Рішення адміністративного суду від 2024-03-27 00:00:00+02

Запорізька обласна прокуратура (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця від 04 жовтня 2023 року ВП №72904616 про стягнення виконавчого збору в розмірі 26800,00грн. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року в задоволені адміністративного позову позивача відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення адміністративного позову у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд безпідставно не врахував та відхилив доводи позивача щодо протиправності та незаконності постанови державного виконавця. Позивач наполягає, що державним виконавцем невірно \~розрахована сума виконавчого збору, що підлягає стягненню, як за виконання рішення немайнового характеру. До позовних вимог немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги свідчить про її майновий характер. Відповідачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві стверджує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а доводи скаржника безпідставними. Просить залишити рішення суду у даній справі без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі № 280/3715/20 було частково задоволено адміністративний позов [PERSON] . Так, судом: - визнано протиправними дії Запорізької обласної прокуратури щодо відмови в нарахуванні та виплаті [PERSON] вихідної допомоги у зв`язку із його звільненням за наказом прокурора Запорізької області №736к від 29.04.2020; - зобов`язано Запорізьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити [PERSON] вихідну допомогу в зв`язку із звільненням в розмірі 24 221,57 грн.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також судом стягнуто з Запорізької обласної прокуратури за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] суму судового збору у розмірі 242,22 грн. (двісті сорок дві гривні 22 копійки) та витрати на професійну правничу допомогу \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~у розмірі 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень). Рішення набрало законної сили 14.08.2023, на його виконання 21.09.2023 видано виконавчі листи. 04.10.2023 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савка Л.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 72904616. Відповідно до резолютивної частини вказаної постанови: 1) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №280/3715/20, виданого 21.09.2023 Запорізьким оружним адміністративним судом про зобов`язання Запорізьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити [PERSON] вихідну допомогу в зв`язку із звільненням в розмірі 24221,57 грн.; 2) боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Також, 04.10.2023 державним виконавцем винесено постанову ВП № 72904616 про стягнення виконавчого збору з боржника - Запорізької обласної прокуратури у розмірі 26800,00 грн. з посиланням на вимоги ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження». Вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору протиправною через невірно проведений розрахунок суми виконавчого збору, як за виконання рішення немайнового характеру, позивач звернувся до суду із вимогами про її скасування. Колегія суддів з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог не погоджується, враховуючи наступне. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України Про виконавче провадження (далі по тексту - Закон). За приписами ч.ч. 5, 6 ст. 26 вказаного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом десяти робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). Відповідно до ч.14 ст.27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості зі сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Отже, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 28 квітня 2020 року в справі № 480/3452/19. З матеріалів справи встановлено, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду у справі № 280/3715/20. Так, судом зобов`язано Запорізьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити [PERSON] вихідну допомогу в зв`язку із звільненням в розмірі 24 221,57 грн.. Розмір виконавчого збору згідно положень ч. 2 та 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначається виходячи з характеру вимог, за якими ухвалено судове рішення та яке підлягає виконанню за виконавчим документом. Тобто, якщо це рішення "майнового характеру", то розмір виконавчого збору становить 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. А якщо ж виконується рішення немайнового характеру, виконавчий збір з боржника - юридичної особи стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати. Майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці. Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання. При цьому до позовних заяв немайнового характеру належать вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що не піддається грошовій оцінці. В спірному випадку судом у справі№ 280/3715/20 вирішена позовна вимога [PERSON] про захист права, що підлягає грошовій оцінці, а отже спір мав майновий характер. Оскарженою у даній справі постановою державного виконавця вирішено стягнути із Запорізької обласної прокуратури виконавчий збір у розмірі 26 800грн., тобто в розмірі 4-х мінімальних розмірів заробітної плати, виходячи з того, що рішення яке підлягає примусовому виконанню, має немайновий характер. Вимоги щодо нарахування та виплати вихідної допомоги є майновими позовними вимогами, оскільки їх об`єктом виступає благо, яке підлягає грошовій оцінці, відповідно розмір виконавчого збору у даному випадку мав обраховуватися з урахуванням суми вихідної грошової допомоги, яку рішенням суду зобов`язано перерахувати та виплатити, тобто як зі спору майнового характеру. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 14.09.2022 у справі № 280/9443/21 у схожих спірних правовідносинах. Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що спір, вирішений рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року у справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 280/3715/20, мав немайновий характер, а отже відповідачем вірно проведено розрахунок суми виконавчого збору, що підлягає стягненню, є помилковими. Наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову та скасування оскарженої позивачем постанови відповідача. Розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України не здійснюється.

Результат розгляду: granted