Рішення адміністративного суду від 2023-04-14 00:00:00+03

25 січня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтертехгруп» (далі - позивач, ТОВ «Інтертехгруп») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Печерському районі м. Києва), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.08.2015 року № 39326552207. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2016 року в задоволені адміністративного позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове про задоволення позову. Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в обґрунтування доводів якої зазначив на правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами документальної позапланової виїзної перевірки, проведеної на підставі пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України на виконання постанови старшого слідчого від 01.07.2015 року, внаслідок не підтвердження позивачем реальності здійснення господарських операцій за перевіряємий період за договором поставки від 24.04.2015 року № 01/04/15, укладеним із контрагентом ТОВ «Гелеонтранс». Зокрема, скаржник вказує про те, що контрагент позивача ТОВ «Гелеонтранс» не подавало звітності з податку на прибуток та за формою 1 ДФ в перевіряємому періоді, а з наданої позивачем видаткової накладної від 15.04.2015 № 1504/12 та рахунку на оплату від 15.04.2015 №1504/12 неможливо встановити осіб, які їх склали. Крім цього, надані позивачем на підтвердження факту використання товару отриманого, за його твердженням, від ТОВ «Гелеонтранс» у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку первинні документи за фінансово - господарськими взаємовідносинами з ПАТ «САН ІнБев Україна» та ТОВ «САНДОРА» вірно не приймалися судом до уваги з огляду на те, що з них не вбачається можливим встановити факт поставки за ними товару, отриманого позивачем саме від ТОВ «Гелеонтранс». Доказів на підтвердження факту здійснення оплати за товар, який за твердженням позивача було отримано від ТОВ «Гелеонтранс» позивачем суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів. Окрім цього, позивачем на виконання вимог п. 2.1, 3.3 договору поставки від 24.04.2015 року № 01/04/15 не надано Сертифікатів якості виробника на товар. Додатково скаржник посилався на те, що директора та засновника ТОВ «Гелеонтранс» [PERSON] вироком Ірпінського міського суду Київської області від 03.03.2016 року № 367/6381/15-к визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво), що на думку контролюючого органу підтверджує те, що ТОВ «Гелеонтранс» було створене без мети досягнення економічних інтересів та одержання прибутку, з корисливих мотивів, за грошову винагороду. Враховуючи викладене, скаржник просив суд задовольнити касаційну скаргу, скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права. Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судами попередніх інстанцій, у період з 21.07.2015 по 27.07.2015 Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРТЕХГРУП» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства, також своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків до державного бюджету при взаємовідносинах з ТОВ «Гелеонтранс» за період з 01.01.2015 по 31.05.2015. За результатами перевірки складено акт № 248/26-55-22-07/33831941 від 03.08.2015, яким встановлено порушення позивачем пункту 185.1, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість який підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету за квітень 2015 року на суму 83 077,00 грн (т. 1 .а.с. 17-26). 14.08.2015 на підставі висновків акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № 39326552207, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 124 617,00 грн, з яких: 83 078 грн за основним платежем, та 41 539 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1 а.с. 27). За результатами адміністративного оскарження, рішенням державної фіскальної служби №27268/6/99-99-10-01-01-25 від 21.12.2015 податкове повідомлення - рішення №39326552207 від 14.08.2015 залишено без змін, а скарга позивача без задоволення (т. 1 а.с. 33-34). Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення внаслідок не підтвердження позивачем реальності господарських операцій за перевіряємий період. Таким висновкам суду першої інстанції передувало не надання позивачем до суду належним чином складених первинних документів на виконання умов договору поставки, укладеного з контрагентом ТОВ «Гелеонтранс», а з наданої позивачем видаткової накладної від 15.04.2015 № 1504/12 та рахунку на оплату від 15.04.2015 №1504/12 неможливо встановити осіб, які їх склали. Також позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту використання товару у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, як і не надано доказів на підтвердження здійснення оплати за товар і Сертифікатів якості виробника на придбаний товар. Скасовуючи вищенаведене рішення суду першої інстанції та приймаючи нове про задоволення адміністративного позову, суд апеляційної інстанції посилався на документальне підтвердження позивачем реальності здійснення господарських операцій за договором поставки, зокрема: видатковими накладними, рахунками на оплату, актом прийому-передачі векселів №01/2015 від 01.07.2015 року, копією простого векселя, банківськими виписками, сертифікатом якості ТОВ «Гелеонтранс» від 15.04.2015, а також копією довіреності №64 від 15.04.2015 на отримання товару у ТОВ «Гелеонтранс». Крім того, позивачем під час апеляційного розгляду справи, надано докази подальшої реалізації товару, придбаного у ТОВ «Гелеонтранс», а саме: копію договорів поставки №20140605-SP від 05.06.2014 з додатковою угодою №1 та додатками 1, 2, 3; копію договорів поставки №20141515-SP від 15.12.2014 з додатковою угодою №1 та додатками 1, 2, 3; копії замовлень на закупку товару; копії видаткових накладних; копії експрес-накладних про відправку товару за допомогою ТОВ «Нова Пошта»; договору суборенди майна №34 від 01.01.2015; копію акту прийому передачі майна від 01.01.2015 за договором суборенди майна № 34 від 01.01.2015. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником відповідача на підтвердження тієї обставини, що контрагент позивача не звітував, надано карту платника податків, з якої вбачається, що ТОВ «Гелеонтранс» подавало податкову звітність у спірний період, зокрема, і податкові декларації з податку на додану вартість. Щодо наданого відповідачем вироку від 03.03.2016 року у справі № 367/6381/15-к щодо директора ТОВ «Гелеонтранс», колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначила, що зі змісту вказаного вироку встановлено, що у справі № 367/6381/15-к не розглядалися конкретні операції між позивачем та ТОВ «Гелеонтранс», що є предметом розгляду даної адміністративної справи. Таким чином вирок не встановлює обставин, які б стосувалися предмету доказування у даній справі. У вироці, наданому відповідачем встановлено, що директор ТОВ «Гелеонтранс» [PERSON] є «винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України». Водночас, за висновками суду апеляційної інстанції, вирок не дає підстав стверджувати про те, що операції між Позивачем та ТОВ «Гелеонтранс» не відбувалися. Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає передчасними такі висновки судів попередніх інстанції, оскільки зроблені без повного встановлення фактичних обставин справи з огляду на наступне. Так, судами попередніх інстанцій залишено поза увагою, що правовою підставою для проведення перевірки став підпункт 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України за правилами якого, документальна позапланова перевірка проводиться у випадку, якщо отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону. Відповідно до підпункту 54.3.4 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла до 1 вересня 2015 року) контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків. Згідно із підпунктом 86.9 статті 86 Податкового кодексу України (в редакції до 1.09.2015) у разі якщо грошове зобов`язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи), у тому числі посадових (службових) осіб неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. 17 липня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 655-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» (далі - Закон № 655-VIII). Вказаним Законом № 655-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, виключено підпункт 54.3.4 пункту 54.3 статті 54 та пункт 86.9 Податкового кодексу України. Цим же Законом підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 36 такого змісту: «у разі, якщо судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, яке було розпочато до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» і предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов`язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили». Отже, підставою для прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за результатами перевірки, яка проводилась на підставі статті 78.1.11 Податкового кодексу України (до 01 вересня 2015 року), є отримання відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), однак лише у межах кримінальних проваджень, предметом якого є податки, збори, розпочатих до набрання чинності Законом № 655-VIII, тобто до 1 вересня 2015 року. Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.04.2020 у справі № 816/2268/16 (К/9901/40095/18), від 30 березня 2021 року у справі № 815/6009/15 (адміністративне провадження № К/9901/41414/18), але не виключно. Як вбачається із матеріалів справи, фактичною підставою для проведення перевірки стала постанова старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України радника юстиції, Гришина І.В. від 01.07.2015 року щодо призначення на підставі ст. 78-79 ПК України документальної позапланової перевірки ТОВ «Інтертехгруп» (код ЄДРПОУ 33831941) з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків до державного бюджету - під час здійснення фінансово-господарських відносин з ТОВ «Гелеонтранс» (код ЄДРПОУ 39588212) з урахуванням матеріалів кримінального провадження від 10.04.2014 року № 42014000000000259 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України, яке проводиться Генеральною прокуратурою України. Із тексту вказаної постанови слідує, що Генеральною прокуратурою України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні від 10.04.2014 року № 42014000000000259 відносно ПАТ «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України. Поряд із тим, в постанові старшого слідчого йдеться про те, що в ході досудового розслідування, встановлено одного із основних вигодонабувачів транзитно-конвертаційної групи, а саме: ТОВ «ІНТЕРТЕХГРУП» (код ЄДРПОУ 33831941), яке перебуває на податковому обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, формувало податковий кредит за рахунок ТОВ «Гелеотранс» (код ЄДРПОУ 39588212). Також, в ході аналізу Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що від імені ТОВ «Гелеотранс» для ТОВ «Інтертехгруп» видано та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні, начебто за підписом [PERSON] . Так, матеріалами досудового розслідування встановлено, зо з 17.01.2015 року на теперішній час керівником та засновником ТОВ «Гелеотранс» значиться [PERSON] , який під час допиту в якості свідка повідомив про непричетність до фінансово господарської діяльності ТОВ «Гелеотранс». Отже, підставою для призначення постановою старшого слідчого документальної позапланової перевірки ТОВ «ІНТЕРТЕХГРУП» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків до державного бюджету - під час здійснення фінансово-господарських відносин з ТОВ «Гелеонтранс», стали посилання старшого слідчого на матеріали кримінального провадження від 10.04.2014 року № 42014000000000259 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України хоча і відносно ПАТ «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», але, фактично опосередковано стосуються ТОВ «Інтертехгруп» по предмету формування податкового кредиту за рахунок ТОВ «Гелеонтранс». Судами попередніх інстанцій не встановлено, чи дотриманий відповідачем передбачений вимогами пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України (в редакції до 01.09.2015 року) порядок прийняття податкового повідомлення-рішення, розрахованого контролюючим органом з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, а також не досліджено, чи виокремлювалась справа за ознаками кримінального провадження, предметом якого є податки та/або збори відносно ТОВ «Інтертехгруп», які наслідки цих кримінальних проваджень, та чи був прийнятий в цьому провадженні обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, що набрало законної сили (відносно ТОВ «Інтертехгруп»). Не встановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, свідчить про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при розгляді справи. В свою чергу, вимоги частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Доказами в адміністративному судочинстві, відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За правилами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Відповідно до частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Згідно з частиною 4 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. Верховний Суд вважає, що встановлені судом касаційної інстанції процесуальні порушення стосовно не дослідження правовірності порядку прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, допущені як судом апеляційної, так і судом першої інстанцій, відтак справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи з перевіркою їх належними та допустимими доказами і прийняти обґрунтоване і законне судове рішення. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial