Рішення адміністративного суду від 2022-04-21 00:00:00+03

в грудні 2020 року позивач, [PERSON] , звернувся в суд з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, в якому просив: - стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на користь [PERSON] 7054 грн. 41 коп. компенсації за порушення строків виплати щомісячного грошового утримання судді за період з січня 2018 року по листопад 2020 року включно. Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 18.10.2021 позов задовольнив частково. Судове рішення мотивоване тим, що компенсація в розмірі 10455,27 грн. за порушення строку виплати щомісячного грошового утримання в розмірі 38867,26 грн. за період з січня 2018 року по листопад 2020 року включно позивачу не виплачені, тому для повного та ефективного способу захисту прав позивача існує необхідність виходу за межі позовних вимог шляхом стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на користь [PERSON] 10455 грн. 27 коп. компенсації за порушення строків виплати щомісячного грошового утримання судді за період з січня 2018 року по листопад 2020 року включно, у зв`язку із чим позовні вимоги слід задоволити частково. Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що фактично Державна казначейська служба України повинна була провести безспірне списання коштів з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів" у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виконання судових рішень про стягнення коштів державних та місцевих бюджетів або боржників" від 03.08.2011 року № 845. Однак казначейська служба норму закону не виконала. Також зазначає, що блокування Державною казначейською службою України рахунку ДСА України за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів", яка є головним розпорядником коштів взагалі унеможливлює виконувати рішення судів без затримки. На переконання представника відповідача відсутня вина територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області у не вчасній виплаті [PERSON] нарахованих коштів. У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що рішенням Ярмолинецького районного суду від 26 грудня 2018 року у справі №2-а-1/11, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року було задоволено позов [PERSON] , та стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" 38867 грн. 26 коп. недоплаченого щомісячного грошового утримання судді та компенсацію за несвоєчасну виплату цього щомісячного грошового утримання судді за період з січня 2009 року по грудень 2017 року включно у розмірі 146923 грн. 42 коп. Також зазначає, що предметом позову є стягнення з відповідача компенсації за порушення строків виплати щомісячного грошового утримання судді за період з січня 2018 року по листопад 2020 року включно, тобто по час коли рішення Ярмолинецького районного суду від 26 грудня 2018 року у справі №2-а-1/11 набрало чинності. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 12 лютого 2003 року по 16 вересня 2016 року працював на посаді судді Апеляційного суду Хмельницької області. 16 вересня 2016 року позивача звільнено у відставку з Апеляційного суду Хмельницької області на підставі постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року. Рішенням Ярмолинецького районного суду від 26 грудня 2018 року по справі 2-а-1/11 задоволений позов судді у відставці [PERSON] до територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області. Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на користь [PERSON] 38867,26 грн. недоплаченого щомісячного грошового утримання судді, 146923,42 грн. компенсації за його несвоєчасну виплату, а всього 185790,68 грн. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року зазначене вище рішення суду залишене без змін. Оскільки до цього часу позивач не отримав присуджених коштів, тому вважає, що має право на стягнення з відповідача компенсації за порушення строків виплати щомісячного грошового утримання судді за період з січня 2018 року по листопад 2020 року включно. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України. Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Так, згідно статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до статті 7 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Зі змісту статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" встановлено, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати. Вказані вище статті 2, 3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації. Приписами пунктів 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій. У пункті 4 цього Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Таким чином, використане у статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення. Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Колегія суддів повторно наголошує, що Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачається виплата коштів, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому, предметом позову є стягнення з відповідача компенсації за порушення строків виплати щомісячного грошового утримання судді за період з січня 2018 року по листопад 2020 року включно, тобто за проміжок часу коли рішення Ярмолинецького районного суду від 26 грудня 2018 року у справі №2-а-1/11 набрало чинності, що не підпадає під дію Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", оскільки відсутня обов`язкова складова для обчислення компенсації, а саме грошовий дохід позивача в період з 26.12.2018 по 10.11.2020 в розумінні зазначеного Закону. Разом з тим, рішенням Ярмолинецького районного суду від 26 грудня 2018 року по справі 2-а-1/11 задоволений позов судді у відставці [PERSON] до територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області. Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на користь [PERSON] 38867,26 грн. недоплаченого щомісячного грошового утримання судді, 146923,42 грн. компенсації за його несвоєчасну виплату, а всього 185790,68 грн. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Зі змісту цієї статті випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата нарахованого громадянам грошового доходу у встановлені строки його виплати на один і більше календарних місяців з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Отже, позивачем не вірно визначено предмет спору, оскільки компенсація за порушення строків виплати щомісячного грошового утримання судді та невчасне виконання судового рішення має різну правову складову відповідальності. Враховуючи вищезазначене, а також те, що на користь [PERSON] рішенням Ярмолинецького районного суду від 26 грудня 2018 року стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області недоплачене щомісячне грошове утримання судді та компенсації за його несвоєчасну виплату, а тому позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: partial