Рішення адміністративного суду від 2022-01-31 00:00:00+02

Короткий зміст позовних вимог. У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просив: - визнати протиправним та скасувати рішення №951020146948 від 21.01.2021 щодо відмови в перерахунку пенсії, а супровідним листом до цього рішення №6584-6245/1-02/8-1500/21 від 23.04.2021 та додатку до нього (перерахунок) від 21.04.2021 щодо зменшення відсотку розміру місячної заробітної плати з 90% на 60% та з обмеженням її максимальним розміром до 10 прожиткових мінімумів; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 01.10.2020 року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Одеської обласної прокуратури №66 від 21.01.2021 без обмеження максимального розміру пенсії, а також виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час та з урахуванням раніше проведених виплат. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач указував, що з 01 лютого 2005 року отримує пенсію за вислугу років у розмірі 90% від заробітної плати, яка призначена на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року (далі Закон №1789-ХІІ). Відповідач, при перерахунку пенсії, протиправно зменшує основний її розмір з 90% до 60% від місячного заробітку, обмежуючи пенсію позивача 10 прожитковими мінімумами. Поряд з цим, позивач вказує на висновки Верховного Суду у справі №308/11498/16, за якими при перерахунку пенсії повинен застосовуватися саме той відсоток, що діяв на момент призначення. Також, у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 (справа №127/4267/17) вказано, що дія положень Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016. Короткий зміст рішення суду першої інстанції. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов [PERSON] задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Одеській області №951020146948 від 21.01.2021 щодо відмови [PERSON] в перерахунку пенсії. Зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] пенсії за вислугу років з 01.10.2020, виходячи із розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Одеської обласної прокуратури № 66 від 21.01.2021, а також виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час та з урахуванням раніше проведених виплат. У задоволенні решти вимог позову суд відмовив. Приймаючи таке рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що при перерахунку пенсії позивачу, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а, отже, внесені Законами України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI) та «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VІІІ (далі Закон №76) зміни до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосувалися порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Разом з тим, суд вважав, що дії Пенсійного фонду щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром є законними. Такий висновок суду першої інстанції побудований на усталеній практиці Верховного Суду, яка свідчить про те, що положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України, а, отже, є чинними і підлягають виконанню. Короткий зміст вимог апеляційних скарг. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в частині відмови здійснити перерахунок пенсії без її обмеження максимальним розміром, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, [PERSON] подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що [PERSON] є непрацюючим пенсіонером і його пенсія призначена до 01.01.2016, а тому до її розміру не застосовуються обмеження, визначені абз.6 частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі-Закон №1697-VII). ГУ ПФУ в Одеській області, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу [PERSON] , зазначає про її необґрунтованість та просить залишити її без задоволення. Також, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу в якій просить його скасувати в задоволеній частині позову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. На переконання пенсійного органу, при перерахунку пенсії необхідно застосовувати ту норму, яка є чинною на момент здійснення перерахунку, а не ту, що була чинною на момент виходу на пенсію. Тобто, на момент звернення позивача, перерахунок пенсії працівникам прокуратури здійснюється на підставі чинної статті 86 Закону№1697-VII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, які повністю кореспондуються між собою. Апелянт вважає, що ретроспективне застосування при обчисленні пенсії положень статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, який втратив чинність на момент перерахунку, призведе до непрямої дискримінації інших пенсіонерів з числа прокурорів та суперечитиме принципу дії законів у часі. [PERSON] , скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, зазначає, що рішення суду першої інстанції в задоволеній частині позову є правильним, а тому просить апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Одеській області залишити без задоволення. У відзиві позивач зосереджує увагу на тому, що при перерахунку його пенсії має застосовуватись норма, що визначала розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, у даному випадку 90 %. Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Фактичні обставини справи. 01.02.2005 [PERSON] призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону №1789-XII (в редакції на момент його виходу на пенсію), у розмірі 90% від грошового забезпечення. 21.01.2021 Одеською обласною прокуратурою видано довідку №66 для звернення до органів Пенсійного фонду України з метою проведення перерахунку призначеної пенсії, згідно якої розмір заробітної плати (грошового забезпечення) і доплати, які передбачені законодавством за відповідною посадою старшого слідчого складають 61\~ 798,80 грн. Довідка видана на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 та ст. 81, 86 Закону України «Про прокуратуру» та у зв`язку з початком роботи Одеської обласної прокуратури (Наказ Генерального прокурора від 08.09.2020 року №414). Цю довідку про розмір заробітної плати видано за нормами, чинними на 11.09.2020 року за відповідною (прирівняною) посадою старшого слідчого. 21 квітня 2021 року ГУ ПФУ в Одеській області на виконання рішення суду прийнято протокольне рішення №951020146948 про перерахунок пенсії (а.с.21) за заявою позивача від 08.04.2021 (а.с.16-18). Відповідно до вказаного перерахунку: Середньомісячний заробіток 61798,80 грн.; Загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 60%; Основний розмір пенсії від середнього заробітку 37079,28 грн.; Місяць підвищення пенсії 01.10.2020; Максимальний розмір пенсії 17120,00 грн. Також 21.04.2021 прийняте рішення про відмову у перерахунку пенсії за його заявою від 08.04.2021 згідно із довідкою №66, з мотивів недоцільності перерахунку внаслідок зменшення розміру пенсії (а.с.20). Вважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо обмеження пенсії під час перерахунку максимальним розміром та зменшення основного розміру пенсії з 90% на 60% заробітку, врахованого для обчислення пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом. Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції. Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке. У межах даних правовідносин, спірними питаннями є: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~розмір відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії [PERSON] , що призначена відповідно до Закону №1789-XII; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~застосування при перерахунку такої пенсії обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. 21 грудня 2021 року Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 580/5962/20 ухвалив постанову, якою остаточно вирішив спірні правовідносини, а саме: питання розміру відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до Закону №1789-XII, а також застосування при перерахунку такої пенсії обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому, вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів бере до уваги згадану постанову Верховного Суду, адже справа за позовом [PERSON] є подібною за обставинами та предметом справи. Так, у справі № 580/5962/20 Верховний суд дійшов такого висновку. Статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній до 01.10.2011, було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Законом №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у статтю 50-1 Закону №1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Законом України від 27.03.2014 №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» у статті 50-1 Закону №1789-ХІІ у частинах другій і п`ятій цифри « 80» замінено цифрами « 70». Законом України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» у статті 50-1 Закону №1789-ХІІ у частинах другій та п`ятій цифри « 70» замінено цифрами « 60». За правилами частини вісімнадцятої цієї статті (у редакції, чинній до 01.01.2015) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України. Водночас 15.07.2015 набрав чинності Закон №1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015. З набранням чинності Законом №1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон №1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами. Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону №1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів. Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII. У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі. Узагальнюючи викладене, Верховний Суд робить такий висновок. До правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Аналізуючи обставини даної справи за позовом [PERSON] вбачається, що, на час виникнення спірних правовідносин, стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ, відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1697-VII, у частині перерахунку пенсії, втратила чинність. Тобто, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону №1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати. Тому, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги [PERSON] у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, а висновок суду першої інстанції з цього приводу є помилковим. Щодо правомірності/протиправності дій Пенсійного фонду щодо обмеження пенсії прокурорів максимальним розміром, а саме: десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 (справа № 580/5962/20) зазначив таке. За змістом статті 2 Закону №3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції. При цьому, абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом. На думку колегії суддів Верховного Суду, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону №3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень. Закон №1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом №1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром. У зв`язку з викладеним, Верховний Суд сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас, з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII. Судом апеляційної інстанції встановлено, що внаслідок перерахунку пенсії [PERSON] її розмір перевищив максимальний. Тому, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Отже, доводи апеляційної скарги [PERSON] у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, а висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову в цій частині є законним. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому наявні підстави для її задоволення, скасування судового рішення в задоволеній частині позову та прийняття нового про відмову в задоволенні позову [PERSON] . Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Приписи пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Результат розгляду: denied