Рішення адміністративного суду від 2022-01-26 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Ісламської Республіки Пакистан [PERSON] про примусове видворення іноземця, а також про його затримання, з метою забезпечення видворення за межі території України. В обґрунтування позову зазначав, що відповідач - громадянин Ісламської Республіки Пакистан [PERSON] , [INFO] , 23 січня 2022 року близько 21 год. 10 хв. діючи в складі групи, вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону із України в Румунію, поза пунктами пропуску через державний кордон України, без документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з території України, на напрямку 856 прикордонного знаку (територія Тереблечанської об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області) на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Порубне». Відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача затримано 23 січня 2022 року о 21 год. 10 хв. в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення і складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України», про що встановленим порядком повідомлено Посольство Ісламської Республіки Пакистан та Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України. 24 січня 2022 року відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.204-1 КУпАП Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України». Після приймання-передавання відповідача на територію України, під час проведення перевірочних заходів було встановлено, що відповідач прибув в Україну через пункт пропуску «Бориспіль» для авіаційного сполучення з метою навчання на запрошення Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет», однак 04 листопада 2021 року, відповідача було відраховано із вказаного Вищого навчального закладу. Крім того, також встановлено, що 30 жовтня 2021 року термін дії посвідки на тимчасове проживання в Україні № [NUMBER] закінчився, що підтверджується доповідною запискою та термін її не було продовжено. \~ \~ \~ \~При цьому, особу відповідача встановлено відповідно до копії паспорта громадянина Ісламської Республіки Пакистан для виїзду за кордон серії [NUMBER] , виданий 19.01.2017 року, яка була наявна у електронних базах даних Державної прикордонної служби України та Державної міграційної служби України. Таким чином вказував, що відповідач втратив будь-які законні підстави для перебування на території України, відповідно до частини 13 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки вказана норма Закону встановлює, що «Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання», а тому посилаючись на вказане просив позов здовольнити.. В судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, вказав, що коштів для самостійного виїзду за межі України не має, а також у нього відсутній оригінал паспорта. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, відповідно до п.1 ч.1\~ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу. Судом встановлено, що відповідач - громадянин Ісламської Республіки Пакистан [PERSON] , [INFO] , 23 січня 2022 року близько 21 год. 10 хв. діючи в складі групи, вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону із України в Румунію, поза пунктами пропуску через державний кордон України, без документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з території України, на напрямку 856 прикордонного знаку (територія Тереблечанської об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області) на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Порубне». В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано 23 січня 2022 року о 21 год. 10 хв. в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення і складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України», а постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2022 року відповідача визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 1 КУпАП та накладено стягнення. Крім того, про факт затримання відповідача встановленим порядком повідомлено Посольство Ісламської Республіки Пакистан та Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України. Також прикордонною службою в ході ідентифікації відповідача було встановлено, що відповідно до баз даних, на територію України останній прибув 11.05.2021 року у законний спосіб, через пункт пропуску «Бориспіль» для авіаційного сполучення, з метою навчання на запрошення Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет», однак 04 листопада 2021 року, відповідача було відраховано із вказаного Вищого навчального закладу. Також встановлено, що 30 жовтня 2021 року термін дії посвідки відповідача на тимчасове проживання в Україні № [NUMBER] закінчився, що підтверджується наданими позивачем доказами та відповідач не звертався з приводу продовження її дії. При цьому,\~судом встановлено,\~що позивачем\~в ході\~проведення заходів\~щодо ідентифікації відповідача, останнього було ідентифіковано відповідно до копії паспорта громадянина Ісламської Республіки Пакистан для виїзду за кордон серії [NUMBER] , виданий 19.01.2017 року, яка була наявна у електронних базах даних Державної прикордонної служби України та Державної міграційної служби України. Таким чином\~у судовому\~засіданні встановлено,\~що відповідач\~втратив будь-які\~законні підстави\~для перебування\~на території\~України й відповідно на території України перебуває нелегально. При цьому, будь-яких даних щодо можливості самостійно покинути територію України відповідач в ході розгляду справи суду не надав. За таких обставин, вищенаведені встановлені фактичні дані у сукупності утворюють обґрунтовані підстави вважати, що відповідач і надалі не буде вживати заходів щодо повернення до країни походження, а зважаючи на його пояснення та обставини щодо його затримання, буде намагатися в подальшому вчиняти дії щодо незаконного перетину кордону з метою потрапляння до країни ЄС. Так, особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців та осіб без громадянства визначені\~статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України. Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»\~визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України. Відповідно до\~статті 30 вказаного Закону\~іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як вісімнадцять місяців. У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою. Згідно вимог ст. ст.\~13,14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~свобода пересування та вільний вибір місця проживання обмежується щодо іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України. Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені\~ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,\~ст.13 Закону України «Про імміграцію». Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія\~Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», однак відповідач до такої категорії осіб не належить. Враховуючи те, що громадянина Ісламської Республіки Пакистан [PERSON] , [INFO] , ідентифіковано й відповідно він не має законних підстав для подальшого перебування в Україні, однак у нього відсутній оригінал паспортного документу, який би дав можливість перетнути кордон України, а також порушив законодавство України з прикордонних питань, суд приходить до висновку, що останній підлягає примусовому видворенню та затриманню з метою видворення, протягом строку, необхідного для забезпечення його примусового видворення за межі України.

Результат розгляду: granted