Рішення адміністративного суду від 2023-01-19 00:00:00+02

Позивач, ФОП [PERSON] , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд: - визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №302631 від 30.11.2021 р. прийняту Слобожанським Міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845). - стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати щодо сплати судового збору та судові витрати на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань. В обґрунтування позову позивач зазначив, що постанова Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №302631 від 30.11.2021 р. є необґрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 року адміністративний позов залишено без задоволення. Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що транспортним засобом марки Renault Magnum 440 номерний знак [NUMBER] , що належить ФОП [PERSON] , здійснювалось перевезення вантажу. Вантаж, який перевозився, є соняшник, тобто вантаж є подільним, адже може при завантаженні поділений на окремі частки без втрати або пошкодженні його властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідно до п. 22.5 ПДР заборонено. Враховуючи загальну масу автомобіля з причіпом, яку було зафіксовано при контролі представниками Укртрансбезбеки 21.10.2021 року - 38,37 т. подільного вантажу, що є менше ніж 40 т., прийняття оскаржуваної постанови відповідачем очевидно є протиправним. \~\~\~ Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено, що постановою Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №302631 від 30.11.2021 року застосовано до ФОП [PERSON] адміністративно - господарський штраф у розмірі 8500,00 грн. відповідно до абз.14 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Не погоджуючись з постановою Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №302631 від 30.11.2021 року, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведення належними доказами, що позивачем порушено вимоги чинного законодавства про автомобільний транспорт, а саме, позивач здійснював перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових обмежень, отже відповідач мав достатні підстави для накладення штрафу відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно ч.12 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Згідно частини 1 та 4 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. Згідно ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно ч.2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно п.3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Згідно пп.4 п.2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. У розумінні Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (пп.3 п.2 Порядку №879). За змістом п.6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів. Відповідно п.20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Відповідно п.22.1 ПДР маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу. На виконання вимог статті 6 Закону № 2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами. Згідно з пунктом 2 Порядку № 1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Пунктом 3 Порядку № 1567 визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється: - наявність визначених ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; - додержання водієм режиму праці та відпочинку; - виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. Відповідно до п. 16 Порядку № 1567, під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю. Відповідно до п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 (далі -Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Підпунктом 3 пункту 2 Порядку № 879 визначено поняття великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити-яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більше як на 2 відсотки. Відповідно до п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою КМУ від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т. (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі -18т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі направлення на перевірку від 13.10.2021 року № 006925 Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 21.10.2021 року об 12:41 год. на ділянці дороги 124 км а/д М-01 "Київ-Чернігів" здійснено рейдову перевірку транспортного засобу марки Renault Magnum 440 номерний знак [NUMBER] , що належить ФОП [PERSON] , [ADDRESS] . Під час перевірки водій [PERSON] надав до перевірки наступні документи: - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ; - посвідчення водія; - товарно - транспортну накладну №50450999689 від 21.10.2021 року. Контролюючим органом складено довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю №0054345 від 21.10.2021 року, в якій зазначено, що загальна маса транспортного засобу разом з вантажем становила 38,37 т. при нормі 40 т.; навантаження на осі, тонн: 6,68; 11,64; 6,85; 6,56; 6,64. У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно - вагового контролю невідповідностей фактичних вагових параметрів контролюючими особами Північного міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №033990 від 21.10.2021. За результатами рейдової перевірки співробітниками Укртрансбезпеки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 299744 від 21.10.2021 року. В акті зазначено про встановлене порушення перевезення вантажу з перевищенням встановлених вагових норм. За результатами габаритно - вагового контролю транспортного засобу встановлено перевищення встановлених законодавством вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні подільного вантажу. Навантаження на другу вісь тягача становить 11,64 т. при нормі 11 т. Акт підписано посадовою особою перевіряючого. В акті зазначено, що водій з актом ознайомлений, зазначив також, що "при русі вантаж змістився в сторону другої осі". Також суд зазначає, що позивач не заперечував факт перевищення ним габаритно-вагових параметрів, встановлених законодавством. Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки направлено за належністю акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом до Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки. Слобожанським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки повідомлено позивача щодо прибуття за вказаною адресою для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (акт № 299744 від 21.10.2021 року) та надання пояснень. Разом з повідомлення надіслано копію акту. Позивач пояснень не надав, не прибув за вказаною адресою для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Постановою Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №302631 від 30.11.2021 року застосовано до ФОП [PERSON] адміністративно - господарський штраф у розмірі 8500,00 грн. відповідно до абз.14 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт Так відповідно до абз.14 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відтак, позивачем порушено вимоги чинного законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, позивач здійснював перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових обмежень, отже відповідач мав достатні підстави для накладення штрафу відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ. Вищевказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду по справі 803/1540/16 від 24 липня 2019 року. Також позивач зазначає, що відповідачем у оскаржуваній постанові помилково зазначено місце вчинення правопорушення Запорізька область замість правильної Чернігівської, однак суд не приймає до уваги цей факт, відповідачем зроблена явна описка, оскільки всі інші дані є правильними. Щодо доводів апеляційної скарги з приводу того, що вантаж, який перевозився, є соняшник, тобто вантаж є подільним, та враховуючи загальну масу автомобіля з причіпом, яку було зафіксовано при контролі представниками Укртрансбезбеки 21.10.2021 року - 38,37 т. подільного вантажу, що є менше ніж 40 т., прийняття оскаржуваної постанови відповідачем очевидно є протиправним, колегія суддів відхиляє за необґрунтованістю, оскільки відповідно до акту перевірки контролюючим органом встановлено перевищення встановлених законодавством вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні подільного вантажу, а саме - навантаження на другу вісь тягача становила 11,64 т. при нормі 11 т. Актом перевірки не встановлено перевищення загальної маси транспортного засобу разом з напівпричепом та вантажем більше 40 т. Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про залишення без задоволення адміністративного позову. Крім того, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві щодо відсутності окремого дозволу, оскільки за новою редакцією абзацу 14 статті 60 Закону № 2344-III від 03.06.2021, яка почала діяти з 01.10.2021, тобто на час виникнення спірних правовідносин в даній справі, законодавець відокремив відповідальність за перевищення ваги неподільного вантажу без відповідного дозволу та за перевищення ваги подільного вантажу, на перевезення якого дозвіл не вимагався. Відповідно, головна мета такої заборони полягала у збереженні автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Унаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків. Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Крім того, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 09 листопада 2022 року позивачеві відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. Частиною 2 ст. 133 КАС України визначено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. З 01.11.2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір", частиною 1 статті 4 якого визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. В свою чергу, відповідно до п. 35 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-УІІІ від 06.12.2016 р., з 01.01.2017 р. у Законі України "Про судовий збір" частину 1 статті 4 викладено в такій редакції: "Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі". Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 - 2270 гривень. Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону, чинній на час подання апеляційної скарги) встановлено, що розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В свою чергу, в редакції Закону України "Про судовий збір" на час подання позову, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, встановлено судовий збір - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, враховуючи дату подання позову та апеляційної скарги, в даному випадку 150 відсотків ставки судового збору за подання апеляційної скарги по справі за позовом майнового характеру становить 1362, 00 грн. (150 % від 908,00 грн.). Оскільки у задоволенні апеляційної скарги позивача було відмовлено, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Державного бюджету судовий збір у розмірі 1362, 00 грн., сплату якого було відстрочено до ухвалення рішення.

Результат розгляду: granted