Рішення адміністративного суду від 2022-05-24 00:00:00+03

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 суд визнав протиправним та скасував рішення управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому №51 від 19.07.2016 про припинення виплати [PERSON] пенсії за віком з 01 липня 2016 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити внутрішньо переміщеній особі [PERSON] виплату пенсії з 01 липня 2016 року, нарахувавши та виплативши невиплачену пенсію, починаючи з 01 липня 2016 року. В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць суд допустив рішення до негайного виконання. Також суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати звіт про виконання судового рішення. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 по справі 560/4223/19 - прийнято. Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Позивач в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив. Зокрема, позивач повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням, однак конверт повернувся до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про письмове провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися, на адресу суду надіслали заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження. Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як встановлено судом, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 суд визнав протиправним та скасував рішення управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому №51 від 19.07.2016 про припинення виплати [PERSON] пенсії за віком з 01 липня 2016 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити внутрішньо переміщеній особі [PERSON] виплату пенсії з 01 липня 2016 року, нарахувавши та виплативши невиплачену пенсію, починаючи з 01 липня 2016 року. В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць суд допустив рішення до негайного виконання. Також суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати звіт про виконання судового рішення. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 залишено без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, а рішення від 17 лютого 2020 року - без змін. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поданий звіт про виконання рішення суду, розгляд якого суд призначив в порядку письмового провадження. 27 жовтня 2020 суд визнав поданий Головним управлінням звіт №2200-0802-7/33397 від 24.07.2020 таким, що не підтверджує повне та належне виконання рішення суду в частині виплати позивачу заборгованості по пенсії, за період з 01.08.2016 по 31.07.2020 в сумі 102217,05 грн. та встановив новий строк для подання звіту про повне виконання рішення суду. Від Головного управління надійшов новий звіт про виконання рішення суду. Суд призначив звіт до розгляду в порядку письмового провадження, про що сторони повідомлені. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області покликається на те, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020, яке набрало законної сили згідно з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020, позивачці поновлено виплату пенсії з 01 липня 2016 року, розрахована сума боргу становить 103593,50 грн. В частині виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць (пенсія за липень 2016 в сумі 1376,45 грн.) 22 квітня 2020 кошти перераховані на рахунок [PERSON] у АТ "Ощадбанк» . Заборгованість згідно з рішенням суду за період з 01.08.2016 по 30.11.2020 в сумі 113387,97 грн. включена до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Також на виконання рішення суду відповідач звернувся до Пенсійного фонду України з листом від 11.08.2020 з метою отримання роз`яснень стосовно виплати облікованої пенсії за рішенням суду, оскільки позивач станом на 01.08.2020 за даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб на обліку не перебуває. Також відповідач зазначає, що позивачці був роз`яснений порядок виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам. Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Стаття 382 КАС України передбачає, що за наслідками звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі подання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф. Верховний Суд України зазначає (справи №21-66а14, №21-199а15, №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а) про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин. У своєму рішенні від 23.04.2020 по справі 560/523/19 Верховний Суд зазначає, що за умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України встановленого порядку виконання судового рішення, рішення судів щодо накладення штрафу на керівника Головного управління за результатами розгляду звіту про виконання судового рішення є передчасними, оскільки це жодним чином не захищає право особи на отримання належних їй коштів. Верховний Суд вважає, що відповідач в особі керівника Головного управління вжив конкретні заходи з метою виконання рішення суду. Фактична невиплата нарахованих коштів зумовлена тим, що бюджетні кошти, які виділяються на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень в порядку черговості. З огляду на це, Верховний Суд постановою від 23.04.2020 по справі №560/523/19 скасував постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2020 в частинні накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за результатами розгляду Звіту. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19, від 23.04.2020 у справі № 560/523/19 та від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а дійшов висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин. Судом встановлено, що на виконання рішення суду відповідач: - поновив виплату пенсії позивачці та здійснив нарахування коштів за період з 01.08.2016 року по 30.11.2020 року, - включив заборгованість в сумі 113387,97 грн. згідно з рішенням суду до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою ( витяг з Реєстру), - в частині виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць кошти в сумі 1376,45 грн. перераховані на рахунок [PERSON] у банку, - з метою отримання роз`яснень стосовно виплати заборгованості звернувся до Пенсійного фонду України з відповідним запитом. Враховуючи це, суд вважає, що на даному етапі подальше виконання рішення суду залежить від виділення уповноваженими органами коштів на проведення виплат, а подальші дії (бездіяльність, прийняття рішення про припинення виплати пенсії, тощо) вчинені Головним управлінням Пенсійного фонду України можуть бути предметом розгляду іншої справи, або оскаржені в порядку ст. 383 КАС України. Зважаючи на це, суд вважає поданий звіт таким, що слід прийняти. Одночасно з цим, рішення суду може виконуватись у порядку примусового виконання відповідним органом Державної виконавчої служби. З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Результат розгляду: denied