Рішення адміністративного суду від 2023-07-20 00:00:00+03

12.05.2022 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України, викладене в протоколі засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №393 від 26.08.2021 року, яким постанову ВЛК військової частини [NUMBER] в свідоцтві про хворобу №253 від 26.05.2021 року по причинному зв`язку вказаних захворювань відмінено, як підтвердження захворювання [PERSON] , що пов`язане з захистом Батьківщини; зобов`язати відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з втратою 10 відсотків працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України, викладене в протоколі засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №393 від 26.08.2021 року, яким постанову ВЛК військової частини [NUMBER] в свідоцтві про хворобу №253 від 26.05.2021 року по причинному зв`язку вказаних захворювань відмінено, як підтвердження захворювання [PERSON] , що пов`язане з захистом Батьківщини; визнано протиправним та скасовано протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.03.2022 р. №38, яким [PERSON] відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги; зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу [PERSON] , у зв`язку з втратою 10 відсотків працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апеляційну скаргу подало Міністерство оборони України, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 передбачено, що допомога, що не призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Апелянт вказував, що згідно п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії; допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. Право на отримання одноразової допомоги виникає з настанням певних обставин, а саме: у разі загибелі, у разі встановлення інвалідності, у разі встановлення ступеня втрати працездатності. Передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Законодавцем чітко визначено часовий проміжок між звільненням з військової служби та втратою працездатності, а саме три місяці, цей термін є виключний та не може бути змінений. [PERSON] первинно 10 відсотків втрати працездатності (Довідка МСЕК 12ААА №003080 від 07.02.2022 року) встановлено 07.02.2022 року, а звільнений [PERSON] , згідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 10.06.2021 року №96-рс у запас відповідно до п.п «а» п. 2 частини 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Апелянт вказував, що [PERSON] на час звільнення з військової служби згідно наказів командира військової частини [NUMBER] , був придатний до проходження військової служби, оскільки звільнений в запас з направленням на військовий облік до [INFO]. Апелянт вказував, що судом першої інстанції хибно взято до уваги, як доказ, той факт що у своїй позовній заяві позивач вказує на те, що на початку липня 2021 року в тримісячний термін після звільнення з військової служби [PERSON] , маючи право на одноразову грошову допомогу, звертався з заявою до [INFO] про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», а 13.09.2021 року [INFO] йому відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги. Таке твердження вказано зі слів позивача. Заява [PERSON] на виплату одноразової грошової допомоги так само і заява на обробку персональних даних підписані і подані ним 09.02.2022 року та зареєстровані у діловодстві 11.02.2022 року №30, інших заяв про виплату одноразової грошової допомоги у діловодстві [INFO] та [INFO], відсутні. Апелянт звертає увагу, що рішенням 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв оформлене протоколом №393 від 26.08.2021 року, згідно якого захворювання [PERSON] - Так, пов`язане із захистом Батьківщини, а постанову ВЛК військової частини [NUMBER] в свідоцтві про хворобу №253 від 26.05.2021 року по причинному зв`язку вказаних захворювань - відмінено, не являється підставою для виплати одноразової грошової допомоги. Апелянт вказував, що не погоджуємось з вимогами позивача в частині визнання протиправним і скасування рішення Міністерства оборони України, викладене в протоколі засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №393 від 26.08.2021 року яким постанову ВЛК військової частини [NUMBER] в свідоцтві про хворобу №253 від 26.05.2021 року по причинному зв`язку вказаних захворювань відмінено, як підтвердження захворювання [PERSON] , така вимога є некоректною. Відповідно до п.4 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою КМУ від 26.11.2014 року №671, Міністерство оборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і відповідно до покладених на нього завдань та повноважень не установлює причинний зв`язок захворювань. 18 Регіональна військово-лікарська комісія є окремим структурним підрозділом у складі Командування військово-медичних сил Збройних Сил України, яке є окремою юридичною особою і відповідно до п.2.1. «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 (зі змінами), для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, регіональні, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). До основних завдань яких належать проведення військово-лікарської комісії, в тому і визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням та визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) осіб звільнених із військової служби. Міністерство оборони України будь-яких рішень про встановлення причинного зв`язку захворювання [PERSON] не приймало. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що одноразова грошова допомога у разі інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які мають право на її отримання. Передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності і без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Заявника звільнено з військової служби 17.06.2021 року, 07.02.2022 року встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов 'язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби. Право на отримання одноразової допомоги пов`язане з настанням певних обставин, а саме, у разі встановлення ступеня втрати працездатності. Суд першої інстанції вказував, що підставою відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідачем, відповідно до протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.03.2022 року №38 зазначено, що «згідно з пунктом 7 частини другої статті 16 Закону України від 06.09.2018 р. № 2522-VIII) передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності і без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Довідкою МСЕК серії 12ААА №003080 від 07.02.2022 року, підтверджено, що [PERSON] втратив 10 відсотків працездатності в результаті захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. В протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.03.2022 року №38, відповідачем не було зазначено відповідного пункту постанови КМУ від 25.12.2013 року № 975, який став підставою відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним. Висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги уповноважені органи (військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи, організації та військові комісаріати (ТЦКСП)), які здійснюють оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги, подають до Департаменту фінансів Міністерства оборони України в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів. Наказом Міністерства оборони України від 12.02.2018 року №58, внесені зміни, зокрема, до додатку 13 Положення №530, що набрали чинності з 10.04.2018 року, якими передбачено, що командування зазначає свою позицію з питання, чи має заявник право на отримання зазначеної грошової допомоги. Передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Міністерством