Рішення адміністративного суду від 2022-11-01 00:00:00+02

До суду звернувся [PERSON] (далі позивач) з адміністративним позовом до військової \~частини [NUMBER] (далі - відповідач) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо невиплати [PERSON] компенсації втрати частини доходів в зв"язку з несвоєчасною виплатою сум індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. Зобов`язано Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму несвоєчасно виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, за весь час затримки виплати. Не погодившись з ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що наказом командира Військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 13.10.2020 року № 198 позивача, звільненого наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.08.2020 року № 230 відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом "б" (за станом здоров`я), знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу військової частини з 13.10.2020 року. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №120/7976/20-а позов [PERSON] задоволено та зобов`язано\~Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно. На виконання рішення суду відповідачем 27.04.2021 виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 4435,66 грн. за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, з розрахунку базового місяці - січень 2016 року. Дії військової частини щодо нарахування сум індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з розрахунку базового місяці - січень 2016 року позивач вважав протиправними, що стало приводом для звернення до суду. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2021 року в справі №120/6810/21-а апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Військової частини [NUMBER] про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії скасовано. Ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, враховуючи в якості базового місяця січень 2016 року. Зобов`язано Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, з урахуванням виплаченої суми. На виконання вказаного рішення суду відповідачем 28.12.2021 року виплачено [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року в сумі 77935,19 грн. Разом з тим, провівши виплату індексації, відповідач не нарахував та не виплатив позивачу компенсацію \~втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, в зв"язку з чим звернувся до суду з цим позовом. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства. Враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з порушенням строку, а саме до 27.04.2021, суд вважав, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення. Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Як встановлено частинами другою, третьою статті 9 Закону №2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Як визначено статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-XII), індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. За приписами статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Згідно з пунктом 2 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства. Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання про те, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення. Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.10.2020р. у справі № 240/11882/19. Як підтверджується матеріалами справи, що 27.04.2021 відповідачем на виконання Рішення суду здійснено виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Однак, під час проведення цієї виплати відповідачем не нараховано та не виплачено позивачу компенсацію втрати частини доходу за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення, що відповідачем не заперечується. Так, як факт несвоєчасної виплати сум індексації грошового забезпечення із затримкою на один і більше календарних місяців з моменту виникнення права на її отримання встановлений Рішенням суду, тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення. Компенсація втрати частини доходу є спеціальним видом юридичної відповідальності, який застосовується до органу, що здійснює нарахування та виплату доходів, з метою захисту майнових інтересів громадян та є прямим правовим наслідком невиконання обов`язку щодо своєчасного нарахування та виплати особі відповідних доходів. При цьому основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018. У випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів. При цьому, апеляційний суд зазначає, що компенсація втрати частини доходів за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем індексації грошового забезпечення, що носило триваючий характер. Також, виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав нарахування відповідного доходу: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Відтак, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що виплата індексації грошового забезпечення має разовий характер та є виконанням Рішення суду, а тому, відсутні підстави здійснювати виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. З огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення. Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову. В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними. Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied