Рішення адміністративного суду від 2024-03-20 00:00:00+02

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] (далі - Позивач), через свого представника, адвоката Прибору П.І., звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - Відповідач), у якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 551480 (далі - Оскаржувана постанова), винесену 12.02.2024 інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Ткаченком Віталієм Васильовичем (далі - Третя особа), закривши провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Позов мотивований тим, що 12.02.2024, приблизно о 11 год. 45 хв., Третя особа виніс Оскаржувану постанову відносно Позивача, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн. Відповідно до Оскаржуваної постанови, Позивач керував автомобілем марки Hyundai Accent з реєстраційним номером [NUMBER] , 10.02.2024 о 21 год. 20 хв. в смт. Іванків по вул. О. Габорака, будучи позбавленим права керування всіма видами транспортних засобів Іванківським районним судом Київської області 20.11.2023, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Оскаржувану постанову Позивач отримав 12.02.2024. Не погоджуючись з цією постановою, представник Позивача зазначає, що в ній відсутнє посилання на пункт ПДР, який порушено Позивачем, що є порушенням ч. 2 ст. 283 КУпАП. Крім цього, представник Позивача стверджує, що оскаржувана постанова містить посилання на постанову Іванківського районного суду від 20.11.2023, як на підставу притягнення Позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Згаданою постановою суду Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнено судовий збір (536, 80 грн.) Однак, за твердженням представника Позивача, постанова суду від 20.11.2023 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ще не набрала законної сили. На неї 30.11.2023 подана апеляційна скарга. Справа ще перебуває на розгляді в Київському апеляційному суді, де вона призначена до розгляду на 28.02.2024, а тому, Позивач не є позбавленим права керування транспортними засобами. За таких обставин, представник Позивача у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України просив скасувати Оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Рух справи 22.02.2024 позовна заява надійшла до суду. 23.02.2024 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Судове засідання з розгляду справи, призначене на 04.03.2024, відкладено на 20.03.2024. Вирішено питання про витребування у відділенні поліції № 1 (смт. Іванків) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області всіх наявних доказів по справі про адміністративне правопорушення, за результатами дослідження яких Третьою особою відносно Позивача винесено Оскаржувану постанову. Позиції сторін У встановлений судом строк Відповідач відзив на позовну заяву та Третя особа пояснень щодо позовної заяви до суду не подали. Начальник відділення поліції № 1 (смт. Іванків) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області на виконання ухвали суду про витребування доказів направив до суду оптичний диск з матеріалами відеозапису, відзнятий на нагрудну камеру поліцейського (бодікамеру) та витяг з ЄДРСР зі змістом постанови судді Іванківського районного суду Київської області Корчкова А.А. від 20.11.2023, відповідно до якої Позивач визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Встановлені судом обставини та застосовані норми права У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін на підставі ст.ст. 171, 257, 262, 286 КАС України, відповідно до п. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення. Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю. При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. Судом встановлено такі фактичні обставини справи. Постановою судді Іванківського районного суду Київської області Корчкова А.А. від 20.11.2023 у справі № 366/3083/23, Позивач визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Зі змісту цієї постанови вбачається, що Позивач визнаний винуватим у тому, що 23.10.2023 о 10 год. 10 хв. в с. Сукачі по вул. Соборна, він керував автомобілем Tavria-Nova з реєстраційним номером [NUMBER] в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: смт. Іванків, вул. Поліська, 65. Проба позитивна, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 21-25 Т. 1). Відомостей про набрання законної сили ця постанова судді не містить. Відповідно до положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного реєстру судових рішень. Згідно з відомостями ЄДРСР, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення № 366/3083/23 про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП станом на час розгляду справи ще не набрала законної сили. 12.02.2024 о 11 год. 45 хв. Третя особа виніс відносно Позивача Оскаржувану постанову, зі змісту якої вбачається, що Позивач, 10.02.2024 о 21 год. 20 хв. в смт. Іванків по вул. О. Габорака, будучи позбавленим права керування всіма видами транспортних засобів Іванківським районним судом 20.11.2023, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Цією постановою на Позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн. (а.с. 9 Т. 1). Згідно з листом головного консультанта Київського апеляційного суду Савлук І. від 14.02.2024 вих. № 366/3083/23/30451/2024, апеляційне провадження № 33/824/3/2024, адресованим представнику Позивача, у провадженні Київського апеляційного суду перебуває апеляційна скарга представника Позивача на постанову Іванківського районного суду від 20.11.2023 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно Позивача. Розгляд апеляційної скарги призначений на 28.02.2024 (а.