Рішення адміністративного суду від 2022-08-01 00:00:00+03

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ Позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив: - визнати протиправним і скасувати рішення Хмельницької міської ради від 30.12.2021 №3, яким [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,1200 га для індивідуального садівництва у м. Хмельницькому (з місцем розташування, відображеним на долучених до заяв графічних матеріалах). - зобов`язати Хмельницьку міську раду надати [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,1200 га для індивідуального садівництва у м. Хмельницькому (з місцем розташування, відображеним на долучених до заяв графічних матеріалах). - у разі задоволення позовних вимог, зобов`язати Хмельницьку міську раду, у порядку передбаченому законодавством України, повернути позивачеві кошти, сплачені за судовий збір (додатки №5, 6) в сумі 992,40 грн. та сервісний збір в сумі 19,85 грн, а також кошти за поштові відправлення, відповідно до платіжних документів, у разі надання їх позивачем окремо у додаткових поясненнях у справі. ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.03.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що приватизація земельних ділянок в садівничих товариствах можлива лише у разі наявності членства в них (а також підтверджує те, що обов`язковою вимогою для приватизації земельної ділянки у садівницькому товаристві без згоди на те інших його членів є наявність членства у ньому) та свідчить про те, що у разі відсутності у громадянина України членства у садівницькому товаристві, приватизація землі (земельної ділянки), яка входить до його складу, не можлива. Таким чином, оформити право власності на земельну ділянку в садівничому товаристві шляхом отримання її із земель комунальної власності в порядку безоплатної приватизації мають право тільки члени садівничого товариства, на території якого розташована така земельна ділянка. Земельна ділянка, яку відображено на графічних матеріалах заявниці, не була передбачена до розподілу між членами садівничого товариства, що підтверджується відсутністю нумерації та контурів на вказаній схемі, якими б окреслювались розміри, конфігурація та площа земельної ділянки, при цьому, при вирішенні питань про виділення земельних ділянок членам товариства відображене заявницею місце розташування не розглядалось як окрема земельна ділянка та не враховувалось при розподілі земельних ділянок між членами товариства. Оскільки на час розгляду заяви позивача на позачерговій 11-й сесії Хмельницької міської ради від 30.12.2021, Хмельницька міська рада право користування на будь-які земельні ділянки, в тому числі, в позначеному позивачем на графічних матеріалах місці, не припиняла, заяв від власників щодо добровільної відмови від права власності не надходило, тому під час прийняття оскаржуваного рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що земельні ділянки, які знаходяться на території садівницького товариства "Кристал"-2", згідно Рішення четвертої сесії Хмельницької районної ради ХХІІ скликання "Про безкоштовну передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам, під колективне садівництво" від 18.05.1995 № 28 (додаток № 1), були передані у приватну власність громадянам, а не садівницькому товариству "Кристал-2". Крім того, згідно інформаційної довідки № 293933227 (додаток № 2): "Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта", відсутні дані про нерухоме майно садівницького товариства "Кристал -2". У рішеннях Хмельницької районної ради від 04.06.1993 № 12 та від 01.04.1994 № 20 відсутні докази про передачу будь-яких земельних ділянок садівницькому товариству "Кристал - 2", тим більше передачу спірної земельної ділянки, та й взагалі не згадується про садівницьке товариство "Кристал - 2". Однак суд першої інстанції врахував зазначені рішення Хмельницької районної ради, як документальні докази того, що спірна земельна ділянка надана в безстрокове користування садівницького товариства "Кристал - 2". Разом з тим, серед підстав відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зазначених у ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, не має такої підстави відмови, як відсутність права користування спірною земельною ділянкою чи членства у садівницькому товаристві. Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, всупереч законодавству, а саме ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, використовує необґрунтовані та суперечливі висновки відповідача про те, що садівницьке товариство "Кристал - 2" або невідомі фізичні особи або Хмельницька міська рада використовують чи володіють спірною земельною ділянкою, а також про те, що позивач не має право користуватись спірною земельною ділянкою та не є членом садівницького товариства "Кристал - 2". 19.04.2022 позивач подав заяву у якій просить при винесенні рішення у даній справі встановити судовий контроль за виконанням рішення шляхом встановлення строку для надання Хмельницькою міською радою звіту про його виконання. ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу та зазначив, що судом першої інстанції належно досліджено докази та надано їм правову оцінку при постановлені рішення по справі, а саме: Статут садівничого товариства «Кристал-2», затверджений загальними зборами товариства (протокол від 11.03.2017 №1), рішення Хмельницької районної ради народних депутатів від 04.06.1993 №12 та від 01.04.1994 №20, довідку садівничого товариства «Кристал-2» від 20.12.2021 №37. На підставі наявних в матеріалах справи доказів судом зроблені належні висновки щодо відсутності у [PERSON] підстав для розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва, що фактично розташована в садівничому товаристві «Кристал-2» з посиланням на положення ст. 35, 116 Земельного кодексу України. Також відповідач заперечує проти задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ Ухвалою суду від 20.04.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. 25.04.2022 позивачем подано клопотання про огляд в судовому засіданні іншої судової справи за номером 560/8351/21. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.10.2021 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Хмельницької міської ради щодо не розгляду заяви [PERSON] про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,1200 га, з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташованої за адресою: північна околиця міста Хмельницький, Хмельницька територіальна громада, Хмельницький район, Хмельницька область (відповідно до поданих графічних матеріалів) в порядку, передбаченому ст. 118 Земельного кодексу України та ст.ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зобов`язано Хмельницьку міську раду повторно розглянути заяву [PERSON] та прийняти рішення про надання чи відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення індивідуального садівництва, розташованої за адресою: північна околиця міста Хмельницький, Хмельницька територіальна громада, Хмельницький район, Хмельницька область в порядку, передбаченому ст. 118 Земельного кодексу України та ст.ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Отже, у справі № 560/8351/21 містяться матеріали, які можуть бути використанні при розгляді справи № 560/2750/22 та на реалізацію права позивача на землю, гарантованого ст. ст. 14, 41 Конституції України. 23.05.2022 до суду надійшло клопотання про доповнення або зміну апеляційної скарги. У клопотанні вказано про те, що до припинення воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої дирекції чи органам місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі. Відтак позивач просить винести постанову у справі №560/2750/22, якою в повному обсязі задовольнити позов та зобов`язати відповідача виконати рішення суду протягом тридцяти календарних днів з дня закінчення воєнного стану. Крім того, просить у разі задоволення позову зобов`язати відповідача повернути йому кошти, а саме: за сплату судового збору в суді першої інстанції в сумі 992,40 грн, сервісного збору в сумі 19,85 грн, судового збору в суді апеляційної інстанції в сумі 1488,60 грн, комісії в сумі 3 грн та комісії за кредитні кошти в сумі 44,75 грн. Всього 2548,60 грн. 25.05.2022 до суду надійшли додаткові пояснення у справі в яких позивач просить суд винести постанову про задоволення позову з урахуванням клопотання про доповнення або зміну апеляційної скарги від 21.05.2022 та виконати судове рішення протягом тридцяти днів з дня закінчення воєнного стану в Україні. Також 25.05.2022 до суду надійшло заперечення Хмельницької міської ради на клопотання про доповнення або зміну апеляційної скарги від 21.05.2022, в якому відповідач вказує про те, що клопотання позивача про доповнення або зміну апеляційної скарги подано апелянтом після спливу строку на апеляційне оскарження, а тому не підлягає розгляду та задоволенню. 30.05.2022 від [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, в яких позивачем викладені заперечення на відзив відповідача та вказано, що спірна земельна ділянка не перебуває у власності або користуванні садівницького товариства «Кристал-2», тому посилання Хмельницької міської ради на положення ч. 6 ст. 35 Земельного кодексу України щодо використання земельних ділянок садівницьких товариств відповідно до закону та статутів цих товариств є помилковим. Зазначені у відзиві на апеляційну скаргу усвідомлення відповідача положень ст. 124 Конституції України та ч. 2 ст. 14 КАС України щодо обов`язковості виконання судового рішення є абстрактним та формалізованим обґрунтуванням свого заперечення проти встановлення судового контролю за виканням рішення суду. Відтак позивач просить винести постанову якою позовні вимоги що були пред`явлені в апеляційній скарзі із врахуванням клопотання про доповнення або зміну апеляційної скарги від 23.05.2022 та додаткових пояснень у справі від 25.05.2022 задовольнити повністю. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ [PERSON] зверталась до Хмельницької міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для індивідуального садівництва на північній околиці міста Хмельницького (з місцем розташування, відображеним на долученому до заяви графічному матеріалі), яка була зареєстровано 05.05.2021 за р/н Т-6299-21. Листом відповідача від 29.05.2021 № Т-6299-21 [PERSON] повідомлено про те, що Генеральним планом м. Хмельницького, затвердженим рішенням 19-ої сесії Хмельницької міської ради від 06.08.2008 № 4, та Планом зонування території міста Хмельницького, затвердженим рішенням 5-ої сесії Хмельницької міської ради від 30.03.2011 № 25, не передбачено земельних ділянок для ведення садівництва, ні як окремо розміщених земельних ділянок, ні як масиву (кооперативу, товариства) в цілому, а також те, що на території міста Хмельницького земельні ділянки для ведення садівництва входять до складу раніше створених садівничих товариств (кооперативів). В управлінні земельних ресурсів відомості щодо наявності вільних земельних ділянок для ведення садівництва на території міста Хмельницького відсутні, а тому задовольнити звернення заявниці наразі неможливо. Для отримання інформації щодо вільних земельних ділянок для ведення садівництва, [PERSON] рекомендовано звертатись до голів існуючих садівничих кооперативів (товариств), в тому числі і до голови садівничого товариства «Кристал-2» (до складу якого входить земельна ділянка, щодо відведення якої надійшла заява гр. [PERSON] ). Не погоджуючись із порядком розгляду поданої заяви, в липні 2021 року [PERSON] звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької міської ради. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.10.2021 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Хмельницької міської ради щодо не розгляду заяви [PERSON] про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,1200 га, з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташованої за адресою: північна околиця міста Хмельницький, Хмельницька територіальна громада, Хмельницький район, Хмельницька область (відповідно до поданих графічних матеріалів) в порядку, передбаченому ст. 118 Земельного кодексу України та ст.ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зобов`язано Хмельницьку міську раду повторно розглянути заяву [PERSON] та прийняти рішення про надання чи відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення індивідуального садівництва, розташованої за адресою: північна околиця міста Хмельницький, Хмельницька територіальна громада, Хмельницький район, Хмельницька область в порядку, передбаченому ст. 118 Земельного кодексу України та ст.ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.10.2021 по справі №560/8351/21, розглянувши повторно заяву громадянки [PERSON] від 29.04.2021, Хмельницькою міською радою прийнято рішення позачергової одинадцятої сесії №3 від 30.12.2021, яким громадянці [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 га для ведення індивідуального садівництва у м. Хмельницькому (з місцем розташування, відображеним на долучених до заяв графічних матеріалах). Позивач, вважаючи, що вищевказаним рішенням порушені його права, звернувся з позовом до суду. VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (пункт «б» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України). Відповідно до п.п. «в» ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення садівництва - не більше 0, 12 гектара. Сільські, селищні, міські ради, відповідно до ч. 1 ст. 122 цього ж Кодексу, передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Так, згідно із положеннями статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Положеннями ч. 6-7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до частини третьої статті 123 ЗК відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Отже, передача земельних ділянок у користування передбачає виготовлення проекту землеустрою, його погодження компетентними органами, а відтак, прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування щодо надання земельної ділянки у користування. За результатами розгляду заяви громадянина, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки, або надати відмову у наданні такого дозволу. Разом із цим, така відмова повинна бути мотивована, оформлена належним чином та прийнята виключно з підстав, встановлених частиною третьою статті 123 ЗК, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Сукупний аналіз вищезазначених положень дає можливість зробити висновок про те, що нормами ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який розширеному тлумаченню не підлягає, а саме: - невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, і нормами чинного законодавства суб`єкт владних повноважень не наділений правом відступити від положень ст. 118 ЗК України. Відтак, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, визначений частиною третьою статті 123 ЗК України, є вичерпним. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 02.02.2021 у справі №420/3294/19 від 12.05.2022 у справі № 2340/2788/18 та від 18.05.2022 у справі № 826/8577/17 та від 18.05.2022 у справі №200/5001/21. Так, згідно матеріалів справи на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.10.2021 по справі №560/8351/21, розглянувши повторно заяву громадянки [PERSON] від 29.04.2021, Хмельницькою міською радою прийнято рішення позачергової одинадцятої сесії №3 від 30.12.2021, яким громадянці [PERSON] у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 га для ведення індивідуального садівництва у м. Хмельницькому (з місцем розташування, відображеним на долучених до заяв графічних матеріалах). Підставою такої відмови зазначено, що на час розгляду заяви [PERSON] від 29.04.2021 та доданих до неї документів відомості щодо перебування заявниці в членах садівничого товариства "Кристал-2" та виділення їй у встановленому статутом товариства порядку земельної ділянки (під певним номером згідно зі схемою організації (планом території), яку заявниця бажає отримати у власність, або про те, що вказана заявницею земельна ділянка перебуває у її користуванні, відсутні. Так, згідно із частиною п`ятою статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Таким чином, положеннями земельного законодавства передбачена можливість передачі у власність чи користування земельних ділянок, що не обтяжені іншими речовими правами на неї, тобто є вільними. Підстави припинення права користування земельною ділянкою визначені у статті 141 ЗК України, відповідно до пункту «а» частини першої якої підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою. Статтею 142 ЗК України передбачено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. Так, згідно рішення Хмельницької районної ради народних депутатів ХХІ скликання № 12 від 04.06.1993 вирішено відвести земельні ділянки під колективні сади у постійне користування таким підприємствам, організаціям, установам: Хмельницькій обласні державній адміністрації (2,0 га), Інституту прикордонних військ (2,0 га), Хмельницькому військовому гарнізону (2,0 га) Молодіжному об`єднанню "Атлант" (3,0 га), [INFO] (3,0 га), Хмельницькій взуттєвій фабриці (4,5 га), Обласному дорожньому ремонтно-будівельному управлінню (1,8 га), Обласному регіональному банку (6,8). Відповідно до рішення Хмельницької районної ради народних депутатів ХХІ скликання № 20 від 01.04.1994 вирішено відвести земельні ділянки під колективні сади у постійне користування таким підприємствам, організаціям, установам: Хмельницькому військовому гарнізону (17,0 га), Військовій частині 47011 (23,0 га), міському військовому комісаріату (9,0 га). Отже, вказаними рішеннями не було передбачено передачі спірної земельної ділянки садівничому товариству "Кристал". Разом з тим, в матеріалах справи не міститься документів, які підтверджують передачу спірної земельної ділянки садівничому товариству "Кристал", про що зазначає відповідач, як і не міститься документів що підтверджують право постійного користування землею садівничим товариством "Кристал" (рішення органу місцевого самоврядування, державного акту на право постійного користування землею). При цьому, Статут садівничого товариства "Кристал" на яке посилається відповідач, та надана садівничим товариством "Кристал-2" довідка від 20.12.2021 №37 відповідно до розбивочного креслення проекту планування та забудови садово-городнього товариства "Кристал-2", наявного у робочому проекті планування та забудови садівничого товариства "Кристал-2", розробленого творчою архітектурно-проектною майстернею "Хмельницькархпроект" у 1994 році не є документом, що підтверджує право постійного користування садівничим товариством "Кристал" спірною землею. Водночас згідно наявних в матеріалах справи інформаційної довідки № 293933227, "Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта", дані про нерухоме майно і зокрема щодо спірної земельної ділянки садівницького товариства "Кристал -2" відсутні. Отже, твердження відповідача що рішеннями Хмельницької районної ради від 04.06.1993 № 12 та від 01.04.1994 № 20 для постійного користування виділено земельні ділянки під колективні сади розміром 2,0 га та 9,0 га садівничому товариству "Кристал" не відповідає дійсності і не підтверджується наявними в матеріалах справи копіями документів та рішень, а тому колегія суддів відхиляє доводи відповідача, що землекористувачем спірної земельної ділянки, позначеної в поданих позивачем графічних матеріалах є садівниче товариство "Кристал". Відтак, рішення Хмельницької міської ради від 30.12.2021 №3, яким [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,1200 га для індивідуального садівництва у м. Хмельницькому (з місцем розташування, відображеним на долучених до заяв графічних матеріалах) прийняте з порушенням Конституції України та норм Земельного кодексу України, та не може вважатися обґрунтованим, добросовісним і законним, оскільки належних мотивів та причин такої відмови відповідно до ст. 118, 123 ЗК України у вказаному рішенні органу місцевого самоврядування не наведено. Щодо позовної вимоги про зобов`язання Хмельницьку міську раду надати [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,1200 га для індивідуального садівництва у м. Хмельницькому (з місцем розташування, відображеним на долучених до заяв графічних матеріалах) колегія суддів зазначає таке. Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17, суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суд в межах даної адміністративної справи не досліджував у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу. Окрім цього, ч. 3 ст. 245 КАС України встановлено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У постанові від 28.05.2020 у справі № 819/654/17 Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача, як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким протиправно відмовив у його задоволенні. Зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки. Прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача прийняти рішення у вигляді наказу, яким зобов`язати надати дозвіл позивачу на розробку документації із землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням закону. У контексті обставин спору застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Отже, оцінка правомірності рішення стосується лише тих мотивів, які наведено в оскаржуваному рішенні Хмельницької міської ради від 30.12.2021 №3, яким [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,1200 га для індивідуального садівництва у м. Хмельницькому (з місцем розташування, відображеним на долучених до заяв графічних матеріалах). Однак суд, в межах даної справи, не має повноважень досліджувати чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усі інші умови для надання дозволу. За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вимоги в частині зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,1200 га для індивідуального садівництва у м. Хмельницькому (з місцем розташування, відображеним на долучених до заяв графічних матеріалах). Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Президентом України Указом №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 продовжено дію воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. 22.05.2022 Верховна Рада України ухвалила акт про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні". Ухваленим документом строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб. Законом України від 24.03.2022 № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07.04.2022, внесені зміни до Земельного кодексу України. Вказаним законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено п.27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (підпункт 5). Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок у власність. Таким чином, апеляційний суд зазначає, що належним способом захисту з урахуванням норм ст. 245 КАС України та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану" буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву [PERSON] та прийняти рішення про надання чи відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,1200 га для індивідуального садівництва у м. Хмельницькому (з місцем розташування, відображеним на долучених до заяв графічних матеріалах) в порядку, передбаченому ст. 118 Земельного кодексу України та ст.ст. 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", з урахуванням висновків викладених у цій постанові. Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення колегія суддів зазначає таке. Згідно із частинами першою та другою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд. Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. Враховуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що позивачем не надано доказів, що відповідач буде ухилятися від виконання судового рішення у цій справі, а тому в задоволенні клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення слід відмовити. VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог. У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. Крім того, частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору За таких обставин враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сума понесених судових витрат в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1240,50 грн. (992,40 + 1488,60 / 2 = 1 240, 50 сплаченого згідно квитанції № 5507-3919-3260-3780 від 11.02.2021 на суму 992,40 грн. та квитанції № 0.0.2504505732.1 від 04.04.2022 на суму 1488,60 грн). При цьому, в частині стягнення з відповідача сервісного збору в сумі 19,85 грн, комісії в сумі 3 грн та комісії за кредитні кошти в сумі 44,75 грн. задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до положень КАС України, такі не належать до судових витрат та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Результат розгляду: partial