Рішення адміністративного суду від 2024-01-16 00:00:00+02

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ Позивач звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду \~в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.03.2023 № 024950000647 щодо відмови [PERSON] в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 21.03.2023; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити призначення та виплату [PERSON] пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 21.03.2023. ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду \~від 02.06.2023 у задоволенні \~позову відмовлено повністю. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що в спірних правовідносинах відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена позивачу відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є різновидом пенсії за віком, але зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення пенсії за віком повторно у зв`язку із досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та, відповідно, застосування при обчисленні пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки. ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, посилаючись на висновки Верховного Суду вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що позивачу була призначена пенсія за віком за списком 2 відповідно до 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-IV позивач звернувся вперше. Отже, позивач має право на призначення йому (з моменту звернення із заявою) пенсії за віком, передбаченої статтею 26 Закону № 1058-IV відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, що передують року звернення за призначенням пенсії за Законом № 1058-IV. Крім того, 02.01.2024 до суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких позивач посилаючись на судову практику Верховного Суду та судів апеляційної інстанції вказує про те, що позивач має право на пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком згідно цього Закону. ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ Відповідачами подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких вказано, що \~у даному випадку переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє, оскільки пенсія за віком на пільговим умовах, призначена відповідно до Закону № 1788-XII, є різновидом пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв`язку із досягненням загального пенсійного віку. Також вказано, що позивачу не призначалася пенсія по інвалідності згідно Закону № 1058-IV, тому немає правових підстав для здійснення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020-2022 роки. При цьому позивач вже скористався своїм правом на призначення пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону № 1058-IV. Перехід на пенсію за віком Закону № 1058-IV не є першим призначенням йому пенсії. V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ Ухвалою суду від 24.07.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1\~ ст.311 КАС України. VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 03.05.2018 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у відповідності до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (зі зниженням пенсійного віку), обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 21.03.2023 позивач після досягнення 60-річного віку звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії, в якій просив призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки. За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області та прийнято рішення № 024950000647 від 27.03.2023 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Підставою для прийняття такого рішення слугувало те, що позивач вже отримує пенсію за віком. Листом від 28.03.2023 за № 0200-0305-8/29943 відділ обслуговування громадян № 12 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомив позивача про прийняте рішення. Позивач вважає рішення пенсійного органу протиправним, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду. VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. У статті 9 Закону №1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Згідно з положеннями п. "б" ст. 13 Закону України № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Відповідно до ст. 26 Закону України № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років. Статтею 27 Закону № 1058-IV передбачено, що розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами статей 25, 40 Закону № 1058-IV. Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону з 1 січня 2004 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 16.06.2020 (справа №127/7522/17) Верховний Суд зазначив, що за змістом частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Позивачу у справі №127/7522/17 було призначено пенсію відповідно до Закону №1788-ХІІ, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернувся вперше, а тому судом не приймалися доводи касаційної скарги, так як мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV. Верховний Суд у справі №127/7522/17 погодився із висновками судів попередніх інстанцій про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати на одну застраховану особу в Україні за 2014-2016 роки. Також зазначені висновки Верховного Суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV. Зазначена позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у праві № 876/5312/17. Згідно матеріалів справи позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у відповідності до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII, тобто пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку. 21.03.2023, після досягнення 60-річного віку, позивач звернувся із заявою до відповідача 1, в якій просив призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки. Таким чином позивачу призначено пенсію відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV останній звернувся вперше, тому пенсія має призначатися із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020 - 2022 роки. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 29.03.2023 у справі справа № 240/4170/19. Колегія суддів наголошує на тому, що в даному випадку позивачу призначена пенсія відповідно до Закону № 1788-XII \~за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а в подальшому позивач просить призначити пенсію за віком, проте за іншим законом та на інших умовах. Тобто змінюються підстави, умови та правове регулювання цього виду пенсії, за якою звернувся позивач. Натомість, пенсійний орган враховує виключно назву цього виду пенсії "за віком" без урахування всіх обставин в цілому, тобто вдається до надмірного формалізму без встановлення всіх підстав для призначення пенсії позивачу. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27.03.2023 № 024950000647 щодо відмови позивачу в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, а тому наявні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити призначення та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 21.03.2023. При цьому суд враховує, що належним відповідачем за вимогою про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, є пенсійний орган який приймав це рішення і \~визначений за принципом екстериторіальності (Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області), однак, з метою забезпечення ефективного захисту порушеного права, дотримання принципу процесуальної економії, \~суд зобов`язує прийняти рішення про призначення пенсії пенсійний орган за місцем проживання позивача (Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області), що відповідає його законним повноваженням. Наведений механізм захисту порушеного права \~також відповідає заявленим позовним вимогам та визначеними позивачем відповідачами. VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.\~\~ Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 2684 грн. судового збору сплаченого згідно квитанції №\~ 32528798800006817655 від 01.05.2023 на суму 1073,60 грн. та квитанції №\~ 32528798800007253481 від 03.07.2023 на суму 1610,40 грн.

Результат розгляду: granted