Рішення адміністративного суду від 2022-05-12 00:00:00+03

19.05.2021 року [PERSON] звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON] до Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області, в якому просила: - визнати протиправним та скасувати рішення Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області від 12.03.2021 року №15-VIII в частині відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею \~2,00 га із \~цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~зобов`язати Великодальницьку сільську раду Біляївського району Одеської області надати дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням землі запасу, комунальної форми власності, орієнтовною площею \~2,00 га, що має кадастровий номер: 5123783400:01:002:0450 (загальна площа 10,816 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства на території Петродолинської сільської ради (що входить до Великодальницької сільської громади) Біляївського (раніше Овідіопольського) району Одеської області (за межами населених пунктів). Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області №15-VIII від 12 березня 2021 року в частині відмови [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,00 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Зобов`язано Великодальницьку сільську раду Біляївського району Одеської області надати дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: за цільовим призначенням - землі запасу, комунальної форми власності, орієнтовною площею 2,00 га, що має кадастровий номер: 5123783400:01:002:0450 (загальна площа 10,816 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Петродолинської сільської ради (що входить до Великодальницької сільської громади) Біляївського (раніше Овідіопольського) району Одеської області (за межами населених пунктів). У встановленні судового контролю за виконанням рішення суду - відмовилено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Великодальницька сільська рада Біляївського району Одеської області подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначив, що місцерозташування земельної ділянки, яку бажає отримати у власність позивачка не відповідає \~вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральному плану населеного пункту та іншій містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Апелянт вказав на те, що за наслідком розгляду поданого позивачкою клопотання про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки було встановлено, що згідно з Генеральним планом та зонінгом села Петродолиньске Овідіопольського району Одеської області обрана земельна ділянка розташована в житловій зоні (садибна забудова), що і стало підставою для відмови у задоволенні клопотання. Також апелянт посилався на те, що рішенням Великодальницької сільської ради № 281-VIII від 29.07.2021 року «Про затвердження внесених змін до Генерального плану населеного пункту села Петродолинське Овідіопольського району Одеської області об`єднаного з планом зонування території населеного пункту та детальними планами території окремих частин села Петродолинське» затверджено Генеральний план села Петродолинське Овідіопольського району Одеської області. В теперішній час Великодальницькою сільською радою проводяться дії щодо внесення змін до Державного кадастру щодо цільового призначення спірної земельної ділянки відповідно до рішення сільради. Відповідач наголошує на тому, що оскільки обрана позивачкою земельна ділянка розташована у межах села Петродолинське в житловій зоні (садибна забудова), то за своїм функціональним призначенням не може використовуватись для ведення особистого селянського господарства і не може бути передана у власність в межах норм безоплатної приватизації за таким видом цільового призначення та наміром її використання. З огляду на викладене апелянт вважає правомірним та обґрунтованим рішення від 12.03.2021 року № 15-VIII в частині відмови [PERSON] в інтересах малолітньої дитини [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] . Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне: Судом першої інстанції встановлено, що 13.01.2021 року [PERSON] звернулась до Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області в інтересах неповнолітньої [PERSON] з клопотанням, у якому відповідно до вимог ст.ст. 3, 8, 14, 68 Конституції України, ст.ст.79-1 ч.5, 84 ч.1, 118, 121, 122 ч.1 Земельного кодексу України, ст.25 Закону України «Про землеустрій», просила надати її доньці [PERSON] , [INFO] , дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: за цільовим призначенням - землі запасу, комунальної форми власності, орієнтовною площею 2,00 га, що має кадастровий номер: 5123783400:01:002:0450 (загальна площа 10,816 га) та виділена на викопіюванні (для визначення місцезнаходження земельної ділянки), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Петродолинської сільської ради (що входить до Великодальницької сільської громади) Біляївського (раніше Овідіопольського) району Одеської області (за межами населених пунктів). До вказаного клопотання були додані наступні документи: копія паспорта та ідентифікаційного номеру; копія свідоцтва про народження дитини; графічний матеріал на бажану земельну ділянку із позначенням місця її розташування. Рішенням Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області від 12 березня 2021 року №150-VІІІ було відмовлено [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки за вказаним заявником бажаним місцем розташування земельної ділянки не відповідає містобудівній документації (плану зонування території с. Петродолинське), розробленої на підставі рішення Петродолинської сільської ради від 25.09.2015 р. №562-VI. Не погоджуючись з відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивач в інтересах неповнолітної дитини оскаржила його до суду першої інстанції. Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] , з огляду на наступне: Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України (надалі за текстом - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти. Відповідно до п. б) частини 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно з частинами 1 та 2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до п. в) частини 1 ст. 81 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Згідно із пунктами «а», «б» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Приписами частини 1 статті 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Частинами 7-10 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки стала невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки містобудівній документації, розробленої на підставі рішення Петродолинської сільської ради від 25.09.2015 року № 562-VI, а саме, плану зонування території с. Петродолинське. З матеріалів справи встановлено, що рішенням Петродолинської сільської ради від 25.09.2015 року № 562-VI «Про розроблення проекту «Внесення змін до генерального плану с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області» поєднаного з планом зонування території населеного пункту та детальними планами окремих частин села Петродолинське (з розширенням меж)», було вирішено замовити розроблення проекту «Внесення змін до генерального плану с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області» поєднаного з планом зонування території населеного пункту та детальними планами окремих частин села Петродолинське (з розширенням меж)», а також було визнано актуальним та можливим до подальшого використання генеральний