Рішення адміністративного суду від 2022-08-31 00:00:00+03

у листопаді 2021 року [PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради (УПСЗН Хмельницької міської ради) про визнання протиправним \~\~та скасування рішення, оформленого у вигляді повідомлення \~за \~№372646 від 28.06.2021, \~про відмову у призначенні субсидії \~для відшкодування \~\~\~витрат на оплату житлово-комунальних послуг \~\~та зобов`язання призначити субсидію \~з 01.05.2021. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Із матеріалів справи встановлено, що 19.05.2021 [PERSON] звернулась до УПСЗН Хмельницької міської ради з заявою про призначення їй субсидії для відшкодування \~\~витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Повідомленням \~№372646 від 28.06.2021 відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні субсидії з травня 2021, оскільки \~загальна площа житла перевищує \~230 кв.м. Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необґрунтованості позовних вимог. Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Так, умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива регулюються Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (Положення №848). Відповідно до п. 2 Положення №848, право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках). Згідно \~з \~п. 3 Положення №848 житлова субсидія \~є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку. При цьому, п. 22 \~Положення №848 у \~редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку). Так, згідно із змінами, внесеними до Положення №848 \~постановою Кабінету Міністрів України \~\~№420 від 14.04.2021, що застосовуються з 1 травня 2021, підпункт 1 \~пункту \~14 Положення \~викладений у наступній редакції: «Житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо загальна площа житлового приміщення перевищує 130 кв. метрів для квартир у багатоквартирному будинку, 230 кв. метрів для індивідуальних будинків (крім житлових приміщень дитячих будинків сімейного типу, прийомних сімей, багатодітних сімей, сімей, у яких на початок місяця, з якого призначається субсидія, проживають троє і більше дітей, з урахуванням тих, над якими встановлено опіку чи піклування; житлових приміщень, на які оформлено два і більше окремих особових рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, за умови, що загальна площа частини або окремого житлового приміщення кожного домогосподарства, на яку призначається субсидія, не перевищує 130 кв. метрів для квартири, 230 кв. метрів для індивідуального будинку; житлових приміщень, якими забезпечено за рахунок державного чи місцевого бюджету осіб з інвалідністю з ураженнями опорно - рухового апарату, які пересуваються на візках). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.02.2018 позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 260,0 кв.м. по [ADDRESS] . Стосовно доводів позивача про те, що із загальної площі належного їй будинку лише незначна частина \~66,4 кв. м. є \~житловою опалювальною площею, а тому відповідач повинен був врахувати саме \~цю частину приміщення \~при вирішенні питання призначення субсидії, а не загальну площу будинку, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Так, загальна площа житлового будинку - це сумарна площа житлових і підсобних/допоміжних \~приміщень, \~\~яка \~включає \~всю площу \~відповідного \~капітального \~житлового приміщення, \~тобто \~усі види \~приміщень, \~\~які \~входять до його \~складу: \~як \~такі, що є суто жилими, так і \~усі інші опалювальні \~та \~не опалювальні \~частини будинку. Інакше кажучи, \~для \~призначення субсидії \~має значення \~\~не \~площа окремих \~жилих \~\~частин \~\~будинку, \~тобто кімнат, \~а \~\~загальна \~\~площа усіх \~приміщень \~\~будинку в сукупності. Вказане узгоджується з положеннями пп. 1 \~п. \~14 Положення №848, \~оскільки \~у іншому \~випадку \~законодавець \~повинен \~був \~окреслити \~відповідне \~обмеження \~посиланням \~саме \~на \~\~\~житлову \~(жилу) площу \~житлового приміщення, а \~не \~на \~загальну площу. Крім того, у Положенні №848 законодавець також використовує \~граматичну \~конструкцію \~"житлового приміщення (будинку)", що також вказує на те, що \~поняття \~"приміщення" та \~поняття \~"будинок" у \~\~цьому нормативному акті не \~суперечать одне одному \~\~логічно та семантично. \~ Враховуючи те, що загальна площа \~житлового приміщення (житлового будинку), який належить \~позивачці, \~перевищує 230 кв. м., \~а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення відповідача \~про відмову у призначенні позивачу субсидії \~не суперечить \~\~вимогам \~п. п. \~1 \~пункту \~14 Положення №848 про порядок призначення житлових субсидій, відтак відсутні підстави для його скасування. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що наведенні в апеляційній скарзі доводи повністю спростовуються встановленими у справі обставинами та письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи. Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: denied