Рішення адміністративного суду від 2022-11-16 00:00:00+02

у вересні 2022 року позивач, [PERSON] , звернувся в суд з \~позовом до РВП ГУНП у Вінницькій області Кушніра Володимира Олександровича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (відповідачів), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАВ № 184304 від 09.08.2022. Шаргородський районний суд Вінницької області рішенням від 29.09.2022 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що в діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.126 КУпАП. При цьому, суб`єктом владних повноважень спростовано доводи позивача, а постанова винесена інспектором СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП України Кушніром В.О. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП є законною, правомірною, винесеною у відповідності до норм чинного законодавства в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України тому не підлягає скасуванню. Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що за відсутності вчиненого правопорушення поліцейський не мав права зупиняти його автомобіль та в подальшому вимагати будь-які документи. Також вважає, що відповідач порушив порядок притягнення до адмінвідповідальності, оскільки зобов`язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення. У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що за приписами п. 2.4 а ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. У випадках керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1ст.126 КУпАП. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1\~ ст. 311, ч. 2\~ ст. 313 КАС України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Згідно з положеннями ч. 3\~ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства\~(далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] керуючи 09.08.2022 о 15 год. 08 хв. автомобілем марки ВАЗ 2103 державний номерний знак [NUMBER] в \~\~с. Джурин Жмеринського району Вінницької області по вулиці Заводській був зупинений інспектором СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Кушніром В.О. На вимогу працівника поліції не пред`явив документів, що встановлюють його особу, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як наслідок відповідачем [PERSON] було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВАБ №184304 від 09.08.2022. Даною постановою позивача було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. З постанови про адміністративне правопорушення БАВ №184304 встановлено, що 09.08.2022 о 15 год. 08 хв. в с. Джурин Жмеринського району Вінницької області по вулиці Заводській при зупинці працівниками поліції транспортного засобу ВАЗ 2103 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , останній на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 (а, б, г) та п. 2.4.(а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2\~ ст. 2 КАС України. Згідно частин першої, другої та третьої\~ статті 242 КАС України\~ судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, ст.\~ \~2\~ \~та ч. 4 ст.\~ \~242 КАС України\~ встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Частиною другою\~ статті 19 Конституції України\~ передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~ Конституцією\~ та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Так, відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншим встановленим законом способом. Положеннями статті 14 Закону України Про дорожній рух визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами і доповненнями, далі по тексту - ПДР). Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до пункту 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно з положеннями п.п 2.1 а, б, г ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс. За приписами п. 2.4 а ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. У випадках керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1ст.126 КУпАП. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України Про Національну поліцію від 2 липня 2015 року \~\~№ 580-VIII. За приписами статті 23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням \~\~Правил дорожнього руху \~\~його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Відповідно до \~\~ст.52 Закону України Про дорожній рух, \~\~контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль). Згідно ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням \~\~Правил дорожнього руху \~\~його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів \~Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, за приписами даної статті, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху \~\~транспорту, що передбачені, в тому числі частинами першою, другою і четвертою статті 126 цього Кодексу. За змістом статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися \~\~на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв. Поряд з цим, частинами 2, 3 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних \~\~правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф \~\~накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частиною першою та другою ст.258 КУпАП, \~\~уповноваженими \~\~органами \~\~(посадовими \~\~особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у \~\~справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до \~\~Кодексу України про адміністративні правопорушення, \~\~Закону України Про національну поліцію, з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, \~\~Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за \~№ 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі ( далі Інструкція). Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція №1395). Відповідно до п.4 розділу 1 Інструкції №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Розділом ІІІ Інструкції №1395 передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою статті 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Відповідно до \~\~статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання. Як встановлено судом першої інстанції, постановою інспектора СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Кушніра В.О. позивача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що 09.08.2022 о 15 год. 08 хв. в с. Джурин Жмеринського району Вінницької області по вулиці Заводській при зупинці працівниками поліції транспортного засобу ВАЗ 2103 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , останній на вимогу працівника поліції не пред`явив для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яких, як пояснив [PERSON] при фіксації правопорушення, не мав при собі, чим порушив п.п. 2.1.(а, б, г), 2.4.(а) ПДР України. Разом з тим, при огляді відеозапису з нагрудного відео реєстратора інспектора СРПП Кушніра В.О судом встановлено, що 09.08.2022 в 15 год 08 хв. працівниками поліції було зупинено автомобіль ВАЗ 2103 державний номерний знак [NUMBER] . Відеозапис проводився протягом години. При цьому вказаний відеозапис підтверджує факт керування [PERSON] автомобілем, відсутність у нього документів, що посвідчують особу, посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Крім того, як вбачається з відеозапису після зупинки транспортного засобу працівник поліції представився, пред`явив службове посвідчення, пояснив причину зупинення транспортного засобу, позивачу [PERSON] також роз`яснено його права у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, які передбачені 268 КУпАП. Таким чином, посилання позивача на те, що працівник поліції не пояснив йому причину зупинки, не представився, не роз`яснив його права спростовуються дослідженими судом доказами. Водночас встановлено, що як і при фіксуванні адміністративного правопорушення працівником поліції, так і в позовній заяві [PERSON] не заперечував факту відсутності в нього документів, наявність яких передбачена нормативно правовими актами України при керуванні транспортним засобом. Доводи апеляційної скарги, що за відсутності вчиненого правопорушення поліцейський не мав права вимагати в позивача будь-які документи, колегія суддів вважає помилковими, оскільки з аналізу вищенаведених норм встановлено, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 25.09.2019 у справі №127/19283/17. При цьому, колегія суддів зазначає, що вищезазначені вимоги нормативно-правових актів не ставлять в залежність пред`явлення документів, що посвідчують право керування транспортним засобом обов`язкову наявність задокументованого належними і допустимими доказами факту порушення ПДР України. Доводи апеляційної скарги щодо обов`язкового складання протоколу про адміністративне правопорушення колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки згідно статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У цьому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що в діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством . Також, суб`єктом владних повноважень спростовано доводи позивача, а постанова винесена інспектором СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП України Кушніром В.О. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП є законною, правомірною, винесеною у відповідності до норм чинного законодавства в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та не підлягала скасуванню. У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~315,\~316 КАС України\~суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied