. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Отже, судовому захисту в адміністративних справах підлягають фактично порушені права, свободи та інтереси особи, а не ті, що ймовірно на думку певної особи можуть бути порушені в майбутньому. Позивач не зверталась з заявою про повернення надмірно або помилково сплачених сум єдиного внеску, заява не розглядалась, рішення про відмову у задоволенні заяви про повернення надмірно або помилково сплачених сум єдиного внеску не приймалось. Колегія суддів зазначає, що за відсутності рішення органу про відмову у задоволенні заяви про повернення надмірно або помилково сплачених сум єдиного внеску, суд не вправі підміняти собою такий орган. Суд надає лише оцінку правомірності дій, рішень та бездіяльності відповідача суб`єкта владних повноважень. Отже, як правильно визначив суд І інстанції, у зв`язку з тим, що позивач не зверталась з заявою про повернення надмірно або помилково сплачених сум єдиного внеску, дана заява не розглядалась, рішення про відмову у задоволенні заяви не приймалось, спір в цій частині між позивачем та відповідачем відсутній, то вимоги в цій частині є передчасними, відсутні підстави вважати, що права позивача будуть порушені. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно порушені у майбутньому, позов у зазначеній частині задоволенню не підлягає як передчасно заявлений. Щодо хибності висновку суду І інстанції, про помилково сплачені грошові кошти Відповідно до п. 3 Порядку № 417 надміру сплачені кошти суми єдиного внеску, які на певну дату зараховані на належний рахунок 3556 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до\~ абзацу другого\~ частини восьмої статті 9 Закону); помилково сплачені кошти суми єдиного внеску, які на певну дату зараховані не на належний рахунок 3556 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника. Колегія суддів зазначає, що позивач сама особисто сплатила зазначені кошти, хоча від початку була \~з ними не згодна та вважала їх незаконними, і лише після спливу 2 місяців звернулась до суду з вимогами про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки). Позивач мала змогу спочатку оскаржити прийняті рішення і не була зобов`язана сплачувати зазначені кошти, що нею було зроблено з особистих мотивів. ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача повернути на особистий рахунок позивача безпідставно отримані кошти у сумі 46051,28 грн, проте помилково послався на норми Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 № 6, який станом на 1 квітня 2022 року, дату прийняття рішення суду І інстанції, \~втратив чинність відповідно до п. 2 Наказу Міністерства фінансів\~ \~від 23.07.2021 № 417. Отже, судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні позову в цій частині, проте помилково застосована постанова, яка втратила чинність. Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивування висновків суду, які підлягають викладенню в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін. Оскільки розгляд справи здійснений за правилами спрощеного позовного провадження, то постанова суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial