Рішення адміністративного суду від 2024-06-17 00:00:00+03

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся в суд з позовом [INFO] про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 07.04.2024 року начальником [INFO] винесено постанову № 379 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 210 КУпАП про накладення на [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень. Підставою накладення адміністративного стягнення, згідно Постанови, є те, що нібито [PERSON] «відмовився від отримання повістки [INFO] для вирішення питання щодо призова на військову службу відповідно до Указів ПУ «Про введення військового стану в Україні» та «Про загальну мобілізацію». Вказану постанову позивач отримав 23.04.2024 року засобами поштового зв`язку. Оскаржувана постанова прийнята 07.04.2024 року, однак про наявність вказаної постанови позивач не знав та не міг знати, оскільки про час і місце розгляду справи не повідомлявся, та, відповідно, при розгляді справи не був присутній. Копію постанови отримав засобами поштового зв`язку 23.04.2024 року. Оскаржувана постанова була направлена на адресу [PERSON] простою кореспонденцією, що підтверджується конвертом, також на конверті штамп поштового відділення нечитабельний, що унеможливлює встановлення дати відправлення спірної постанови. Обставини, викладені в Постанові про адміністративне правопорушення, не підтверджуються жодними доказами, оскільки такі є надуманими. В обвинувачення [PERSON] ставиться те, що останній «відмовився від отримання повістки [INFO] для вирішення питання щодо призову на військову службу відповідно до Указів ПУ «Про введення військового стану в Україні» та «Про загальну мобілізацію». Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки). З огляду на вищевказане, особа не зобов`язана отримувати повістку, яка складена не керівником [INFO] , а така повістка не може мати юридичних наслідків для особи, в тому числі й у разі відмови особи від її отримання. Варто також зазначити, що керівник [INFO] об`єктивно не міг викликати [PERSON] , оскільки [PERSON] не перебуває на військовому обліку в жодному [INFO] . Згідно положень ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Додатком № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», наразі існує наступний вичерпний перелік підстав, за яких особа повинна прибути до [INFO] за викликом: для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період; для оформлення військово-облікових документів; для проходження медичного огляду; для направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово- облікової спеціальності; для призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів. Виходячи з наведеного, а також враховуючи положення статті 19 Конституції України, [INFO] не уповноважене (не має права) викликати осіб «для вирішення питання щодо призова на військову службу». Наведене свідчить про безпідставність та протиправність виклику РТЦК та СП [PERSON] . В постанові стверджується, що метою оповіщення [PERSON] було «вирішення питання щодо призова на військову службу відповідно до Указів ПУ «Про введення військового стану в Україні» та «Про загальну мобілізацію». Станом на сьогоднішній день Президентом України прийнято Указ № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні». Указу Президента «про введення військового стану» - не існує. Отже, оповіщення не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому також не може мати жодних правових наслідків. Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП, є призовник, військовозобов`язаний, резервіст. Начальник [INFO] не встановив на підставі доказів того, чи є [PERSON] суб`єктом вказаного правопорушення. Згідно оскаржуваної Постанови на [PERSON] накладено штраф у розмірі 3400 грн. Згідно Постанови [PERSON] обвинувачується у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КУпАП. Санкція даної частини статті передбачає наступне стягнення штраф від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи чинний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на момент складення Постанови, який складав 17 гривень, максимальний розмір штрафу за санкцією вказаної частини статті - 850 грн. А отже, начальник [INFO] застосував стягнення, яке виходить за межі санкції статті, за якою [PERSON] обвинувачується, чим прийняв незаконну постанову. В процесі спілкування з представниками [INFO] [PERSON] пред`явив посвідчення серії [NUMBER] від 12.02.2024 року, видане [INFO] , з якого вбачається, що [PERSON] є законним представником дитини з інвалідністю дитинства - [PERSON] , [INFO] . З наведених причин, відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», [PERSON] не підлягав призову на військову службу під час мобілізації. Отже, будь-які повістки про виклик [PERSON] до [INFO] з метою вирішення питання щодо призова на військову службу відповідно до Указів ПУ «Про введення воєнного стану в Україні» та «Про загальну мобілізацію» за обізнаності керівника [INFO] про наявність підстав для відстрочки від призову - є безпідставними та передчасними. У зв`язку з цим, [PERSON] просив скасувати оскаржувану постанову, а провадження відносно нього закрити. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 22.05.2024 року було відкрито провадження по адміністративній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 22.05.2024 року витребувано докази, щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення. У відповідності\~до ч.\~3\~ст.\~194\~КАС України\~судом проведено\~розгляд справи\~у відсутності\~сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~229\~КАС України,\~у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно копії постанови №379 від 07.04.2024 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.210 КУпАП. В графі обставини правопорушення установлені під час розгляду справи зазначено: «Гр. [PERSON] відмовився від отримання повістки [INFO] для вирішення питання призова на військову службу відповідно до Указів ПУ «Про введення військового стану в Україні» та «Про загальну мобілізацію». В резолютивній частині зазначено про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Копію постанови від 07.04.2024 року відправлено поштою. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14.02.2013 року, позивач [PERSON] записаний батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.15), та одночасно є опікуном сина як дитини з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] виданого 12.02.2024 року (а.с.16). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час. Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року оголошено про проведення загальної мобілізації. У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідно до п. 1 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов?язані з?явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки). Підпунктом другим пункту першого Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку №1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів. Відповідно до пункту 3 цього Додатку 2 призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення. Згідно положень ч. 1 ст. 210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21, 244-24 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів. Згідно ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Згідно вимог ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі ( ч. 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП). За приписами частини першої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (стаття 277-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. При цьому, обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання підтвердження, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим. Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частина 2 статті 283 КУпАП визначає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу (посадової особи), яка винесла постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, з`ясованих під час розгляду справи; зазначення нормативно-правового акту, яким передбачена відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відносно позивача [PERSON] було винесено постанову №379 від 07.04.2024 року, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210 КУпАП. В графі обставини правопорушення установлені під час розгляду справи зазначено: «Гр. [PERSON] відмовився від отримання повістки [INFO] для вирішення питання призова на військову службу відповідно до Указів ПУ «Про введення військового стану в Україні» та «Про загальну мобілізацію». В резолютивній частині зазначено про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Копію постанови від 07.04.2024 року відправлено поштою. Ухвалою суду від 22.05.2024 року судом витребовувались докази, щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення [PERSON] . Строк надання доказів до 13.06.2024 року. Копія вказаної ухвали була отримана відповідачем 29.05.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Станом на 17.06.2024 року відповідач вимоги ухвали не виконав. Про причини неможливості виконання ухвали не повідомляв. Отже, відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували про належне повідомлення [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи, не довів, що позивач про день та час розгляду справи про адміністративне правопорушення був поінформований належним чином. Крім цього, як вбачається із тверджень позивача у позовній заяві, постанова про адміністративне правопорушення від 07.04.2024 складалася за його відсутності, що позбавило останнього права надати пояснення, заявляти клопотання, користуватися правничою допомогою, у постанові відсутній підпис особа, яка притягується до адміністративної відповідальності. Оскільки у матеріалах справи відсутня інформація про те, що позивач був поінформований про дату, час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд погоджується із доводами позивача щодо порушення його права на захист. Суд звертає увагу, що посадовими особами [INFO] не вжито всіх можливих заходів для повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тобто суб`єктом владних повноважень не виконано належним чином обов`язку для забезпечення реалізації позивачем прав, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, ч.1 ст. 210 КУпАП в редакції станом на дату винесення постанови (07.04.2024 року) передбачала накладення штрафу в розмірі від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Грошова сума неоподаткованого мінімуму доходів громадян встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України становить 17 грн. Таким чином, ч.1 ст. 210 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі від 510 гривень до 850 гривень. Водночас, оскаржуваною постановою накладено штраф в розмірі 3400 гривень, що не передбачено санкцією ч.1 ст. 122 КУпАП. Окрім того, диспозицією статті 210 КУпАП передбачено вичерпний перелік суб?єктів притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, якими є: призовники, військовозобов`язані та резервісти. Однак, при винесенні вказаної постанови, особу, яку притягувалось до адміністративної відповідальності представниками [INFO] належним чином перевірено не було, і як зазначено у самій постанові «документ який посвідчує особу не надано», що в свою чергу, вказує на відсутність належних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаною статтею КУпАП. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1,7 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Зважаючи на те, що позовну вимогу [PERSON] судом задоволено, то на його користь підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 605,60 грн. оплаченого ним судового збору. Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України підлягають стягненню з бюджетних асигнувань [INFO] .

Результат розгляду: granted