Рішення адміністративного суду від 2023-02-23 00:00:00+02

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом, в якому просила: - визнати протиправним рішення Національної комісії зі стандартів державної мови від 20.08.2021 року №108 в частині визначення її такою, що володіє державною мовою на рівні вільного володіння державною мовою першого ступеня; - зобов`язати Національну комісію зі стандартів державної мови змінити рішення в цій частині, визначивши володіння нею державною мовою на рівні вільного володіння державною мовою другого ступеня з внесенням відповідних змін до Списку осіб, які володіють державною мовою на рівні вільного володіння державною мовою першого ступеня (додаток 6 до рішення відповідача від 20.08.2021 року №108), виключенням з нього пункту № 2412 та включення позивача відповідно до Списку осіб, які володіють державною мовою на рівні вільного володіння другого ступеня; - зобов`язати Національну комісію зі стандартів державної мови видати їй державний сертифікат про володіння державною мовою на рівні вільного володіння другого ступеня, про що внести відповідні зміни до Реєстру державних сертифікатів про рівень володіння державною мовою. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17.11.2021 відмовлено в задоволенні позову. Не погодившись з \~рішенням суду \~першої інстанції, позивачем до Першого апеляційного адміністративного суду було подано апеляційну скаргу, в якій вона просила суд апеляційної інстанції \~скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2023 апеляційну скаргу [PERSON] \~задоволено. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.11.2021 по справі № 200/13323/21 \~скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов [PERSON] до Національної комісії зі стандартів державної мови\~ \~про визнання протиправним рішення в частині та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Національної комісії зі стандартів державної мови від 20.08.2021 року №108 в частині визначення [PERSON] такою, що володіє державною мовою на рівні вільного володіння державною мовою першого ступеня. Зобов`язано Національну комісію зі стандартів державної мови прийняти рішення, визначивши володіння [PERSON] державною мовою на рівні вільного володіння державною мовою другого ступеня з внесенням відповідних змін до Списку осіб, які володіють державною мовою на рівні вільного володіння державною мовою другого ступеня. Зобов`язано Національну комісію зі стандартів державної мови видати [PERSON] державний сертифікат про володіння державною мовою на рівні вільного володіння другого ступеня, про що внести відповідні зміни до Реєстру державних сертифікатів про рівень володіння державною мовою. 14.02.2023 від [PERSON] до суду надійшла заява \~про ухвалення додаткового судового рішення та розгляду питання про розподіл судових витрат, а саме: сплаченого судового збору в суді першої та апеляційної інстанції. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на заяву позивача про відшкодування \~судових витрат, а саме: сплаченого судового збору. Позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши обґрунтованість заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені. З матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови від 09.02.2023 не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. В матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору: - в суді першої інстанції, за подання адміністративного позову - 908, 00 грн., згідно квитанції № 3269 від 07.10.2021 (а.с. 28) - в суді апеляційної інстанції, за подання апеляційної скарги 1 362, 00 грн., згідно квитанції № 92249 від \~23.12.2021 \~(а.с. 48). Аналізуючи викладене, враховуючи задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати зі сплати судового збору при зверненні до суду першої інстанції у розмірі 908, 00 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362, 00 грн. на загальну суму - 2 270, 00 грн. Колегія суддів дослідивши матеріали справи, беручи до уваги, що у постанові від 09.02.2023 питання розподілу судових витрат вирішено не було, дійшла висновку, що оскільки позовні вимоги задоволені, суд апеляційної інстанції вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 2 270, 00 грн. Відповідно до п. 3 ч.1. ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Результат розгляду: granted