Рішення адміністративного суду від 2022-02-11 00:00:00+02

У січні 2020 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛПХ Україна», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив: - скасувати рішення від 18.11.2019 №0003923305 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено повністю: Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 18.11.2019 №0003923305 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що під час перевірки встановлено факти неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб за 2016-2019 роки з доходу, отриманого як додаткове благо, у сумі 112 103,10 грн., з коштів на які було виділено паливно-горючі матеріали, а також неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб за 2016-2019 роки з доходу, отриманого як додаткове благо, у сумі 168041,28 грн. з [PERSON] з коштів, перерахованих на розрахунковий рахунок як виплати на відрядження. Крім того, апелянтом викладено клопотання, в якому просить замінити ГУ ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ 43141377) правонаступником - ГУ ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ 44096797). Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема ГУ ДПС у Київській області. Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до п.1 постанови №893. Відповідно до ч.1 ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. Наведене клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом заміни відповідача ГУ ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ 43141377) її правонаступником ГУ ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ 44096797) та після такої заміни усі дії, вчинені в адміністративному процесі до її вступу, обов`язкові для ГУ ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ 44096797) в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для ГУ ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ 43141377). Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПХ Україна» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення та призначено до розгляду в порядку письмового провадження. 13 грудня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у Київській області, в якому відповідач просить здійснювати апеляційний розгляд за участі його представника. Щодо заявленого відповідачем клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні. При цьому, апеляційний суд враховує, що відповідно до приписів частини четвертої статті 12 КАС України, виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу. В той же час, в межах спірних правовідносин позивачем оскаржувається податкове повідомлення-рішення на суму 61 631,76 грн. та 12 326,35 грн. штрафних санкцій, що не підпадає під жоден з критеріїв, передбачених вищевказаними приписами. Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, критерій її складності та приписи статті 12 КАС України, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, враховуючи встановлений на території України карантин, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю сторін у відкритому судовому засіданні. 06 січня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПХ Україна», в якому позивач повністю підтримує правову позицію суду першої інстанції та вказує про відстуність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги. Зокрема, позивач вказує, що в апеляційній скарзі викладено суб`єктивну думку представника апелянта в частині незгоди із рішенням суду першої інстанції, незважаючи на факт наявності рішення ДПС України від 06.02.2020 №4680/6/99-00-08-05-01-06, яким скасовано висновки ГУ ДПС у Київській області за описаними у апеляційній скарзі епізодами. Ухвалою Шостого апеляційного адіміністративного суду від 11 лютого 2022 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року на розумний строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи. Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЛПХ Україна» з питань, що стали предметом заперечення на акт від 22.08.2019 №762/10-36-14-01/39807977 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЛПХ Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, за результатами чого складено акт від 16.10.2019 №140/10-36-05-01/39807977. У висновках до вказаного акту зазначено, зокрема, про наступні порушення: - пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), у результаті чого встановлено заниження суми податку на доходи фізичних осіб за 2016-2019 у розмірі 50 935,98 грн.; - п. 1 ч. 1 ст. 7, п.п. 1, 2 та 5 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у результаті чого встановлено заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2016-2019 роки у розмірі 61 631,76 грн. На підставі викладеного, Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято рішення від 18.11.2019 №0003923305 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким з огляду на донарахування ТОВ «ЛПХ Україна» єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне у розмірі 61 631,76 грн. та на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано до ТОВ «ЛПХ Україна» штрафні санкції у розмірі 12 326,35 грн. Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження вказаного рішення, ТОВ «ЛПХ Україна» подано відповідну скаргу до Державної податкової служб України, рішенням якої від 03.01.2020 №444/6/99-00-08-01-01-06 рішення Головного управління ДПС у Київській області від 18.11.2019 №0003923305 залишено без змін, а скаргу - без задоволення Вважаючи податкове повідомлення-рішення контролюючого органу протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду. Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 18.11.2019 №0003923305 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яке має похідний характер від податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у м. Києві від 18.11.2019 №0003963305 та №0003953305, внаслідок скасуванню останніх у межах адміністративного (досудового) оскарження також є протиправним та підлягає скасуванню. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є такі роботодавці як підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (ч. 5 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»). Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (ч. 7 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»). Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У силу п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску. Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів деталізовано в ч. 14 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення. Оскарження рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки. З матеріалів справи, зокрема, акту перевірки, вбачається, що контролюючим органом встановлено порушення порядку обчислення і сплати єдиного внеску ТОВ «ЛПХ Україна» за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, а саме: підприємством не утримано та не перераховано до бюджету єдиного внеску з доходу, отриманого як додаткове благо у сумі 280 144,38 грн., з коштів які було виділено та закуплено паливо. При цьому, вказаному висновку передували твердження перевіряючих про неутримання та неперерахування ТОВ «ЛПХ Україна» податку на доходи фізичних осіб за 2016-2019 роки з доходу, отриманого як додаткове благо, у сумі 112 103,10 грн., з коштів на які було виділено паливно-горючі матеріали, а також неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб за 2016-2019 роки з доходу, отриманого як додаткове благо, у сумі 168 041,28 грн. з [PERSON] з коштів, перерахованих на розрахунковий рахунок як виплати на відрядження. Разом з тим, матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що рішенням Державної податкової служби України від 06.02.2020 №4680/6/99-00-08-05-01-06 про результати розгляду скарги (т. 2, а.с. 208-214) скасовано податкові повідомлення-рішення від 18.11.2019 №0003963305 та №0003953305, якими ТОВ «ЛПХ Україна» нараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з підстав, що також слугували основою для прийняття оскаржуваного у даній адміністративній справі рішення та вказано наступне: «Аналіз акта перевірки свідчить про невідповідність його загальної та описової частин?вимогам, встановленим у Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727, адже він не містить повної інформації щодо порушення TOB «ЛХП Україна» податкового законодавства в частині отримання директором товариства додаткового блага у вигляді вартості ПММ та виплат на відрядження. Водночас, скаржником до скарги додані копії документів (які надавались до перевірки), що підтверджують ведення обліку про фактичне витрачання палива (накази про затвердження норм списання дизельного палива, відомості про витрати дизельного пального, акти списання, ін.) та копії документів про відрядження (накази про відрядження, звіти про використання коштів, чеки та квитанції, квитки, посадкові талони, посвідчення про відрядження, ін.), тому висновки перевірки у цій частині є необґрунтованими, недоведеними та передчасними». Відтак, як вірно вказав суд першої інстанції, мотиви, з яких виходив контролюючий орган під час прийняття оскаржуваного рішення, так і податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 18.11.2019 №0003963305 та №0003953305, Державною податковою службою України, як центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику, визнані безпідставними та скасовані рішенням останньої від 06.02.2020 №4680/6/99-00-08-05-01-06 про результати розгляду скарги. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване в межах даної справи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 18.11.2019 №0003923305 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яке має похідний характер від аналогічних висновків та податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у м. Києві від 18.11.2019 №0003963305 та №0003953305, внаслідок скасуванню останніх у межах адміністративного (досудового) оскарження, також є протиправним та підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року. Так, при зверненні з апеляційною скаргою, відповідач жодним чином не врахував факт наявності рішення ДПС України від 06.02.2020 №4680/6/99-00-08-05-01-06, яким скасовано висновки ГУ ДПС у Київській області за описаними у апеляційній скарзі епізодами. Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПХ Україна» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення. Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно. Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Результат розгляду: denied