Рішення адміністративного суду від 2022-04-13 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернувся до Кегичівського районного суду Харківської області з позовом до Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Згідно з позовом позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО №5208706 від 04.12.2021, складену старшим сержантом поліції Лозівського відділу поліції ГУНП в Харківській області Солонина Д.С. відносно [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення, за відсутністю у моїх діях складу такого правопорушення та вирішити питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що 04 грудня 2021 року близько 12 години позивач керуючи власним автомобілем ВАЗ 21124, державний знак [NUMBER] по вул. Павлоградській в м. Лозова Харківської області здійснив вимушену зупинку автомобілю у зв`язку з поломкою. Щоб не заважати іншим учасникам дорожнього руху позивач з`їхав на узбіччя автодороги де були припарковані також інші автомобілі, в тому числі патрульний автомобіль поліцейських. Оскільки зупинка була вимушеною через поломку автомобіля позивач на виконання вимог п. 9.9 «а» ПДР України увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Вийшовши з автомобіля позивач оглянув його та усунувши поломку, після чого повернувся до автомобіля та хотів продовжити рух. В цей час до позивача підійшов поліцейський, старший сержант поліції Лозівського відділу поліції ГУНП в Харківській області Солонина Д.С. та відразу почав вимагати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, пояснивши, що позивач нібито здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.24 Правил дорожнього руху України «Зупинку заборонено». Позивач пояснив, що зупинка була вимушеною, через поломку автомобіля з дотриманням вимог Правил дорожнього руху України, зокрема увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Вказав на те, що біля його автомобіля також перебували інші автомобілі та більш того, службовий автомобіль патрульної поліції в якого не був увімкнений проблисковий маячок, з якого й вийшов представник поліції. Незважаючи на ці пояснення відносно позивача відразу була винесена постанова серії ЕАО №5108706 від 04.12.2021 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 340 грн. Позивач вважає постанову необґрунтованою та такою що не відповідає нормам КУпАП. Так при винесенні постанови поліцейським порушено право позивача на захист, оскільки постанова була винесена фактично без визначеної КУпАП процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, що позбавило позивача скористатися послугами адвоката. При винесенні постанови не було враховано пояснення позивача та пояснення свідків, які перебували з ним в автомобілі, не було надано можливості заявляти клопотання зокрема, про залучення адвоката. На прохання позивача надати йому докази вчинення ним правопорушення поліцейський вказав рукою на розташування дорожнього знаку, вимоги якого нібито було порушено та зауважив, що проводиться відеозйомка, з записом якої відмовився ознайомити позивача. Отже позивач зазначає, що по-перше правопорушення не вчиняв, правил дорожнього руху не порушував, оскільки вимушено здійснив зупинку у зв`язку з поломкою з дотриманням вимог ПДР України, по-друге не був ознайомлений з матеріалами справи, доказами, про що просив працівника поліції. По-третє до постанови внесені необґрунтовані припущення замість зафіксованих належним чином відомостей про порушення правил дорожнього руху. По-четверте справа була розглянута з порушення процедури її розгляду, передбаченої главою 22 КУпАП, а саме позивачу не була надана можливість скористатися послугами адвоката, про що ним було заявлено. Окрім того позивача зазначає, що розгляд справи відбувся на місці без присутності захисника, без підготовки та надання часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інші докази по справі, що призвело не лише з порушенню прав, передбачених ст. 268 КУпАП, але й до неврахування особи, матеріального та інші обставини, які слід враховувати при призначення адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП. Справа надійшла за підсудністю з Сахновщинського районного суду Харківської області. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2021 року провадження у справі відкрито, призначено судове засідання, відповідачу наданий строк для подання відзиву. Відповідачем було надіслане на адресу суду пояснення щодо правомірності прийнятого поліцейським рішення та надано копію відеозапису події. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились. Позивач заявив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів. Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Судом встановлено, що 04 грудня 2021 року о 12-33 годині інспектором Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області старшим сержантом поліції Солонина Д.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5108706, відносно [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Як вбачається зі змісту постанови, 04.12.2021 о 12-29 годині в м. Лозова, вул. Павлоградська, 50, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом ВАЗ 21124 [NUMBER] не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4.в. Правил дорожнього руху. Також в постанові зазначено, що до неї додається відеозапис 342. Прядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно пункту 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Відповідно до пункту 8.4 (в) ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Так, знак 3.34 "Зупинку заборонено": Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Дія знаку не поширюється: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; за наявності під ним таблички 7.18 "Крім осіб з інвалідністю" на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком Водій з інвалідністю, на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності). Зона дії знака 3.34 Зупинка заборонена від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаку пріоритету. Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. Зона дії знака може бути зменшена табличкою 7.2.2 "Зона дії" на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знака з табличкою 7.2.3 "Зона дії". Знак може застосовуватися разом з розміткою 1.4 Розмітка 1.4 (жовтого кольору), при цьому зона його дії визначається за довжиною лінії розмітки. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за перевищення водієм встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: granted