Рішення адміністративного суду від 2022-08-09 00:00:00+03

[PERSON] звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: визнати протиправним рішення №1991 від 21.12.2019 року про відмову у призначені пенсії за віком з 06.06.2019 року; зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком з 06.06.2019 року, тобто з моменту виникнення права на таку пенсію та здійснити відповідні виплати. \~\~ Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивоване тим, що оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії №1991 від 12.12.2019 року прийнято відповідно до чинного пенсійного законодавства, оскільки на момент його прийняття документально підтверджений загальний стаж роботи \~\~ [PERSON] становив лише 22 роки 2 місяці, при необхідному 26 років, що, у свою чергу, \~\~унеможливлювало призначення йому пенсії з дати досягнення пенсійного віку ( [INFO] ). Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позовні вимоги були обгрунтованими та підставними. Зазначає, що його позицію, яка є незмінною, належним чином обгрунтовано безпосередньо у позові. Суд не здійснив належний захист порушених прав позивача, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню. В зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України). Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] 23.05.2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №1991 від 12.12.2019 року із реєстраційним №5995/03.09-10 від 23.12.2019 року. Підставою для відмови у призначенні пенсії стало те, що загальний страховий стаж [PERSON] складає 22 роки і 16 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, особі, яка досягла пенсійного віку у 2019 році, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До відділу виконання міжнародних договорів Управління застосування пенсійного законодавства скеровано заяву [PERSON] для підтвердження трудового стажу в Королівстві Іспанія за період 2007-2019 роки та формуляр UCR/E-3. На час прийняття рішення документи про підтвердження трудового стажу роботи [PERSON] у королівстві Іспанія не надходили. Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом. В подальшому Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішенням від 25.02.2020 року №134650007881 позивачу призначено пенсію за віком на підставі його заяви від 03.01.2020 року. \~\~ Відтак, спірні правовідносини виникли у зв`язку із прийняттям рішення про відмову у призначені пенсії за віком з 06.06.2019 року, а також необхідністю здійснити відповідні виплати за цей період. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Згідно із частиною першою статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком. Згідно із пунктом 1 частини 1 та частини 4 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. За змістом частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Механізм подання та оформлення документів для призначення або перерахунку пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносинах). Згідно пунктів 1.6, 1.7 Порядку №\~ 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 визначено перелік документів, що додаються до заяви про призначення пенсії за віком. Пунктом 2.23 Порядку №22-1 передбачено, що документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію. Пунктом 4.2 вказаного Порядку установлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі. Як слідує з матеріалів справи, первинне звернення позивача до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії відбулося 23.05.2019. Так, під час розгляду заяви [PERSON] від 23.05.2019 року про призначення йому пенсії за віком з 06.06.2019 року у зв`язку із досягненням ним 60-річного віку, останньому повідомлено про необхідність подати у строк до 23.08.2019 року (трьохмісячний строк) додаткові документи для призначення пенсії, а саме, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.200 та формуляр UCR/E-3 щодо зарахування до стажу періоду роботи з 2007 року по 2019 рік у Королівсті Іспанії. При цьому, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області вживались заходи щодо підтвердженян стажу роботи в Королівстві Іспанії, про що було повідомлено позивача, що підтверджується листом від 06.08.2019 №3808/02.11-10. Оскільки, у термін до 23.08.2019 року позивачем не було надано додаткових документів, які б підтверджували необхідний стаж роботи, визначений ст.26 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідачем було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №1991 від 12.12.2019 року. 03.01.2020 позивач повторно подав заяву про призначення пенсії із необхідними документами, зокрема, з довідкою про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року. При цьому, 17.02.2020 №1374/03-16 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було отримано формуляр UCR/E-3 з підтвердженням страхового стажу, набутого на території Королівства Іспанії. Враховуючи отримання відповідачем всіх документів, необхідних для призначення пенсії, позивачу призначено пенсію за віком на підставі його заяви від 03.01.2020 року, саме з 03.01.2020, а не з 06.06.2019. З огляду на викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії №1991 від 12.12.2019 року прийнято відповідно до чинного пенсійного законодавства, оскільки на момент його прийняття документально підтверджений загальний стаж роботи \~\~ [PERSON] становив лише 22 роки 2 місяці, при необхідному 26 років, що, у свою чергу, \~\~унеможливлювало призначення йому пенсії з дати досягнення пенсійного віку ( [INFO] ). Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Результат розгляду: denied