Рішення адміністративного суду від 2022-05-31 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати припис про усунення виявлених порушень від 28.08.2021 року № РВ618/250/АВ/П та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 28.08.2021 року № РВ618/250. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано припис про усунення виявлених порушень від 28.08.2021 року № РВ618/250/АВ/П. У задоволенні позову про визнання протиправним і скасування попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 28.08.2021 року № РВ618/250, -відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Рівненській області на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] сплачений, за подання позову, судовий збір в сумі 1135,00 грн. Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів факт використання позивачем праці трьох осіб без укладення з ними трудового договору. Оскільки із працівниками, після проведення перевірки і до прийняття припису, укладені трудові договори, то припис про усунення порушення трудового законодавства, з вимогою укласти з працівниками трудові договори, фактично, виконано. Суд першої інстанції також зробив висновок про те, що відповідач, при проведенні перевірки, не порушив порядок проведення перевірки, в частині вручення направлення на проведення перевірки та підстав її проведення. Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржили позивач та відповідач. Позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач не вручив позивачу перед проведенням перевірки направлення на проведення перевірки, не звернув увагу на відсутність підстав для проведення перевірки, відсутність достовірних доказів про встановлення факту використання позивачем праці громадян: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з поміж п`яти суб`єктів господарювання, які надавали аналогічні послуги в парку «Молоді», що в місті Рівне. Відповідач просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати та в цій частині прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань. Суд першої інстанції встановив те, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, та, зокрема, надає послуги щодо прокату товарів для спорту та відпочинку. Відповідно до наказу Управління Держпраці у Рівненській області № 713 від 30.07.2021 року, у період з 30.07.2021 року по 12.08.2021 року, відповідач провів позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування, щодо додержання вимог законодавства у сфері праці ФОП [PERSON] , за місцем провадження його господарської діяльності по [ADDRESS] , парк молоді «Лебединка». На підставі зазначеного наказу, 30.07.2021 року відповідач оформив направлення № 607-Н/09-27 на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування, у якому зазначено, що підставою для проведення перевірки є підпункт 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 823 від 21.08.2019 року та окреме доручення т.в.о. голови Державної служби України з питань праці №Д-223/1/4.1-21 від 24.06.2021 року . За результатами інспекційного відвідування відповідач 12.08.2021 року склав акт № РВ618/250/АВ. В ході інспекційного відвідування відповідач 30.07.2021 року зафіксував факт праці, за місцем провадження позивачем господарської діяльності, трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а 06.08.2021 року ще однієї особи - [PERSON] . Вищевказані працівники здійснювали надання послуг, а саме: здавали в оренду дитячі машинки, електросамокати та гіроборди, за що отримували гроші від одержувачів послуг (відвідувачів парку). Позивач не надав оформлених трудових договорів із цими особами. На підставі цих обставин відповідач зробив висновок про те, що позивач порушив вимоги частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України та статті 24 Кодексу законів про працю України, які полягають у допущенні до роботі осіб без укладення з ними трудових договорів. За результатами інспекційного відвідування відповідач прийняв припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № РВ618/250/АВ/П від 12.08.2021 року, у якому позивача зобов`язано у строк до 10.09.2021 року вжити заходів щодо усунення виявлених порушень.. 12.08.2021 року відповідач також склав попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № 618/250, яким позивача повідомлено про відповідальність у вигляді фінансових санкцій, передбачених частиною третьою статті 265 Кодексу законів про працю України, за порушення ним вимог частини першої статті 21, статті 24 КЗпП України. 25.08.2021 року позивач подав зауваження на акт перевірки, які відповідач залишив без задоволення та, відповідно до пункту 21 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 823 від 21.08.2019 року, 28.08.2021 року прийняв нові припис та попередження. Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно - правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами, незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Процедура проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці, станом на час проведення інспекційного відвідування, визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 (далі - Порядок № 823) та постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1132 «Про внесення змін до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю». Щодо доводів позивача про відсутність підстав для проведення перевірки апеляційний суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 5 Порядку № 823 підставами для здійснення інспекційних відвідувань є: 1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) рішення суду; 5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; 6) інформація: ДПС та її територіальних органів про: - невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; - факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень; - факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: - роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; - роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилася на 20 і більше відсотків; - фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; - роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів; - роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) інформація профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлені у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю. Апеляційний суд встановив те, що підставами для проведення перевірки позивача є підпункт 3 пункту 5 Порядку № 823, окреме доручення т.в.о. голови Державної служби України з питань праці №Д-223/1/4.1-21 від 24.06.2021 року та заяви громадян [PERSON] та [PERSON] . Підставою для проведення перевірки, згідно із підпунктом 3 пункту 5 Порядку № 823, є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту. Апеляційний суд встановив те, що окреме рішення керівника органу контролю про проведення інспекційного відвідування, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту не приймалось. Наказ про проведення перевірки не є рішенням про яке йде мова у підпункті 3 пункту 5 Порядку № 823, оскільки, наказ про проведення перевірки приймається, у кожному, випадку після виникнення підстав для проведення перевірки, водночас, рішення про яке йде мова у підпункті 3 пункту 5 Порядку № 823 є підставою для проведення перевірки. Крім того, заяви громадян [PERSON] та [PERSON] , які були взяті до уваги при призначенні перевірки, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у тому випадку, якщо щодо цих осіб порушено законодавство про працю або правила оформлення трудових відносин, а не за їх заявами щодо інших осіб. Інформацію про те, що ці особи працювали у позивача та про те, що щодо них позивачем порушено законодавство про працю або правила оформлення трудових відносин відповідач не надав. Іншої інформації про підстави проведення перевірки направлення на проведення перевірки та акт перевірки не містять. На основі цих обставин, апеляційний суд констатує той факт, що відповідач провів перевірку без встановлених на те підстав, що є самостійною обставиною для скасування прийнятих, за результатами такої перевірки, рішень. Що стосується доводів позивача про те, що відповідач, перед початком проведення інспекційного відвідування, не надав направлення на проведення інспекційного відвідування, то апеляційний суд зазначає, що Порядок № 823 не закріплює за органом контролю такий обов`язок. Направлення на проведення перевірки, як зазначено у пункті 8 Порядку № 823, орган контролю має пред`явити перед підписанням акта інспекційного відвідування. Між тим, апеляційний суд встановив те, що направлення на проведення перевірки відповідач не надав позивачу ні перед початком інспекційного відвідування, ні перед підписанням акта інспекційного відвідування. Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач порушив порядок проведення інспекційного відвідування. Що стосується фактичних обставин виявленого правопорушення, то слушними є доводи позивача про те, що громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] не приймали участі в господарській діяльності позивача. Це пояснюється тим, що відповідач не надав: документів, які ідентифікують вказаних осіб; матеріалів фото- чи відеофіксації надання цими громадянами послуг, які входять господарської діяльності позивача; пояснення цих осіб. Відповідні права фіксувати факти правопорушень у сфері трудового законодавства інспекторам праці надані пунктом 10 Порядку № 823. Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів факт порушення позивачем вимог законодавства про працю, в частині використання праці осіб без укладення з ними трудового договору. Підводячи підсумок наведеного апеляційний суд вважає, що припис про усунення порушення законодавства про працю необхідно скасувати. Що стосується попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю, то апеляційний суд зазначає, що цей акт відповідача не має ознак рішення суб`єкта владних повноважень, так як не створює для позивача правових наслідків. Тому у задоволенні позовної вимоги про скасування цього попередження необхідно відмовити. Отже, зважаючи на встановлені обставини, адміністративний позов необхідно задовольнити частково та скасувати припис про усунення порушення законодавства про працю. Суд першої інстанції обставини у справі встановив неправильно, незважаючи на те, що зробив правильний висновок про часткове задоволення позову і скасування припису, тому рішення суду першої інстанції необхідно змінити, в частині мотивів задоволення позову, а в іншій частині залишити без змін. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи, апеляційні скарги необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову змінити, а в частині відмови у задоволенні позову залишити без змін.

Результат розгляду: partial