Рішення адміністративного суду від 2022-09-14 00:00:00+03

Представник позивач звернувся до суду із позовом до відділення №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що згідно постанови від 16.03.2022 року серії БАА № 943719 поліцейським СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Гондорчин В.О. по справі про адміністративне правопорушення, його піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 та ч.4 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень. Вважає дану постанову про накладення адміністративного стягнення необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог закону та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не порушував правил дорожнього руху, при складанні оскаржуваної постанови було порушено його право на захист, а тому відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, зазначені в оскаржуваній постанові. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 943719 від 16.03.2022 року скасувати. Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 04 липня 2022 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник Гримут Д.Ю. подав заяву, якою просив справу розглянути без його участі, позов задовольнити. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на адміністративний позов суду не подано. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно із ст.55\~Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси. Судом встановлено, що 16 березня 2022 року поліцейським СРПП ВП № 2 Ужгородського РУП ГУПП в Закарпатській області Гондорчин В.О. винесено постанову серії БАА № 943719, згідно якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126, ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн. З оскаржуваної постанови вбачається, що 16.03.2022 року о 01:10 год. траса Ужгород- Львів між селами м.Березний Мирча водій керував транспортним засобом на якому не працював задній правий габарит, під час перевірки документів було встановлено пошкоджене свідоцтво про реєстрацію Т/З, також водій позбавлений прав керування, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст.126, ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно зі ст.7\~КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП. Відповідно до ст.19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. При вирішенні спору, суд враховує, що згідно ч.2 ст.2\~КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Натомість, відповідач в призначене судове засідання не з`явився, жодних доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови суду не надав. Наведені позивачем обставини відповідачем не були спростовані, тобто суду не було представлено жодних доказів в підтвердження обставин, викладених в постанові по справі про адміністративне правопорушення. В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем на підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121, ч.1 ст.126, ч.4 ст.126\~КУпАП не надано, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. З матеріалів справи, вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, [PERSON] порушено право скористатись правовою допомогою. Справи, які віднесено до компетенції Національної поліції відповідають вимогам ч.4 ст.258\~КУпАП - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанову у справах про адміністративні правопорушення з порушенням ПДР на місці вчинення правопорушення. Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст.268\~КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Враховуючи відсутність відзиву на позов, суд приймає до уваги пояснення позивача про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, [PERSON] виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що заявив відповідачу відповідне клопотання, однак, поліцейським не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Намагався надати пояснення, однак поліцейські не хотіли його вислухати, будучи упередженими та маючи на меті незаконно притягнути [PERSON] задля покращення показників у роботі. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~23.12.2005р.\~№14\~«Про практику\~застосування судами\~України законодавства\~у справах\~про деякі\~злочини проти\~безпеки дорожнього\~руху та\~експлуатації транспорту,\~а також\~про адміністративні\~правопорушення на\~транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Позивач, як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, не визнав подію та вину у вчиненні правопорушення, вказуючи на їх відсутність. Доказів правопорушення в діях порушника, які б спростували його доводи, постановою не наведено. Також не відібрано пояснення від свідків та очевидців події адміністративного правопорушення, щодо події та вини особи у вчиненні правопорушення, які могли б засвідчити чи спростувати факт адміністративного правопорушення, не засвідчено показаннями технічних приладів та засобів, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративних правопорушень. Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. У свою чергу, зі сторони відповідача не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд приходить до висновку, що такими діями поліцейський порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Згідно ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Частиною першою статті 139\~КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Судом встановлено, що позивач оплатив судовий збір у розмірі 496 грн.20 коп. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01.01.2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2481,00 грн. Так, за подання до суду позовної заяви про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, судовий збір сплачується у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», тобто 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496, 20 грн. Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та зазначені норми КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області судовий збір в розмірі сумі 496 грн. 20 коп. на користь позивача. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted