Рішення адміністративного суду від 2022-01-31 00:00:00+02

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправним, скасувати рішення про розмір поновленої пенсії та зобов`язати відповідача провести розрахунок пенсії починаючи з 29.06.2016 у розмірі відповідно до частини другої статті 40 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши коефіцієнт його заробітної плати, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії, визначений відповідно до статті 40, показника середньої заробітної плати за 2016-2017 роки в розмірі 5377,90 грн, з проведенням перерахунку відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії починаючи з 29.06.2016, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані йому суми починаючи з 29.06.2016 до їх фактичної виплати. КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що полягає у непроведені з 01.10.2017 перерахунку пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, відповідно до пункту 4 - 3 розділу XV Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок з 01.10.2017 пенсії позивачу із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, відповідно до пункту 4 - 3 розділу XV Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2020 скасовано рішення суду першої інстанції, провадження у справі закрито на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України. Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що спірні правовідносини між сторонами вже вирішені рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 у справі №1440/1942/18 та перейшли до стадії виконання. Незгода з діями відповідача на виконання зазначеного судового рішення в окремому судовому провадженні не розглядається, а може бути розглянута шляхом звернення до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача в порядку судового контролю за виконанням рішення. УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ Касаційна скарга позивача обґрунтована тим, що спір у даній справі та справі №1440/1942/18 не є тотожними, оскільки предметом оскарження у попередній справі є відмова відповідача у поновленні пенсії, в той час як у цій справі - рішення відповідача щодо розміру поновленої пенсії позивача. Просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. У відзиві на касаційну скаргу відповідач посилається на те, що спір у цій справі та у справі №1440/1942/18 є тотожними, оскільки має місце між тими самими сторонами, про той самий предмет позову та з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення. Вважає, що суть даного позову фактично зводиться до незгоди позивача з рішенням відповідача, прийнятим на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 у справі №1440/1942/18, а тому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ Відповідно до вимог частин 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. У постановах від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17) Верховний Суд дійшов висновку, що «…зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.». Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 у справі №1440/1942/18 визнано протиправною бездіяльність Інгульського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області та зобов`язано провести поновлення та виплату пенсії за віком [PERSON] з 29.06.2016 відповідно до норм Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів. Вважаючи, що відповідачем на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 у справі №1440/1942/18 виплату пенсії проведено в розмірі, який не відповідає Закону №1058-ІV, позивач звернувся до суду з цим позовом. В обґрунтування позовних вимог та доводів касаційної скарги позивач покликається на недотримання відповідачем під час перерахунку на виконання рішення суду його пенсії вимог Закону №1058-ІV. При цьому, рішенням суду, на виконання якого здійснено такий перерахунок, відповідача зобовязано здійснити такий перерахунок саме відповідно до норм Закону №1058-ІV, що власне і створює підстави для ревізії рішення відповідача в порядку статті 383 КАС України та дотримання ним вимог Закону №1058-ІV під час перерахунку пенсії. Такі фактичні обставини вказують на те, що публічно-правовий спір між позивачем та відповідачем вирішено рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.10.2018р. у справі №1440/1942/18, а спір виник у зв`язку з неналежним на думку позивача виконанням відповідачем зазначеного рішення. Таким чином, вимоги позивача не підлягають розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України в межах справи №1440/1942/18. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги у даній справі не можуть бути розглянуті як за правилами адміністративного судочинства так і не підлягають розгляду в судовому порядку в цілому, в зв?язку з чим провадження у справі підлягає закриттю. Суд апеляційної інстанції прийняв правильне по суті рішення, однак за неправильних мотивів. Відповідно до статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин. Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, щодо необхідності зміни мотивів закриття провадження. Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги та зміни оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції в частині мотивів, з яких виходив суд при його ухваленні.

Результат розгляду: partial