Рішення адміністративного суду від 2024-04-24 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому стягнути з [PERSON] на користь Київського інституту Національної гвардії України суму заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з утриманням у Київському інституті Національної гвардії України у розмірі 446 143 грн 13 коп Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.02.2024 позов задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь Київського інституту Національної гвардії України суму заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з утриманням у Київському інституті Національної гвардії України, у розмірі 169 436, 69 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмолено, а також розстрочено виконання рішення строком на один рік шляхом сплати відповідачем щомісячно з лютого 2024 року до грудня 2024 року включно рівними платежами по 14 119 грн 72 коп., у січні 2025 року - 14 119 грн 77 коп. Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на наявності підстав для стягнення всіє суми відшкодування. Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] проходив навчання в Національній академії Національної гвардії України у період з 26.07.2019 по 27.08.2021 на посаді курсанта Київського факультету Академії, з 28.08.2021 по 13.12.2021 на посаді курсанта 2 відділення 159 навчальної групи курсу № 3 Київського інституту Національної гвардії України (далі - Інститут), факультету державної безпеки, військове звання солдат. Так, наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 26.07.2019 № 716 "Про зарахування кандидатів на навчання курсантами на здобуття ступеня вищої освіти бакалавра (тактичний рівень)" солдат [PERSON] зарахований на навчання за державним замовленням до Національної академії Національної гвардії України на здобуття ступеня вищої освіти бакалавра тактичного рівня підготовки за спеціальністю 251 "Державна безпека", спеціалізація "Право Національної безпеки; військове право" та призначений на посаду курсанта, уклав контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України (далі - контракт) строком на період навчання з 26.07.2019. Відповідно до наказу начальника Національної академії Національної гвардії України від 26.07.2019 № 168 (по стройовій частині) солдата [PERSON] зараховано в списки перемінного складу Академії та на всі види забезпечення. На вимогу п. 2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.05.2021 № 483-р "Про утворення Київського інституту Національної гвардії України" та п. 4 наказу МВС від 14.07.2021 № 549 "Про організацію виконання розпорядження Кабінету Міністрів України", відповідно до наказу начальника Академії від 27.08.2021 №722 та наказу начальника Інституту від 27.08.2021 № 2 "Про переведення курсантів" з 28.08.2021 солдата [PERSON] переведено до Київського інституту Національної гвардії України та зараховано на навчання для здобуття першого (бакалаврського) рівня вищої освіти з Київського факультету Національної академії Національної гвардії України. Наказом начальника Інституту від 28.08.2021 № 12 (по стройовій частині) солдата [PERSON] , курсанта Київського факультету Національної академії Національної гвардії України зараховано в списки перемінного складу та на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта і вважається таким, що продовжує навчання у Київському інституті Національної гвардії України з 28.08.2021. У подальшому, 13.10.2021 солдат [PERSON] до керівництва Інституту подав рапорт із клопотанням про відрахування його з навчання у навчальному закладі та з числа курсантів за наявності підстав передбачених підпунктом "ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Згідно наказу начальника Інституту № 129 від 17.11.2021 "Про висновки службового розслідування за фактом небажання продовжувати навчання солдатом [PERSON] " та витягу з наказу начальника Інституту № 92 (по стройовій частині) від 13.12.2021 контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством внутрішніх справ України, в особі начальника Академії і відповідачем був достроково припинений (розірваний), а відповідач відрахований з навчального закладу та виключений зі списків перемінного складу курсантів та продовольчого забезпечення з 13.12.2021 за наявності підстав, передбачених підпунктом "ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Начальником Київського інституту Національної гвардії України затверджено зведений розрахунок фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню курсантом [PERSON] у розмірі 446 143,13 грн, яка складається із: грошового забезпечення - 353 025,48 грн; витрат на продовольче забезпечення - 62 746,02 грн; на медичне забезпечення - 432,95 грн, по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 13 948,48 грн, вартості речового майна - 15 990,20 грн. Згідно наказу № 92 від 13.12.2021 утримано фактичні витрати згідно з нормами утримання курсантів у розмірі 446 143,13 грн. Відповідно до відмітки проставленої відповідачем у заяві-зобов`язанні, із розрахунком фактичних видатків державного бюджету відповідач ознайомився 13.12.2021. У зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку заборгованість у повному обсязі не відшкодував, позивач звернувся з позовом до суду. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі за період із 26.07.2019 до 18.01.2021 включно (до досягнення відповідачем 23 років). При цьому, після досягнення відповідачем 23 річного віку, у період з 19.01.2021 по 13.12.2021 на відповідача покладено обов`язок із відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі. Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги не стосуються рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, то колегія суддів рішення суду у цій частині не переглядає. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) Відповідно до частини десятої статті 25 Закону № 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу визначено Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 (далі - Порядок №964). Відповідно до пункту 2 Порядку №964 витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі. Згідно з пунктом 3 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою. За приписами пункту 4 Порядку №964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Як вірно встановив суд першої інстанції, начальником Київського інституту Національної гвардії України затверджено зведений розрахунок фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню курсантом [PERSON] у розмірі 446 143,13 грн, яка складається із: грошового забезпечення - 353 025,48 грн; витрат на продовольче забезпечення - 62 746,02 грн; на медичне забезпечення - 432,95 грн, по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 13 948,48 грн, вартості речового майна - 15 990,20 грн. У свою чергу, відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції вказав про те, що станом на час укладення контракту з МВС України в особі начальника Київського інституту НГУ, батько відповідача мав статус учасника бойових дій, що підтверджується копією відповідного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 17.04.2018. Крім того відповдіач також має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 25.03.2020. Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував про те, що з`ясування складових державної цільової підтримки, порядку її надання та складових витрат, пов`язаних з утриманням відповідача, їх порівняння є необхідним для вирішення спорів цієї категорії (постанови від 19 жовтня 2023 року у справі № 400/929/22, від 25 травня 2023 року у справі №420/3813/19, від 29 вересня 2022 року у справі № 1.380.2019.003864, яка відповідає раніше висловленій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 20 грудня 2019 року у справі № 460/582/19). Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII). Частинами сьомою, восьмою статті 12 Закону № 3551-XII визначено, що держава забезпечує учасникам бойових дій та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах. Державна цільова підтримка для здобуття професійно-технічної та вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України. Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно частини сімнадцятої статті 44 Закону України від 01.07.2014 №1556-VII «Про вищу освіту» (далі - Закон №1556-VII) передбачено, що держава забезпечує особам, зокрема, учасниками бойових дій державну цільову підтримку для здобуття вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах. Державна цільова підтримка для здобуття вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України. Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.. Механізм надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, які навчаються у державних або комунальних професійно-технічних, вищих навчальних закладах визначають Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 № 975 (далі - Порядок №975). Пунктом 4 Порядку №975 (у редакції, чинній на час початку відповдіачем навчання) передбачено, що державна цільова підтримка надається дітям осіб, визнаних учасниками бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у вигляді: - повної оплати за навчання для здобуття професійно-технічної та вищої освіти за певним освітньо-кваліфікаційним рівнем (рівнем вищої освіти) за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів - у разі зарахування на місця державного (регіонального) замовлення відповідно до умов та правил прийому; - першочергового переведення на навчання на місця державного (регіонального) замовлення у державних (комунальних) вищих навчальних закладах, що одержані за рахунок перерозподілу вищим навчальним закладом або відповідним державним замовником обсягів державного (регіонального) замовлення, студентів, зарахованих відповідно до умов та правил прийому згідно з угодами, укладеними між навчальним закладом та фізичною або юридичною особою; - соціальної стипендії; - безоплатного забезпечення підручниками; - безоплатного доступу до Інтернету, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах; - безоплатного проживання в учнівських гуртожитках - для учнів професійно-технічних навчальних закладів, проживання у студентських гуртожитках з пільговою оплатою у розмірі, визначеному вищим навчальним закладом в установленому законодавством порядку, - для студентів вищих навчальних закладів, курсантів невійськових вищих навчальних закладів Згідно із пунктом 8 Порядку №975 для отримання державної цільової підтримки особи, зазначені у пункті 1 цих Порядку та умов, подають особисто на ім`я керівника відповідного професійно-технічного або вищого навчального закладу заяву, складену в довільній формі, із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки, на які особи претендують. До заяви додаються завірені в установленому порядку копії документів, зазначених у пункті 7 цих Порядку та умов. Державна цільова підтримка певного виду надається за рішенням керівника навчального закладу. Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що діти осіб, визнаних учасниками бойових дій, а також самі особи, визнані учасниками бойових дій, мають право до досягнення 23 років на повну оплату за навчання для здобуття професійно-технічної та вищої освіти за певним освітньо-кваліфікаційним рівнем (рівнем вищої освіти) за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів - у разі зарахування на місця державного (регіонального) замовлення відповідно до умов та правил прийому. Вказані норми не містять відомостей про те, що державна цільова підтримка поширюється на утримання у закладах вищої освіти курсантів та осіб офіцерського складу або ж покриває його подальше відшкодування. Зокрема, норми чинного законодавства не передбачають того, що державна цільова підтримка розповсюджується на грошове, продовольче, медичне забезпечення, комунальні послуги, вартість спожитих енергоносіїв та вартість речового майна. Окрім того, норми Порядку №975 визначають, що державна цільова підтримка не надається автоматично. Пункт 8 цього Порядку чітко визначає, що вона надається виключно за рішенням керівника навчального закладу на підставі заяви особи, яка має право та бажає її отримати. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався за отриманням вказаної підтримки, а також доказів того, що рішенням керівника Київського інституту Національної гвардії України приймалося рішення про її надання. Наявність у відповідача права на отримання державної цільової підтримки щодо оплати навчання відповідно до статті 12 Закону № 3551-XII не свідчить про те, що таке право було реалізоване у встановленому законом порядку. Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає помилковими мотиви суду першої інстанції про те, що наявність у відповідача та у його батька статусу учасника бойових дій, звільняє відповідача від обов`язку відшкодування витрат, пов`язаних його утриманням у навчальному закладі. Надані відповідачем розрахунки фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню курсантом [PERSON] у розмірі 446 143,13 грн (яка складається із: грошового забезпечення - 353 025,48 грн; витрат на продовольче забезпечення - 62 746,02 грн; на медичне забезпечення - 432,95 грн, по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 13 948,48 грн, вартості речового майна - 15 990,20 грн) відповідають наданим позивачем документам. Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС. Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, а позов у цій частині - задоволенню шляхом стягнення з відповідача решти суми відшкодування - 276 706,44 грн (446 143,13-169 436,69).

Результат розгляду: granted