Рішення адміністративного суду від 2022-02-02 00:00:00+02

[PERSON] (надалі по тексту позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (надалі по тексту відповідач), Завідувача Чутівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області Коваленко О.Є., в якому просив: - визнати протиправними дії Завідувача Чутівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області Коваленко О.Є. щодо відмови у прийнятті та розгляді заяви громадянина РФ [PERSON] про надання дозволу на імміграцію від 24.05.2021 - відповідно до Закону України "Про імміграцію", - зобов`язати Завідувача Чутівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області Коваленко О.Є. прийняти та розглянути заяву громадянина РФ [PERSON] про надання дозволу на імміграцію від 24.05.2021 - відповідно до Закону України "Про імміграцію". Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/8240/21 від 27.09.2021 р. позовні вимоги адміністративного позову задоволено: визнано протиправними дії Чутівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області щодо відмови у прийнятті та розгляді заяви громадянина РФ [PERSON] про надання дозволу на імміграцію від 24.05.2021 відповідно до Закону України "Про імміграцію" та зобов`язано Чутівський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Полтавській області прийняти та розглянути заяву громадянина РФ [PERSON] про надання дозволу на імміграцію від 24.05.2021 відповідно до Закону України "Про імміграцію". Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу в якій, посилається на невірно застосовані норми матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на те, що судом першої інстанції не враховано імперативний припис ч. 10 ст. 9 Закону України «Про імміграцію», а також обставину, що у відповідача відсутні підстави для прийняття та розгляду заяви позивача відповідно до Закону України «Про імміграцію». Також, на думку заявника, справа мала бути розглянута за правилами загального позовного провадження. Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] є громадянином Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] /а.с. 20-25/. Позивач звернувся до Чутівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області з заявою від 24.05.2021 про подання заяви про надання дозволу на імміграцію /а.с. 77-79/. До якої було додано: - довідку КНП "Чутівський центр ПМСД" №9 від 21.05.2021; - заяву встановленої форми про отримання дозволу на імміграцію; - квитанцію про сплату адміністративного збору; - копію сторінок закордонного паспорта громадянина РФ [PERSON] № [NUMBER] та нотаріально-посвідчений переклад українською мовою сторінки паспорта; - копію свідоцтва про народження [PERSON] та його нотаріально посвідчений переклад; - три фотокартки 3,5х4,5; - копію договору найму (оренди) житла від 15.10.2020, де постійно проживає [PERSON] ; - нотаріально посвідчену копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2018 стосовно житла, де постійно проживає [PERSON] ; - копію витягу про державну реєстрацію речового права стосовно житла, де постійно проживає [PERSON] ; -нотаріально посвідчену заяву [PERSON] та [PERSON] від 21.05.2021 про згоду на реєстрацію місця проживання [PERSON] в їх будинку; - довідку лікаря-інфекціоніста № 416 від 09.02.2021, лікаря-нарколога № 6 від 09.02.2021, лікаря-психіатра № 5 від 09.02.2021, лікаря фтизіатра № 10 від 13.10.2021; - копію сторінок паспорта повнорідного брата [PERSON] - [PERSON] ; - копію довідки про реєстрацію [PERSON] громадянином України № 3/2015 від 12.01.2015; - завірену копію рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 22.01.2021 у справі №550/1307/21; - копію рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 22.01.2021 у справі №550/922/20; - копію рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 22.01.2021 у справі № 550/944/20; - копію постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2021 у справі № 550/944/20; - роздруківку змісту статті 20 КК Російської Федерації; - роздруківку електронних відомостей про реєстрацію 10.11.2020 на сайті посольства РФ у черзі на отримання довідки про несудимість. Листом від 24.06.2021 № 5341-623/5341-21 Чутівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області повідомлено позивача, що заява останнього про надання дозволу на імміграцію від 24.05.2021, яка надійшла засобами поштового зв`язку 26.05.2021, до розгляду не прийнята /а.с.11-12/. 15.07.2021 позивач подав до Чутівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області заяву від 14.07.2021 про долучення до матеріалів заяви про надання дозволу на імміграцію від 24.05.2021 оригіналу довідки Генерального консульства Росії у Харкові про відсутність (наявність) судимості № 147 від 30.06.2021 та її нотаріально посвідчений переклад /а.с. 109/. Листом від 28.07.2021 № 5341-703/5341-21 Чутівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області повідомлено позивача про те, що оригіналу довідки Генерального консульства Росії у Харкові про відсутність (наявність) судимості № 147 від 30.06.2021 та її переклад долучено до раніше надісланих документів та зазначено, що станом на 28.07.2021 заява про надання дозволу на імміграцію до розгляду не прийнята /а.с. 112 зворотній бік, 113-114/. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у спірному випадку Чутівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області не мав підстав для розгляду заяви відповідача відповідно до Закону України "Про звернення громадян", не дослідив та не врахував всіх обставин та наданих заявником документів. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземцям та особам без громадянства може бути надано притулок у порядку, встановленому законом. Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначає Закон України "Про імміграцію". Згідно зі статтею 3 Закону України "Про імміграцію" правовий статус іммігранта в Україні визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію. Пунктом 2 частини першої статті 9 Закону України "Про імміграцію" зазначено, що заяви про надання дозволу на імміграцію подаються особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Заяву про надання дозволу на імміграцію, згідно з частиною другою статті 9 Закону України "Про імміграцію" , заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою. Згідно з частиною десятою статті 9 Закону України "Про імміграцію" у разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 затверджено Порядок формування квоти імміграції та Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень(далі - Порядок №1983). Порядок №1983 визначає процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію. Так, підпунктом 3 пункту 2 Порядку №1983 передбачено, що рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні підрозділи ДМС (далі - територіальні підрозділи) - стосовно іммігрантів, які на законних підставах перебувають на території України і є іммігрантами позаквотової категорії (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС або територіальний орган), а саме: одного з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітей і батьків громадян України; осіб, які є опікунами чи піклувальниками громадян України або