Рішення адміністративного суду від 2022-06-16 00:00:00+03

[PERSON] , 22.10.2021 звернулася з позовом до суду, в якому просила: - визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; - зобов`язати відповідача виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; - визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за пенсією у 2021 році; - зобов`язати відповідача застосувати з 31.05.2021 при призначенні пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2018, 2019, 2020), які передують року звернення за пенсією у 2021 році, згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплатити різницю при призначенні і перерахунку пенсії за віком. Обґрунтовує позов тим, що відповідачем протиправно в порушення приписів пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 за № 1191, відмовлено у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV з посиланням на отримання позивачем до призначення пенсії за віком, іншої пенсії, зокрема, пенсії за вислугу років. Крім того, позивачка вважає протиправними дії відповідача щодо застосування, при призначенні їй пенсій за віком, показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2017 рік в розмірі 3764,40 гривень, про що позивачу стало відомо із листа відповідача № 7366-7004/М-02/8-0900/21 від 10.09.2021. На її думку, у спірному випадку підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, оскільки пенсія за віком призначається їй вперше відповідно до цього Закону. Тобто, в даному випадку мало місце призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії (за вислугу років) на інший (за віком). А тому відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії позивача з дотриманням вимог статей 27, 40 Закону № 1058, в тому числі, застосувавши показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~2018-2020 роки. Рішенням\~ Івано-Франківського окружного адміністративного суду\~ від 10 січня 2022 року позов задоволено. Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі призначення пенсії за віком виплачують грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій особи станом на день її призначення. Право на грошову допомогу мають особи, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого в статті 26 Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок - 30) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку іншу пенсію. На переконання Головного управлінням ПФУ в області у позивачки відсутнє право на отримання такої грошової допомоги, оскільки з 12.09.2017 по 15.09.2017 отримувала пенсію за вислугу років. Така обставина суперечить вимогам пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV. Разом з тим, згідно аргументів відповідача, позивач перебуває на обліку як одержувач пенсії з 12.09.2017, а не звертається за призначенням пенсії вперше (31.05.2021, заява про переведення на іншу пенсію), а тому застосувати показник середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення про переведення, не має правових підстав. Тобто пенсія за вислугу років призначена та обрахована \~позивачу саме за нормами Закону № 1058-ІV, при цьому норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначали лише умови, за яких така пенсія може бути призначена. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких мотивів. Судом апеляційної інстанції встановлено, що [PERSON] з 12.09.2017 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і до 15.09.2017 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», У зв`язку із працевлаштуванням, з 15.09.2017 відповідачем припинено виплату пенсії за вислугу років. Після досягнення позивачем 60-річного віку, на підставі поданої заяви від 31.05.2021 (а. с. 92-93), позивачці призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що засвідчується рішенням № 926090174401 (а. с. 65). До загального страхового стажу, органом пенсійного фонду враховано 41 рік і 6 місяців (коефіцієнт страхового стажу - 0,41500), свідченням чого є розрахунок стажу позивача (а. с. 14, 65). Згідно записів трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] від 02.09.1979 (а. с. 10-13), позивачка працювала на наступних посадах: - з 29.08.1979 по 10.12.1981 на посаді лаборанта у Надвірнянській школі-інтернат; - з 10.12.1981 по 05.09.1982 на посаді старшої піонервожатої у Надвірнянській школі-інтернат; - з 06.09.1982 по 03.02.1983 на посаді вчителя французької мови у Чорноославській восьмирічній школі; - з 04.02.1983 по 31.08.1984 на посаді старшої піонервожатої у Чорноославській восьмирічній школі; - з 01.09.1984 по 31.08.1988 на посаді вихователя групи продовженого дня у Чорноославській восьмирічній школі; - з 01.09.1988 по 29.08.2002 на посаді вчителя французької мови у Чорноославській восьмирічній школі; - з 30.08.2002 по 11.09.2017 на посаді заступника директора школи з виховної роботи у Чорноославській восьмирічній школі; - з 15.09.2017 по даний час на посаді заступника директора школи з виховної роботи \~у Чорноославській школі І-ІІІ ступенів, назву якої з 08.02.2018 змінено на Чорноославський ліцей Делятинської селищної ради об`єднаної територіальної громади. Як свідчить зміст заяви від 31.05.2021 (а. с. 92-93), позивачка під час звернення до органу пенсійного фонду про перерахунок пенсії, одночасно просила нарахувати і виплатити їй грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій, які не підлягають оподаткуванню. Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 01.08.2021 за № 0900-0213-8/27763 повідомило позивачку про відсутність правових підстав для виплати грошової допомоги з посиланням на обставину отримання позивачем до призначення пенсії за віком, іншої пенсії, а саме пенсії за вислугу років (а. с. 15-16). Окрім вказаного, не погоджуючись із обчисленням відповідачем при перерахунку розміру пенсії, а саме невірного застосування показника середньої заробітної плати, [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із відповідною заявою. Листом від 10.09.2021 за № 7366-7004/М-02/8-0900/21 (а. с. 17-18) відповідач проінформував позивачку про призначення їй з 31.05.2021 пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV з урахуванням страхового стажу 41 рік 6 місяців (коефіцієнт страхового стажу - 0,41500) та заробітної плати за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 (згідно із довідкою), 01.07.2000 по 31.03.2021 (згідно з даними реєстру застрахованих осіб), коефіцієнт заробітної плати - 1,25233, з урахуванням базової зарплати, яка застосовувалася при перерахунку пенсій з 01.10.2017 (3 764,40 гривень * 1,17/1,11). Зазначив про відсутність підстав для такого перерахунку пенсії, оскільки пенсія за вислугу років призначена з 12 вересня 2017 року, а тому показник середньої заробітної плати повинен застосовуватися такий, який було враховано під час призначення попереднього виду пенсії. Вважаючи неправомірною відмову у перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, а також у нарахуванні і виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивачка звернулася в суд з метою захисту своїх порушених прав. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з порушення відповідачем принципу пропорційності враховуючи отримання позивачем пенсії за вислугу років тільки у сумі 278,69 гривень, що є значно менше за розмір грошової допомоги - десять місячних пенсій, на отримання якої позивачка станом на 12.09.2017 мала право в силу вимог пункту 7-1\~ розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058. Крім цього, дійшов висновку, що у спірних правовідносинах дії відповідача по переведення з 31 травня 2021 року позивачки на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV не можна розцінювати як переведення з одного виду пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на інший у тій же системі, тобто позивачці призначено іншу пенсію за іншим Законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком на умовах Закону № 1058-ІV). З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне. Щодо визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та зобов`язання відповідача виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то суд апеляційної інстанції зазначає таке. Відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не оспорюється \~наявність у позивачки необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах, що є однією із умов для отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідач вказує, на відсутність у позивачки права на виплату цієї допомоги, оскільки [PERSON] отримувала до призначення пенсії за віком, інший вид пенсії, зокрема, пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII. Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що [PERSON] з 12.09.2017 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII. Цей вид пенсії, позивачка отримувала з 12.09.2017 по 15.09.2017, загальна сума виплати становила 278 грн 69 коп, вказані факти не оспорюються [PERSON] . Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що так як позивачка отримувала пенсію за вислугу років, відповідно до Закону № 1788-XII, а тому позивачка не має права на отримання \~грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки право на отримання цієї грошової допомоги виникає, якщо особа не отримувала будь-яку пенсію. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання відповідача виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» задоволенню не підлягають. Щодо визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та зобов`язання відповідача застосувати з 31.05.2021 при призначенні пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2018, 2019, 2020), які передують року звернення за пенсією у 2021 році, згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. (частина 1 статті 10 Закону № 1058-IV). Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлено статтею 40 Закону № 1058-IV, в редакції чинній на час звернення позивача із заявою, відповідно до частини 2 якої заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Як вже встановлено вище судом апеляційної інстанції, позивачці з 12.09.2017 було \~призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону № 1788-XII, виплату якої припинено 15.09.2017. Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що в подальшому, 31.05.2021 позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою (а. с. 92) про переведення на інший вид пенсії, зокрема, на пенсію по віку відповідно до Закону № 1058-ІV. Проаналізувавши вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, зокрема заяву позивачки про переведення на інший вид пенсії, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачка не звертається за призначенням пенсії вперше, а просить перевести на інший вид пенсії та здійснити її перерахунок, а тому застосовувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за цим перерахунком пенсії, правових підстав не має. Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за пенсією у 2021 році та зобов`язання відповідача застосувати з 31.05.2021 при призначенні пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2018, 2019, 2020), які передують року звернення за пенсією у 2021 році, згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплатити різницю при призначенні і перерахунку пенсії за віком, також необхідно відмовити. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Результат розгляду: denied