оборони України, є звернення до уповноваженого органу, в даному випадку - військкомату, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги). Суд першої інстанції вказував, що, з метою належного відновлення порушених права позивача, вважає за необхідне, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, якою визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.03.2022 року №38, яким [PERSON] відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, та зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] відповідно до витягу з наказу №120 від 17.06.2021 року командира Військової частини[NUMBER] звільнений з військової у запас згідно з підпунктом «а» пункту 2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту). Відповідно до посвідчення серія [NUMBER] виданого 15.04.2016 року [PERSON] є учасником бойових дій. В період часу з 30.07.2015 року до 17.06.2021 року [PERSON] проходив службу в Збройних Силах України по контракту, що підтверджується записами в військовому квитку та наказами Міністерства оборони України. За час проходження служби в Збройних Силах України [PERSON] брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України в наступні періоди, а саме: з 23.09.2015 року по 15.12.2015 року, що підтверджується довідкою №2011 від 22.02.2016 року; з 30.04.2018 року по 20.06.2018 року, з 06.07.2018 року по 02.08.2018 року, з 03.08.2018 року по 15.08.2018 року, що підтверджується довідкою №1660 від 10.05.2019 року; з 11.12.2019 року по 14.02.2020 року, що підтверджується довідкою №908 від 14.02.2020 року. Відповідно до свідоцтва про хворобу №253 від 24.06.2021 року, наданого головою ВЛК, копія якого міститься в матеріалах справи, у [PERSON] наявна травма пов`язана з проходженням військової служби. Встановлено, що 26.08.2021 року 18 Регіональною ВЛК протоколом №393 визначено, що захворювання сержанта запасу [PERSON] пов`язане із захистом Батьківщини, відмінено постанову ВЛК військової частини [NUMBER] від 26.05.2021 року №253 по причинному зв`язку захворювань. Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААА №003080 від 07.02.2022 року [PERSON] має втрату 10 відсотків працездатності в результаті захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, дата встановлення страхового випадку 26.08.2021 року протоколом № 393 18 Регіональною ВЛК. Про призначення та виплату одноразової грошової допомоги [PERSON] звернувся до уповноваженого органу [INFO] 09.02.2022 року на підставі встановлення органами МСЕК 10% втрати працездатності. 25.03.2022 року Комісія Міністерства оборони України пунктом 21 протоколу №38 прийняла рішення про відмову у призначенні [PERSON] одноразової грошової допомоги, у зв`язку: п.7 ч.2. ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції Закону України від 06.09.2018 року №2522-VIII) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з частин 1, 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Згідно п. б ч.1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону). Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги врегульований статтею 16-3 вищевказаного Закону, який вперше запроваджений з 01 січня 2014 року шляхом доповнення Закону № 2011-ХІІ статтею 16-3 (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04 липня 2012 року №5040-VI). Згідно частин 1 - 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону. У випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства. Згідно п. 3, п. 7 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. У разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби; 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю строкової військової служби, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби; 50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві. Отже, встановлено, що 26.08.2021 року 18 Регіональною ВЛК протоколом №393 визначено, що захворювання [PERSON] пов`язане із захистом Батьківщини. Згідно висновку МСЕК, [PERSON] має 10% втрати професійної працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, із захистом Батьківщини. Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, особі, у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, встановлену 07.02.2022 року, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. Саме з 07.02.2022 року у [PERSON] виникли підстави для звернення за одноразовою грошовою допомогою, адже до 07.02.2022 року він не мав підтвердженої втрати працездатності. Тобто позивач звертаючись до Міністерства оборони України з заявою про отримання одноразової допомоги у зв`язку із встановленням 10% втрати працездатності, звернувся з заявою вперше, після першого огляду та встановлення втрати працездатності вперше. Згідно пунктів 6, 11, 12 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року, одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи. Військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи і про реєстрацію місця проживання (за наявності); документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою). У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, або особа, звільнена з військової служби, якому (якій) виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, подає уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - восьмому цього пункту, та копію відповідного рішення суду. Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Міністерство оборони України не оспорює звернення позивача з заявою про отримання одноразової грошової допомоги, погоджується, що така подана у відповідності Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Проте, вважає, що позивач порушив строк звернення з заявою про допомогу, пройшло більше трьох місяців з моменту звільнення з військової служби. Слід вказати, що п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві встановлює, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Датою встановлення відсотка втрати працездатності є 07.02.2022 року, з заявою про отримання одноразової грошової допомоги позивач звернувся 09.02.2022 року. В одній з позовних вимог позивач просить суд визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України, викладене в протоколі засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №393 від 26.08.2021 року, яким постанову ВЛК військової частини [NUMBER] в свідоцтві про хворобу №253 від 26.05.2021 року по причинному зв`язку вказаних захворювань відмінено. Проте таким рішення встановлено, що захворювання сержанта запасу [PERSON] пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі цього рішення, МСЕК 07.02.2022 року було підтверджено захворювання [PERSON] пов`язане із захистом Батьківщини. Протокол засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №393 від 26.08.2021 року не порушує права та інтереси [PERSON] , навпаки, підтверджує, що його захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. Більше того, протокол №393 від 26.08.2021 року складено 18 Регіональною військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, не є рішенням Міністерства оборони України. Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз. Не передбачено повернення судового збору, сплаченого суб`єктом владних повноважень й у разі задоволення апеляційної скарги частково. Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати у частині визнання протиправним і скасування рішення Міністерства оборони України, викладене в протоколі засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №393 від 26.08.2021 року та у цій частині прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення суду слід залишити без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Результат розгляду: partial