Рішення адміністративного суду від 2022-07-12 00:00:00+03

24 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Херсонській області, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління щодо не зарахування (не включення) позивачу до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру призначеного 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та до стажу роботи, який дає право на доплату за вислугу років, періоду проходження служби в Збройних Силах з 05.12.1957 по 04.07.1960 (2 роки 7 місяців), половини строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1960 по 28.12.1964 (4 роки 3 місяці), роботу в органах прокуратури з 04.05.1964 по 03.05.1967 (3 роки); - зобов`язати Головне управління зарахувати (включити) позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на доплату за вислугу років, період проходження служби в Збройних Силах з 05.12.1957 по 04.07.1960 (2 роки 7 місяців), половину строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1960 по 28.12.1964 (4 роки 3 місяці), роботу в органах прокуратури з 04.05.1964 по 03.05.1967 (3 роки); - зобов`язати Головне управління здійснити позивачу перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 26.02.2020 №145/20 у розмірі 82% суддівської винагороди працюючого судді з урахуванням стажу судді 37 років 3 місяці 14 днів, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року адміністративний позов [PERSON] задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо перерахунку пенсії [PERSON] без урахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоду проходження строкової військової служби з 12.12.1957 до 12.08.1960, половини строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1960 до 28.12.1964 та періоду роботи в органах прокурори з 04.05.1964 до 03.05.1967. Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати судді у відставці [PERSON] до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження строкової військової служби з 12.12.1957 до 12.08.1960, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1960 до 28.12.1964 та період роботи в органах прокурори з 04.05.1964 до 03.05.1967. Зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] у розмірі 84% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 26.02.2020 №145/20, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум. Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. В обґрунтування скарги апелянт вказує на те, що для застосування розміру 82%, а тим паче, 84% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відсутні підстави, оскільки з моменту проголошення Рішення КСУ від 18.02.2020 №2-р/2020, Закон України від 07.07.2010 №2453 "Про судоустрій і статус суддів" в частині регулювання щомісячного грошового утримання, остаточно втратив чинність. Також апелянт посилався на положення статі 137 Закону №1402-VIII, якою зазначено вичерпний перелік посад, стаж роботи на яких зараховується саме до стажу судді та може бути врахований при здійсненні перерахунку згідно цього закону. Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи. Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження. Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Указом Президента України від 21 квітня 1997 року №357/97 [PERSON] було звільнено з посади судді Апеляційного суду Херсонської області у відставку відповідно до пункту 9 частини п`ятої статті 126 Конституції України (а.с. 29, 30). Відповідно до Розрахунку стажу судді, якій дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] , виданого Апеляційним судом Херсонської області, до стажу роботи на посаді судді зараховані наступні періоди: служба в Радянській армії (з 12.12.1957 до 12.08.1960 - 2 роки 8 місяців); студент Харківського юридичного інституту (з 01.09.1960 до 28.12.1964 - 1 рік 3 місяці); суддя Херсонського обласного суду (з 20.09.1967 до 06.07.1982 - 14 років 9 місяців); заступник голови Херсонського обласного суду (06.07.1982 до 12.05.1997 - 14 років 10 місяців). Всього станом на 12.05.1997 загальний стаж становить 33 роки 7 місяців 8 днів (а.с. 31). Згідно протоколу Дніпровського РУПФУ №778 від 08.02.2007, загальний стаж роботи [PERSON] складає 33 роки 7 місяців 10 днів, з яких стаж судді 30 років 11 місяців 9 днів, військова служба 2 роки 8 місяців 1 день. Заг. процент розрах. утримання від заробітку 90 (а.с. 26 зв.). 26 лютого 2020 року Херсонський апеляційний суд, відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, видав [PERSON] довідку №145/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 51 зв.). Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі №540/2426/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2021 року, зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити [PERSON] , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із вищезгаданою Довідкою, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. На виконання вказаного рішення Головне управління здійснило перерахунок щомісячного грошового утримання [PERSON] , як судді у відставці у розмірі 68% грошової винагороди судді, працюючого на відповідній посаді. Під час вищевказаного перерахунку ГУ ПФУ в Херсонській області виходило з того, що загальний стаж роботи [PERSON] на посаді судді становить 29 років 7 місяців 22 дні (50% (20 років) + 18 % (9 років х 2%) = 68%). Вважаючи, що Головне управління протиправне не зарахуванням до стажу роботи період служби в Збройних Силах з 05.12.1957 до 04.07.1960 (2 роки 7 місяців), половину строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1960 до 28.12.1964 (1 роки 3 місяці), роботу в органах прокуратури з 04.05.1964 до 03.05.1967 (3 роки), що вплинуло на відсоткове значення розміру грошового утримання судді, [PERSON] звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з доводами позивача про те, що його стаж роботи, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням періоду служба в армії, половину строку навчання в інституті та роботи на посаді прокурора, складає років 37 років 3 місяці, у зв`язку із чим розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинен становити 84%. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступного. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до частини першої статті 137 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Разом з тим абзацом четвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Зазначене відповідає вимогам статті 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ця позиція підтримана і в Рішенні Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року №1-рп/2011, згідно з яким Конституційний Суд України вважає, що вказані положення Основного Закону України передбачають загальновизнані принципи дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, а саме: принцип їх безпосередньої дії, тобто поширення тільки на ті відносини, які виникли після набуття чинності законами чи іншими нормативно-правовими актами, та принцип зворотної дії в часі, якщо вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. На час обрання позивачем суддею (20.09.1967) законодавство СРСР не передбачало право судді на відставку та відповідно не регламентувало питання обчислення стажу, який дає право на таку відставку. Між тим, абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону України від 15.12.1992 року №2862-XII "Про статус суддів" (який діяв на час роботи позивача на посаді судді) встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Крім того, згідно з статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (чинного на час роботи позивача на посаді судді) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду з таким предметом та підставами спору, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботи на посаді слідчого і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним (постанови від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 13.11.2019 у справі №521/2593/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 24.03.2020 у справі №559/512/17 та від 29.04.2020 у справі 426/12415/16-а). Наведені правові висновки відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України є обов`язковими для врахування апеляційним судом при розгляді цієї справи. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про протиправність дій відповідача щодо перерахунку пенсії позивача без урахування до стажу позивача на роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоду строкової військової служби з 12.12.1957 до 12.08.1960, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1960 до 28.12.1964 та періоду роботи в органах прокурори з 04.05.1964 до 03.05.1967. Таким чином, до стажу роботи позивача на роботі судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім стажу перебування на посаді судді (з 20.09.1967 до 12.05.1997) - 29 років 7 місяців 22 дня також підлягає врахуванню 2 роки 7 місяців (період служби в Збройних Силах з 05.12.1957 до 04.07.1960), 2 роки 1 місяць 15 днів (половина строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1960 до 28.12.1964) та 3 роки роботи в органах прокуратури з 04.05.1964 до 03.05.1967. Ураховуючи викладене, стаж роботи позивача, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 37 років 3 місяці. Частиною третю статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. За такого правового регулювання колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] повинен становити 84% (50% (20 років) + 34% (17 років х 2%)). Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, і наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими та не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відтак, апеляційна скарга ГУПФУ задоволенню не підлягає.

Результат розгляду: denied