Рішення адміністративного суду від 2023-04-25 00:00:00+03

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 у справі №520/322/21, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2021, адміністративний позов [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області (майдан Героїв Небесної Сотні, 36, місто Харків, 61050, код ЄДРПОУ: 26281249), за участю третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області (вулиця Бакуліна, 18, місто Харків, код ЄДРПОУ: 37874947), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області щодо нарахування та виплати [PERSON] суддівської винагороди за період з квітня 2020 року по серпень 2020 року (за винятком днів відпустки) із застуванням статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області провести нарахування та виплату судді Ленінського районного суду міста Харкова [PERSON] суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 (за винятком днів відпустки) із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", з урахуванням виплачених сум. Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення суддівської винагороди за один місяць. У решті позовних вимог - відмовлено. Адвокат Коваль Олександр Юрійович в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просить суд замінити сторону позивача (стягувача) [PERSON] на його правонаступників - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначив, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями за законом [PERSON] (позивача у справі), померлого [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а місце проживання, як внутрішньо переміщеної особи з тимчасово окупованої території, зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , а тому наявні підстави для заміни померлого позивача (стягувача) на його правонаступників - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 по справі № 520/322/21 заяву адвоката Коваля Олександра Юрійовича в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про заміну сторони правонаступниками у адміністративній справі №520/322/21 залишено без задоволення. Заявники, не погодившись з вказаною ухвалою, подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять суд апеляційної інстанції ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 по справі № 520/322/21 скасувати та постановити по справі № 520/322/21 нове рішення, яким заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про заміну сторони позивача (стягувача) правонаступниками задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначили, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, оскільки незалежно від смерті, суми винагороди [PERSON] належали останньому, однак не були виплачені на його користь через неправомірні дії відповідача. Вказують, що суд задовольнив позов, захистивши вже існуючі права на отримання належних [PERSON] сум винагороди, та лише підтвердив той факт, що це право було порушене та підлягає відновленню шляхом застосування певних способів захисту. Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційну скаргу заявників залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони правонаступниками, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництво, оскільки на момент смерті позивача спір у справі №520/322/21 не був вирішений, а позивач за свого життя не набув права на отримання суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020, оскільки рішення суду у вказаній справі було ухвалено уже після його смерті. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. Процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в судочинстві участь останнього. Крім того, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом і передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після заміни сторони в матеріальних правовідносинах. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 10.10.2019 у справі №223/793/17-ц. Відповідно до частини першої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення вказаної статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України). Таким чином, обов`язковою умовою для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття однієї із сторін виконавчого провадження або правонаступництво сторони, що вибула, іншим суб`єктом з переходом прав та обов`язків. Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями статей 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, у тому числі кошти відповідно до судового рішення. Колегія суддів зазначає, що як вбачається з розрахункового листа Ленінського районного суду м. Харкова за 2020 рік, суми грошової винагороди, з урахуванням різниці у розмірі десяти мінімальних заробітних плат за квітень, травень, червень, серпень 2020 року у загальному розмірі 266723,33 грн., були нараховані [PERSON] , проте не виплачені відповідно до ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України». Висновки суду першої інстанції про те, що на момент смерті позивача спір у справі №520/322/21 не був вирішений, а позивач за свого життя не набув права на отримання суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020, оскільки рішення суду у вказаній справі було ухвалено уже після його смерті, колегія суддів вважає помилковими та вказує, що зазначеним судовим рішенням лише підтверджено право на отримання такої суддівської грошової допомоги [PERSON] за життя. Таким чином, з огляду на положення статті 1227 ЦК України, колегія суддів вважає, що суми суддівської грошової винагороди, які були нараховані, проте не виплачені особі за життя, передаються його спадкоємцям. В силу приписів статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями частин 1 та 2 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Вказаній нормі кореспондує також частина 1статті 1298 ЦК України, за якою свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. З аналізу наведених норм слідує, що для можливості реалізації спадкоємцем права на отримання прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві за життя та не припинилися внаслідок його смерті, зокрема, права на нараховані, але не виплачені йому суми суддівської грошової винагороди, спадкоємцю необхідно прийняти спадщину на такі суми. Судовим розглядом встановлено, що згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, до останнього внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи №578/2021, за якою спадкодавцем є [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] стали спадкоємицями та мають право на отримання 1/3 спадщини кожна. Доказів наявності інших спадкоємців за матеріалами вказаної спадкової справи матеріали справи не містять. При цьому, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємці мають право прийняти спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Згідно зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Оскільки заявники [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину у відповідності до статті 1227 ЦК України, колегія суддів вважає, що такі набули права на отримання сум суддівської грошової винагороди, нарахованих [PERSON] , проте не виплачених за життя. Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про заміну сторони правонаступниками. Згідно з п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення. З огляду на викладене, враховуючи неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в результаті чого суд дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 по справі № 520/322/21 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення заяви [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про заміну сторони правонаступниками.

Результат розгляду: granted