с. 10 Т. 1) Судом також досліджено надані відділенням поліції № 1 (смт. Іванків) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області матеріали відеозапису на оптичному диску та встановлено таке. Оптичний диск містить 5 відео файлів з матеріалами відеозапису подій, які мали місце 10.02.2024 в період часу з 22 год. 03 хв. по 23 год. 57 хв. (відповідно до показників дати та часу на відеозаписах) та стосуються оформлення працівниками поліції матеріалів справи за фактом ДТП та направлення Позивача до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, з матеріалів відеозапису не вбачається обставин, за яких відносно Позивача складено Оскаржувану постанову. На файлах відеозапису спостерігається спілкування працівників поліції з Позивачем та іншими особами біля магазину «Фора» в темну пору доби. Відеозапис розпочинається з того, що Позивач виходить зі згаданого магазину, йому інкримінують вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що він рухаючись заднім ходом допустив наїзд на автомобіль марки ВАЗ білого кольору. Після цього, Позивача доставлено до КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Факту керування транспортним засобом Позивачем, а також процедур підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення та самого розгляду справи за ч. 4 ст. 126 КУпАП в порядку ст.ст. 278, 279 КУпАП, матеріали відеозапису не містять. З огляду на встановлені обставини справи, застосовуючи їм відповідні правовідносини, суд приходить до такого. Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, ч. 4 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі. За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Згідно з п.1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція № 1395), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою, другою та четвертою статті 126, статтею 125 КУпАП. Відповідно до Закону України «Про дорожній рух», правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. При цьому, докази мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, які визначені ст.ст. 73-76 КАС України. Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. У постанові від 26.04.2018 по справі № 338/855/17 Верховний Суд зазначив, що постанова у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Для притягнення конкретної особи до відповідальності, необхідно з`ясувати чи вона є (може бути) суб`єктом адміністративного правопорушення, а саме з`ясувати можливість притягнення такої особи до відповідальності (вік, осудність, інші спеціальні ознаки, тощо) та наявність причинного зв`язку між діянням особи та наслідками. Тобто існування такої складової як суб`єкт правопорушення можливе лише за наявності причинного зв`язку між об`єктивною стороною правопорушення та конкретною особою (вчинення саме конкретною особою дій, що мають ознаки правопорушення). Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у п. 30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17. Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. У відповідності до ст. 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний оцінити докази, шляхом всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності. Аналіз наведених положень КУпАП дає підстави для висновку, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Крім цього, перед винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення, повинна бути дотримана належним чином процедура підготовки до розгляду справи, сам розгляд справи, в ході якого слід дотримуватись прав осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Оскаржувана постанова відносно Позивача винесена за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, відповідальність за яке настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Таким чином, у справах про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП доказуванню підлягають, зокрема, факт позбавлення водія права керування транспортними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 10 ст. 294 КУпАП Постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. Судом встановлено, що постанова судді Іванківського районного суду Київської області від 20.11.2023 у справі № 366/3083/23, якою Позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами ще не набрала законної сили, відповідно, станом на 10.02.2024 (інкримінований час вчинення правопорушення в Оскаржуваній постанові) також не набрала законної сили. Також судом встановлено, що суд апеляційної інстанції не повернув апеляційну скаргу на постанову суду від 20.11.2023 з підстав її подання після закінчення десятиденного строку на оскарження постанови, прийняв її до провадження та призначив апеляційний розгляд. За таких обставин, постанова судді від 20.11.2023, навіть у разі залишення її без змін Київським апеляційним судом, набере законної сили з дня винесення рішення судом апеляційної інстанції, а тому, станом на 10.02.2024 Позивач не був таким, що позбавлений права керування транспортними засобами, що виключає в інкримінованих йому Оскаржуваною постановою діях подію і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Крім цього, надаючи оцінку доводам представника Позивача, суд приходить до такого. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити, зокрема, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. Представник Позивача зазначає, що в Оскаржувана постанова не містить посилання на пункт ПДР. Правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП є адміністративним правопорушенням на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку (глава 10 КУпАП). Об`єктивною сторона вчинення правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП виражається, зокрема, у керуванні особою транспортного засобу. Правилами, що встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на території України є Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2006 № 1306. Оскільки керування особами транспортними засобами врегульовані спеціальними правилами, відповідно диспозиція ч. 4 ст. 126 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права, у цьому випадку до Правил дорожнього руху. Відповідно, при винесені постанов у справах про адміністративні правопорушення на транспорті, в них, у відповідності до ч. 2 ст. 283 КУпАП посадовим особам, уповноваженим розглядати справи про такі правопорушення слід зазначати пункт ПДР України, порушення якого допустила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а. Саме лише описання правопорушення за диспозицією бланкетної статті без посилань на спеціальні нормативно-правові акти, які більш детально регулюють конкретизацію дій правопорушника не є таким, що розкриває суть адміністративного правопорушення, відповідно, вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення не можуть вважатись дотриманими. Крім цього, не конкретизація вчиненого правопорушення є порушенням права особи на захист: особа позбавлена можливості здійснити підготовку своєї чіткої позиції захисту при розгляді справи, оскільки не розуміє, у чому саме вона звинувачується за вчинення домашнього насильства, тобто в чому саме полягає вчинення інкримінованого їй правопорушення у тій чи іншій формі. Як вбачається з Оскаржуваної постанови, остання не містить посилань на порушення Позивачем жодного пункту Правил дорожнього руху, а лише констатовано та описано те, що Позивач керував транспортним засобом, будучи позбавленим такого права, що є невідповідність вимогам ст. 283 КУпАП. Також суд зазначає, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості. Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим. Аналогічні правові позиції викладені у постановах КАС ВС від 13.03.2020 у справі №234/6323/17, від 31.10.2019 у справі №398/3566/16-а, від 30.05.2018 у справі №337/3389/16-а. Проте, як вбачається зі змісту висунутого Позивачу звинувачення, наведеного в Оскаржуваній постанові, суть інкримінованого правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП не розкрита, оскільки мотивувальна частина постанова лише містить дату, час, місце вчинення правопорушення, а також те, що Позивач позбавлений права керування транспортними засобами, при цьому, відсутня конкретизація дій Позивача про керування ним транспортним засобом. Наведення такого змісту правопорушення не відповідає принципу обґрунтованості прийнятого рішення. За таких обставин, Оскаржувана постанова не може вважатись такою, що відповідає вимогам закону, а тому, підлягає скасуванню. Надані суду матеріали відеозапису на оптичному диску суд не приймає до уваги та розцінює їх як неналежні докази, оскільки вони не стосуються предмета доказування, зокрема не містять: відомостей про обставини, за яких Позивач вчинив інкриміноване йому Оскаржуваною постановою правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП; процедури розгляду справи за цією статтею працівником поліції; факту керування Позивачем транспортним засобом в інкримінований йому час. За вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю. Відповідачем в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено правомірності свого рішення та не надано доказів, які б спростували доводи Позивача. З огляду на встановлені обставини справи та застосовані норми права, суд приходить до висновку про недоведеність суб`єктом владних повноважень в діях Позивача події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим його позов слід задовольнити, рішення суб`єкта владних повноважень відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України скасувати, а справу по адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв?язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Судові витрати Пунктом 5 частини 1 статті 244 КАС України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно з абзацом 2 ч. 5 цієї статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Визначаючи суму, яка підлягає стягненню як витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17, згідно з яким за подання фізичною особою адміністративного позову про оскарження постанови про адміністративне правопорушення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позовна заява подана до суду у 2024 році, відповідно, ставку судового збору слід розраховувати від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2024 році, який становить 3028 грн., відповідно, сума судового збору, яка підлягає стягненню сплаті за подання позовної заяви про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення становить 605, 60 грн., що є пропорційно 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При подачі позовної заяви до суду Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.п. 9, 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується копією посвідчення Позивача як потерпілого від Чорнобильської катастрофи (Категорія 1), відповідно до якої Позивач є особою з інвалідністю другої групи безстроково (а.с. 8 Т. 1). Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі і Позивач звільнений від сплати судового збору, суд присуджує стягнути з Відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605, 60 грн.

Результат розгляду: granted