перебувають під опікою чи піклуванням громадян України; осіб, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням; закордонних українців, подружжя закордонних українців, їх дітей у разі їх спільного в`їзду та перебування на території України. Згідно з пунктом 10 Порядку №1983 заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: до територіальних підрозділів за місцем проживання - особами, які тимчасово перебувають в Україні на законних підставах; до закордонних дипломатичних установ України за місцем постійного проживання - особами, які постійно проживають за межами України. Пунктом 11 Порядку №1983 визначено, що для отримання дозволу на імміграцію разом із заявою встановленого міграційною службою за погодженням з МЗС зразка подаються: - копія документа, що посвідчує особу (підтверджує громадянство (підданство) чи статус особи без громадянства); - три фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; - документ про місце проживання (в Україні та за кордоном); - документально підтверджені відомості про склад сім`ї (копії свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, документів про усиновлення, встановлення опіки чи піклування тощо); - документ, виданий лікувально-профілактичним закладом про відсутність у заявника хвороб, зазначених у пункті 5 частини п`ятої статті 9 Закону України "Про імміграцію" (крім осіб, зазначених у пунктах 1 і 3 частини третьої статті 4 Закону). Особи, які постійно проживають за межами України, подають документ, виданий лікувальним закладом держави за місцем проживання, який підлягає легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами; - довідка, видана компетентним органом держави попереднього проживання або її дипломатичним представництвом чи консульською установою в Україні, про відсутність судимості (крім осіб, зазначених у пунктах 1 і 3 частини третьої статті 4 Закону України "Про імміграцію"). У виняткових випадках такі відомості можуть бути отримані міграційною службою чи територіальними органами і підрозділами шляхом надсилання відповідного запиту компетентним органам іноземних держав, з якими укладено договір про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах; - квитанція про сплату державного мита або консульського збору, якщо за дії, пов`язані з наданням дозволу на імміграцію, законодавством передбачена їх сплата, або документ, який підтверджує наявність пільг щодо сплати. Документи, визначені пунктами 1 - 10 частини сьомої статті 9 Закону України "Про імміграцію", додатково подаються відповідно до категорії іммігрантів. У разі необхідності відповідні територіальні органи і підрозділи, які забезпечують провадження у справах з питань імміграції, можуть затребувати інші документи, що уточнюють наявність підстав для надання дозволу на імміграцію, якщо це не суперечить Закону України "Про імміграцію", а також запросити для бесіди заявників чи інших осіб. Відповідно до пункту 12 Порядку №1983 територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: - формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, інформацію, зазначену ними у заяві про надання дозволу на імміграцію, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; - проводять перевірку законності перебування в Україні іммігранта з використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України (система "Аркан"), або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби; - проводять перевірку даних іммігранта за банками даних Інтерполу з метою отримання інформації, яка є підставою для відмови у наданні дозволу на імміграцію відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 10 Закону України "Про імміграцію"; - надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; - здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції. Отже вказаними нормативними актами передбачено процедуру розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію. Згідно матеріалів справи [PERSON] , за допомогою засобів поштового зв`язку, звернувся до Чутівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області з заявою про подання заяви про надання дозволу на імміграцію /а.с. 77-79/.Окрім того, було додано довідку КНП "Чутівський центр ПМСД" №9 від 21.05.2021, згідно з якою позивач з 21.05.2021 перебував на амбулаторному лікуванні /а.с. 17/. Чутівським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області листом від 24.06.2021 № 5341-623/5341-21 повідомлено позивача, що заява про надання дозволу на імміграцію розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян» та до розгляду не прийнята. Колегія суддів зазначає, що в листі не зазначено причину відмови в розгляді, не зазначено перелік документів, яких бракує та необхідно додати до заяви. До того ж у відповідності до приписів пункту 11 Порядку №1983 відповідач мав законодавчо визначене право затребувати інші документи, що уточнюють наявність підстав для надання дозволу на імміграцію, якщо це не суперечить Закону України "Про імміграцію", а також запросити для бесіди заявників чи інших осіб. В апеляційній скарзі відповідачем також не зазначено відсутність яких документів була підставою для неприйняття зави. Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не взято до уваги, що підставою для відмови в поданні заяви було подання такої заяви засобами поштового зв`язку колегія суддів вважає необґрунтованими виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про імміграцію» заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою. В обґрунтування надання заяви засобами поштового зв`язку позивач надав довідку КНП "Чутівський центр ПМСД" №9 від 21.05.2021. Між тим в листі відповідач жодним чином не послався на неї та не навів доводів в обґрунтування неврахування вказаної довідки. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у спірному випадку Чутівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області не мав підстав для розгляду заяви відповідача відповідно до Законом України "Про звернення громадян", не дослідив та не врахував всіх обставин та наданих заявником документів. При цьому підстави не прийняття заяви про надання дозволу на імміграцію, у разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів, передбачені ч.10 ст. 9 Закону України «Про імміграцію», а не Законом України «Про звернення громадян», а тому розгляд вказаної заяви в порядку Закону України «Про звернення громадян» не ґрунтується на вимогах закону. Стосовно доводів Відповідача щодо порушення судом першої інстанції ч.3 ст.257 КАС України, а саме розгляд справи за правилами спрощеного, а не загального позовного провадження, колегія суддів зазначає наступне. Згідно п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 2,4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Предметом даної справи є визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, отже дана справа не належить до категорії справ, які приписами КАС України зобов`язано розглядати за правилами загального позовного провадження. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 12 та ст. 257 КАС України. Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін. Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Результат розгляду: denied