план с. Петродолинське для забезпечення вирішення питань соціально-економічного, містобудівного та інвестиційного розвитку у найближчій перспективі, до затвердження нового генерального плану с. Петродолинське. Відповавідно до ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон; детальний план території - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території. Згідно ст. 16 цього Закону планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Внесення змін до містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється у порядку, визначеному законодавством для її розроблення та затвердження. Статтею 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується. В свою чергу, відповідно до ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації. Внесення змін до плану зонування території допускається за умови їх відповідності генеральному плану населеного пункту. Склад, зміст, порядок розроблення плану зонування території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому, частиною 8 статті 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що план зонування території затверджується на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання. В ході розгляду справи відповідачем не надано доказів затвердження містобудівної документації, зокрема, плану зонування с. Петродолинське, яка розроблялась відповідно до рішення Петродолинської сільської ради від 25.09.2015 року № 562-VI. З відповіді Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області від 01.04.2021 року № 365/02-20 слідує, що викопіювання з плану зонування с. Петродолинське в сільській раді відсутнє, а рішення про його затвердження не приймалось. Слід зазначити, що з листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 21.02.2020 року № ПІ-90/0-103/0/63-20 вбачається, що у Державному земельному кадастрі наявні відомості про державну реєстрацію від 19.11.2019 року земельної ділянки з кадастровим номером 5123783400:01:002:0450 з цільовим призначенням: землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), загальною площею 10,0816 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Петродолинська сільська рада на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель. З відповідей самої Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області від 01.04.2021 року № 366/02-20, № 367/02-20, направлених на запити представника позивача, вбачається, що цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 5123783400:01:002:0450 землі сільськогосподарського призначення для товарного виробництва, площа земельної ділянки 10,0816 га. земельна ділянка використовується за призначенням. При цьому, у відповіді № 366/02-20 вказано про те, що рішення № 67 від 26.03.1998 року «Про затвердження генерального плану села Петродолинське» не скасовано, а новий генплан не затверджено. Таким чином, відповідачем не доведено наявності підстав на момент розгляду відповідачем питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для висновку про невідповідність місця розташування земельної ділянка, бажаної для відведення, вимогам містобудівної документації, зокрема, плану зонування с. Петродолинське. Тоді як судом першої інстанції встановлено, що відповідно до чинного генерального плану с. Петродолинське дана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно протиправності рішення Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області від 12.03.2021 року №15-VIII в частині відмови [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею \~2,00 га із \~цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Що стосується задоволення судом першої інстанції позовної вимоги щодо зобов`язання Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області надати дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за цільовим призначенням землі запасу, комунальної форми власності, орієнтовною площею \~2,00 га, що має кадастровий номер: 5123783400:01:002:0450 (загальна площа 10,816 га) з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства на території Петродолинської сільської ради (що входить до Великодальницької сільської громади) Біляївського (раніше Овідіопольського) району Одеської області (за межами населених пунктів), слід зазначити наступне: Згідно частин 1, 2 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Частиною 5 статті 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Згідно із частинами 6, 7 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Частинами 9, 10 статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків формування їх шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих ділянок, що, в свою чергу, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації. Тобто, згідно ЗК України способами формування земельної ділянки є: у порядку відведення земельної ділянки із земель комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок) та шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже ч. 2 ст. 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 21.08.2018 року у справі № 823/1179/17, від 03.10.2019 року у справі № 823/1172/17, від 25.11.2019 року у справі № 823/1178/17, від 26.11.2019 року у справі № 823/1180/17. Вказані висновки суду відповідають також правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 815/4257/16. З матеріалів даної справи вбачається, що земельна ділянка площею 2,00 га, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення якої у власність позивачем в інтересах неповнолітньої дитини подано заяву, входить до складу земельної ділянки площею 10,0816 га на території Петродолинської сільської ради Одеської області та має єдиний кадастровий номер: 5123783400:01:002:0450. Тобто, позивач звернулась до сільської ради в порядку ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення частини вже сформованої та зареєстрованої земельної ділянки. Однак, як вже зазначалось колегією суддів, формування земельної ділянки у порядку відведення земельної ділянки із земель комунальної власності за проектами землеустрою здійснюється за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок, оскільки на одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже ч. 2 ст. 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар. В свою чергу, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Проте, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач взагалі не надав оцінку наведеним обставинам та не врахував зазначених вище положень ЗК України. Зазначені обставини та вимоги ЗК України залишились поза увагою і суду першої інстанції. На підставі наведеного у сукупності, враховуючи, що відповідач взагалі не надав оцінку заяві позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки на відповідність її вимогам ЗК України, не звернув увагу на те, що позивач звернулась до сільської ради в порядку ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення частини вже сформованої та зареєстрованої земельної ділянки та відповідно не визначив наявності за таких обставин у позивача права на отримання саме дозволу на розроблення проекту землеустрою, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, є протиправним та підлягає скасуванню із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача. Водночас, за встановлених наведених обставин та висновків суду, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою задоволенню не підлягають. Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, на підставі ст. 317 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial