Рішення адміністративного суду від 2022-03-02 00:00:00+02

20 грудня 2021 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшов адміністративний позов [PERSON] до Інспектора 1 роти БПП в м.Біла Церква УПП у Київській області сержанта поліції Когута Дмитра Борисовича, Управління патрульної поліції у м.Києві, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО № 5136930 від 11.12.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову зазначено, що вказана постанова є протиправною та незаконною і підлягає до скасування, оскільки при винесені постанови інспектор поліції не керувався жодними належними та допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача у скоєному правопорушенні. Постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає до скасування в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значенння для справи та невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи. Просив позов задовольнити, оскільки вважає, що не порушив Правил дорожнього руху. 22 грудня 2021 року ухвалою суду вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 21 лютого 2022 року від представника відповідача надійшов на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Вказує, що вимоги позивача є безпідставними, винесена поліцейським постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Учасники справи у судове засідання не зя`вилися, хоча про дату, час та місце рознгляду справи повідомлялися належним чином. Дослідивши письмові докази e справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини 11 грудня 2021 року інспектором Інспектора 1 роти БПП в м.Біла Церква УПП у Київській області сержантом поліції Когутом Дмитром Борисовичем винесено постанову серії ЕАО № 5136930 від 11.12.2021 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, зі змісту якої вбачається, що останній 11.12.2021 о 21.33 у м. біла Церква на Бульварі Олександрійському, 102, не виконав вимогу дорожного знаку 3.3 (в`їзд вантажним транспортним засобам заборонено), чим порушив п. 33 Правил дорожнього руху України. До позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За правилами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. В розділі 33 Правил дорожнього руху України передбачено вид заборонних дорожніх знаків, серед яких в пункті 3.3 знак «Рух вантажних автомобілів заборонено». Так при даному знаку забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів. За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Так, судом відтворено наданий представником відповідача оптичний носій з відеозаписом. Проте з нього неможливо встановити, де саме знаходився транспортний засіб позивача , на оптичному носії не зафіксовано факт невиконання позивачем вимог знаку 3.3 Правил дорожнього руху України. Суд зазначає, що вказаний відеозапис лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Як зазначено в ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надано суду доказів на підтвердження порушення позивачем п. 33 Правил дорожнього руху України та доказів законності оскаржуваної постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. На переконання суду відповідач не довів факт скоєння позивачем правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та правомірність його притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів. З огляду на те, що докази на підтвердження факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, відповідачами не подано, в матеріалах справи відсутні, враховуючи, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання і мають можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, суд дійшов висновку, що відповідачами не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення від 11.12.2021 серії ЕАО № 5136930 через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення. За таких обставин, суд вважає, що достовірність змісту оскаржуваної постанови, а відповідно питання наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП є недоведеними. Враховуючи те, що відповідач не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому позов слід задовольнити в частині скасування оскаржуваної постанови, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В частині позовних вимог про визнання спірної постанови протиправно суд відмовляє, оскільки такого способу захисту порушеного права ч.3 ст. 286 КАС України не передбачає, а права та законні інтереси позивача повністю поновлені за фактом скасування спірної постанови із закриттям справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до п.1 ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача витрат по сплаті судового збору у розмірі 454 грн (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Результат розгляду: partial