Рішення адміністративного суду від 2022-05-03 00:00:00+03

01 вересня 2021 року [PERSON] звернувся в суд з адміністративним позовом до Навчально-спортивної бази зимових видів спорту «Тисовець» Міністерства оборони України, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 09 листопада 2011 року по 18 травня 2018 року; зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення \~\~\~за період з 09 листопада 2011 року по 18 травня 2018 року із застосування базового місяця січня 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що є учасником бойових дій, проходив військову службу у Навчально-спортивній базі зимових видів спорту «Тисовець» Міністерства оборони України. Вказує, що з метою нарахування та виплати індексації грошового забезпечення звернувся до відповідача із відповідною заявою. Однак, відповідач відмовив у задоволенні такої заяви, зазначивши, що нарахування і виплата індексації проводилась по 31 грудня 2015 року, з 01 січня 2016 року індексація не нараховувалсь у зв`язку із встановленням великих відсотків премій, що призвело до значного збільшення грошового забезпечення. Стверджує, що нарахування та виплата індексації його грошового забезпечення за вказаний період повинна проводитись з урахуванням січня 2008 року як базового місяця. Вказує, що відповідно до чинних нормативно-правових актів базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення вважається місяць, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (посадового окладу) військовослужбовця за посадою, яку він займає, і таким місяцем є січень 2008 року. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Навчально-спортивної бази зимових видів спорту «Тисовець» Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по \~\~\~травень 2018 року. Зобов`язано Навчально-спортивну \~\~\~базу зимових видів спорту «Тисовець» Міністерства оборони України нарахувати та виплатити на користь [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по травень 2018 року, \~\~\~урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. \~У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки місяць збільшення тарифної ставки (окладу) став базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення лише після 01 грудня 2015 року, твердження позивача про застосування січня 2008 року як базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення в період з листопада 2011 року до грудня 2015 року, є помилковими, тому ця позовна вимога задоволенню не підлягає. Визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі\~ \~\~постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 січня 2008 та втратила чинність 01 березня 2018 року у зв`язку з прийняттям\~ \~\~наказу Міністерства оборони України «Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України» від 01 березня 2018 року № 90. Тому доводи позивача про те, що саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації його грошового забезпечення в період з січня 2016 року по травень 2018 року відповідають вимогам чинного законодавства. Суд першої інстанції зазначив, що повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі щодо визначення базового місяця для такого нарахування у відповідності до положень Порядку № 1078 та\~ \~\~Закону № 1282-XII, покладається на відповідача, тому відсутні підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням конкретного базового місяця. Не погодившись з прийнятим рішенням, Навчально-спортивна база зимових видів спорту «Тисовець» Міністерства оборони України подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального \~права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, з 01 січня 2016 року індексація не нараховувалась у зв`язку із встановленням великих відсотків премій, що призвело до значного збільшення грошового забезпечення. Вказує, що постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 від 17 липня 2003 року не передбачено механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди. Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України). Рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржене, тому відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України в апеляційному порядку не переглядається. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції, [PERSON] з 09 листопада 2011 року по 18 травня 2018 року проходив військову службу у Навчально-спортивній базі зимових видів спорту «Тисовець» Міністерства оборони України, що \~\~\~підтверджується витягом з послужного списку (а.с.6-9). 31 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою з проханням нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 09 листопада 2011 року по 18 травня 2018 року (а.с.12-13). Листом від 17 червня 2021 року № 666 відповідач надав відповідь про те, що виплата індексації грошового забезпечення по 31 грудня 2015 року \~відбувалася у відповідності до чинного законодавства та про не здійснення нарахування з 01 січня 2016 року індексації грошового забезпечення у зв`язку із встановленням великих відсотків премій на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року \~№ 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами) та протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 3, що призвело до значного збільшення грошового забезпечення (а.с.14). Відповідно до виданої [PERSON] довідки, у період проходження ним служби у з 01 січня 2012 року по 18 травня 2018 року, йому була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення: за травень-грудень 2014 року на загальну суму 696,51 грн; за січень-грудень 2015 року на загальну суму 8\~ \~\~578,41 грн (а.с.26). Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача \~індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по травень 2018 року, \~\~\~урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до ч. 2\~ \~ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3\~ \~ст. 9 Закону № 2011-XII). Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених\~ \~Конституцією України\~ \~гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені\~ \~Законом України від 03 липня 1991 року «Про індексацію грошових доходів населення»\~ \~(далі Закон № 1282-XII). Відповідно до\~ \~статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями\~ \~статті 2 Закону № 1282-XII\~ \~індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1282-XII , в редакції від 02 грудня 2012 року, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Законом № 911-VIII від 24 грудня 2015 року, який набрав чинність з 01 січня 2016 року, внесені зміни у частину першу статті 4 Закону № 1282-XII, число « 101» замінено числом « 103». Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини друга четверта статті 4 Закону № 1282-XII). Згідно з частиною першою\~ \~статті 5 Закону № 1282-XII\~ \~підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга\~ \~статті 5 Закону № 1282-XII). Згідно з положеннями частини шостої\~ \~статті 5 Закону № 1282-XII\~ \~проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Відповідно до\~ \~статті 6 Закону № 1282-XII\~ \~у разі виникнення обставин, передбачених\~ \~статтею 4 цього Закону\~ \~грошові доходи населення визначаються, як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок № 1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Відповідно до пункту 11 Порядку № 1078, в редакції від 21 червня 2012 року, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, в редакції від 21 червня 2012 року, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Враховуючи наведене, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи в тому числі військовослужбовців. Індексація грошового забезпечення є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів. Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування, жодним чином, не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17 та від 19 березня 2020 року у справі № 820/5286/17. Із довідки відповідача про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення слідує, що у період з 01 січня 2016 по 18 травня 2018 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась (а.с.25). Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій Навчально-спортивної бази зимових видів спорту «Тисовець» Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 18 травня 2018 року та зобов`язання здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 18 травня 2018 року. У зв`язку з прийняттям\~ \~Кабінетом Міністрів України постанови від 09 грудня 2015 року №\~ \~1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»\~ \~(далі Постанова № 1013), яка набрала чинності з 15 грудня 2015 року та підлягала застосуванню з 01 грудня 2015 року, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення. Серед іншого, внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення. Так, в редакції Постанови № 1013 пункт 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції: «У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу…». Таким чином, починаючи з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець. Отже, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови № 1013 від 09 грудня 2015 року місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (пункт 5 Порядку № 1078). Таким чином, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника (в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок), а саме від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Відповідно до пункту 14 Порядку № 1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики. Згідно з роз`ясненням Мінсоцполітики від 08 серпня 2017 року № 48/о/66-17 на запит ДФ Міноборони від 18 липня 2017 року № 248/3/9/1/863 зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексації, якщо не підвищується посадовий оклад. У роз`ясненні Мінсоцполітики від 18 квітня 2018 року № 28/о/66-18 вказано, що у разі зростання грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без підвищення посадового окладу, сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового забезпечення. Вирішуючи питання про те, який базовий місяць мав бути встановлений позивачу при нарахуванні йому індексації грошового забезпечення за спірний період, колегія суддів зазначає, що 07 листопада 2007 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 1294), \~відповідно до пункту першого якої грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Додатком 1 до Постанови № 1294, ця\~ \~Постанова\~ \~набрала чинності з 01 січня 2008 року. Отже, з набранням чинності Постановою № 1294 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців. Постанова № 1294 втратила чинність 01 березня 2018 року на підставі\~ \~постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців та установлено для них нові додаткові види грошового забезпечення. Колегія суддів звертає увагу, що підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з 01 січня 2008 року (після набрання чинності Постановою № 1294) по 28 лютого \~2018 року (до моменту набрання законної сили Постанови № 704), що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації, не відбувалося. Отже, за період з \~01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача повинен бути січень 2008 року. Враховуючи те, що наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулось з 01 березня 2018 року у зв`язку із набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців, березень 2018 року є місяцем підвищення доходів позивача («базовим місяцем»). Колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача у цьому випадку є зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу \~індексацію грошового забезпечення за період з \~01 березня 2018 року по 18 травня 2018 року з урахуванням базового місяця березня 2018 року. Колегія суддів зазначає, що у цій справі повноваження відповідача не є дискреційними, оскільки, тому у даному випадку є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із урахуванням базового місяця січня 2008 року, з 01 березня 2018 року по 17 травня 2018 року з урахуванням базового місяця березня 2018 року. Дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав. Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. За змістом пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого\~ \~постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця. Отже, базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу). Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений базовий місяць. Якщо відповідач цієї дії не вчиняє, останнього можна зобов`язати до її вчинення у судовому порядку. Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 року \~по 28 лютого 2018 року є січень 2008 року, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року \~по 18 травня 2018 року є березень 2018 року. Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно із пунктом четвертим частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України). За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни резолютивної частини рішення суду, з урахуванням висновків та обставин встановлених вище.

Результат розгляду: partial