Рішення адміністративного суду від 2023-03-01 00:00:00+02

21.10.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ м. Львова, в якому просив скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАВ337938 від 17.10.2022 року та серії БАВ337939 від 17.10.2022 року. 23.12.2022 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області за клопотанням позивача [PERSON] замінено первісного відповідача Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ м.Львова належним відповідачем у справі на Головне Управління національної поліції у Львівській області, у зв`язку з чим відкладено розгляд адміністративної справи на 27 січня 2023 року, та встановлено відповідачеві, враховуючи строк розгляду справи, визначений ст.286 КАС України, десятиденний строк для подання відзиву на позов. Позовні вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що він 17.10.22 року о 9:00 приїхав маршруткою в м. Жовква з метою пошуку працевлаштування і пішов розпитувати до знайомого про те, чи є вільні місця у Філії «Жовківської ДЕД» - Дочірнього підприємства «Львівський Облавтодор» в м.Жовква вул. Львівська, 100А. В цей час йому подзвонив батько [PERSON] , який їхав з м. Рави-Руської до дому в с. Туринку, та повідомив, що приїде у Філію «Жовківської ДЕД» з метою піти до керівництва установи щодо вирішення питання про його працевлаштування. Позивач зазначає, що коли приїхав його батько - [PERSON] , було близько 10:00, і він йому розказав, що був в конторі, але начальника не має і він нічого не вирішив з працевлаштуванням, і батько вирішив самостійно піти до контори. Позивач стверджує, що в цей час він сам стояв на площадці перед Філією «Жовківської ДЕД» в м.Жовква вул.Львівська, 100А, та на цій ж площадці стояв автомобіль, на якому приїхав його батько. Через хвилин 5 хвилин, як батько пішов на територію у Філії «Жовківської ДЕД» до нього під`їхали працівники поліції і почали говорити, що він не зупинився на їх вимогу і поїхав. Коли він почав переконувати, що не їхав на машині, що приїхала на ній інша особа, вони йому не вірили і він покинув їх і пішов в сторону АТБ, де чекав на батька, який приїхав до нього через 30 хвилин. Коли він розповів своєму батькові про подію, що з ним відбулася, то батько йому не повірив і розказав, що його ніхто не спиняв. Позивач посилається на те, що 20.10.2022 року в "Дії" він побачив, що з приводу нього складено оскаржувані постанови про притягнення його до відповідальності за керування Т/3 без паска безпеки та за керування транспортним засобом будучи позбавленим права керування. Позивач стверджує, що жоден з зазначених поліцією пунктів Правил дорожнього руху ним порушено не було, він транспортним засобом 17.10.2022 року не керував, а тому не міг порушувати жодні Правила дорожнього руху, окрім того при ньому працівники поліції постанови не складали, особу його не встановлювали, так як не вимагали від нього жодних документів. Окрім того, порушені і його конституційні права так як він не мав можливості захистити себе, отримати правову допомогу з цього приводу. Позивач вважає, що такі постанови підлягають скасуванню як такі, що винесені із порушенням законодавства та не відповідають обставинам справи. Відповідач - Головне управління національної поліції у Львівській області, який неодноразово належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи (арк. спр. 46, 47, 48, 52, 63) в судове засідання не з`явився та участі свого уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. В судовому засіданні 20.02.2023 року позивач [PERSON] та його представник адвокат Деманджара Я.П. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник в судовому засіданні заперечив щодо вчинення [PERSON] адміністративних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 126 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки, відсутній факт керування позивачем транспортним засобом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 20.02.2023 року пояснив, що 17.10.2022 року зранку він маршруткою приїхав в м. Жовква із села Туринка та пішов у Жовківську ДЕД, що знаходиться на вул. Львівській, вирішувати своє питання щодо влаштування на роботу, оскільки його батько наполягав на тому, щоб він влаштувався на роботу, оскільки там є вакансії. Коли він зайшов в установу, то осіб, які б допомогли йому працевлаштуватися він не знайшов і вийшов на вулицю. В цей час до нього подзвонив його батько [PERSON] та запитав, чи влаштувався він на роботу, але він відповів що не міг нікого знайти, тоді батько сказав йому почекати на нього. Після цього батько приїхав в м. Жовква на автомобілі марки RENAULT THALIA н.з. [NUMBER] , яке припаркував біля Жовківської ДЕД та пішов в установу. [PERSON] пояснив, що він в цей час залишався на вулиці біля автомобіля. Приблизно через 5 хвилин під`їхала патрульна машина поліції, працівник поліції підійшов до нього та сказав, що він порушив ПДР України, так як керував транспортним засобом, будучу позбавленим права керування. Однак, він такий факт заперечив,але працівники поліції не хотіли його слухати, тоді він просто пішов з території Жовківської ДЕД в сторону супермаркету АТБ. Коли батько вийшов з Жовківської ДЕД, то подзвонив йому, а він відповів, що він знаходиться біля супермаркету АТБ, тоді до нього приїхав батько і він розповів йому про інцидент, який відбувся з працівниками поліції. Допитаний в\~судовому засіданні\~свідок [PERSON] \~зазначив,\~що він\~є батьком\~позивача.\~Свідок пояснив,\~що 17.10.2022\~року він на автомобілі\~марки RENAULT\~THALIA\~н.з.\~ [NUMBER] \~поїхав в\~м.\~Рава-Руська,\~а його\~син \~ [PERSON] \~поїхав в\~м.\~Жовква влаштовуватись\~на роботу.\~Коли він\~подзвонив до\~сина,\~то син\~йому відповів,\~що він\~не зміг\~вирішити питання\~влаштування \~на роботу\~у Жовківській\~ДЕД,\~тоді він\~сказав сину,\~щоб той\~почекав на\~нього.\~Свідок зазначив,\~що він\~приїхав в\~м.\~Жовква та\~біля Жовківської\~ДЕД припаркував\~автомобіль,\~сказав сину,\~щоб він\~чекав на\~вулиці,\~а сам\~пішов в\~установу,\~щоб вирішити\~питання щодо\~працевлаштування сина.\~Ключі від\~автомобіля він\~забрав із\~собою.\~Також свідок\~пояснив,\~що коли\~він їхав\~в м.\~Жовква,\~то працівники\~поліції його\~не зупиняли\~і патрульних\~машин поліції\~він не\~бачив.\~Коли він\~вийшов з Жовківської ДЕД, то побачив що сина немає біля машини і подзвонив йому. Син відповів, що пішов в супермаркет АТБ і щоб він по нього приїхав. Коли він приїхав по сина, то він йому розповів про інцидент, який відбувся з ним та працівниками поліції біля Жовківської ДЕД. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника адвоката Деманджара Я.П., допитавши свідка, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. За умовами ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом. Як встановлено із постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.10.2022 року серії БАВ №337938 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. у зв`язку з тим, що він 17.10.2022 року о 10 год. 17 хв. в м. Жовква, по вул. Львівська керував транспортним засобом RENAULT THALIA н.з. [NUMBER] , будучи позбавленим права керування (арк. спр. 6, 20). Частиною ч.4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Як встановлено із постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.10.2022 року серії БАВ №337939 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. у зв`язку з тим, що він 17.10.2022 року о 10 год. 17 хв. в м. Жовква, по вул. Львівська керував транспортним засобом RENAULT THALIA н.з. [NUMBER] обладнаним засобом пасивної безпеки, не був пристебнутий паском безпеки чим порушив п. 2.3. В ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП (арк. спр. 6, 21). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Відповідно до положень КУпАП, правопорушення, виявлені в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, мають бути зафіксовано за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву. Позивач [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги, заперечив факт порушення ним ПДР та вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 126 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП. Відповідачем не надано суду жодних доказів в підтвердження правомірності оскаржених постанов, не надано документів (матеріалів), на підставі яких були прийняті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а відтак у суду відсутня можливість встановити на підставі яких доказів відповідач зробив висновок про вчинення позивачем правопорушень передбачених ч. 4 ст. 126 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та доказів, зібраних у справі, суд вважає, що працівник поліції дійшов передчасного висновку щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 126 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП, повно та всебічно не дослідивши всі обставини справи. Відповідно до закріпленого в ст.\~62\~Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем ПДР відповідачем надано не було. Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні по справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року. Згідно з ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Разом з тим, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не подав відзиву на позов, не заперечив проти незаконності винесених постанов, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України не надав суду жодних належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП, ст. 72, ст. 73 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваних постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, чи спростовували б твердження позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушень, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності. За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 126 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП, є недоведеним. Згідно із ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити, постанову серії БАВ 337938 від 17.10.2022 року та постанову серії БАВ 337939 від 17.10.2022 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі належить скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Результат розгляду: granted