Рішення адміністративного суду від 2022-04-19 00:00:00+03

Головне управління ДПС у Львівській області, 04.06.2022 звернулося з позовом до суду, в якому просило стягнути з [PERSON] податковий борг в сумі 406248,79 грн. Обґрунтовує позов тим, що [PERSON] має узгоджений податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що складається із основного платежу, штрафних санкцій, пені. Вказує, що заборгованість згідно карток особових рахунків та довідки про заборгованість № 7540/9/13-01-13-04 від 18.09.2020 складає 406248,79 гривень. Вказана основна сума податкового боргу виникла на підставі податкового повідомлення-рішення № 0007293306 від 22.04.2020 на суму 340994,39 грн, податкового повідомлення-рішення № 0007303306 від 22.04.2020 на суму 170,00 грн (податок на доходи з фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування), податкового повідомлення-рішення № 0007313306 від 22.04.2020 на суму 28416,20 грн (військовий збір). Вказує, що згідно зворотного боку облікової картки платника, у нього наявна пеня на суму 2820,63 грн та 33847,57 грн. Також, відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України ГУ ДПС у Львівській області винесено податкову вимогу від 03.07.2020 № 94670-51, яку надіслано платнику податків. [PERSON] , 05.02.2021 подав зустрічний позов про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Львівській області, в якому, просить: - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області № 0007293306 від 22.04.2020; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області № 0007303306 від 22.04.2020; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області № 0007313306 від 22.04.2020. Обґрунтовує його тим, що перевірка проводилась з 24.02.2020 по 25.02.2020 без його присутності. Вказує, що відповідачем за зустрічним позовом, як суб`єктом владних повноважень, не доведено, що до початку проведення контрольного заходу, а саме 24 лютого 2020 року, у нього була наявна інформація про вручення [PERSON] у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, копії наказу про проведення контрольного заходу, адже в матеріалах справи відсутні документи, які б засвідчили факт отримання відповідного наказу платником податків, або надходження від пошти відповідного повідомлення про вручення із зазначенням причини невручення поштового конверта, в якому знаходився наказ, чи інші належні докази, саме до початку проведення відповідної перевірки, як того вимагає імперативна норма пункту 79.2 статті 79 ПК України. Зазначає, що за результатами перевірки встановлено, що за 2018 рік [PERSON] отримав дохід від АТ «Укрсиббанку» у вигляді анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту) на суму 1515530,59 грн, у результаті чого занизив податок на доходи фізичних осіб та занизив військовий збір. Однак, вказує, що він фактично за кредитним договором сплатив більше, ніж отримав, що у свою чергу не може призвести до збільшення загального майнового стану, забезпечення приросту його активів у тій чи іншій формі. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у \~\~задоволенні позову Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення з [PERSON] податкового боргу відмовлено повністю. Зустрічний позов [PERSON] про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління ДПС у Львівській області задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області № 0007293306 від 22.04.2020; № 0007303306 від 22.04.2020; № 0007313306 від 22.04.2020. Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління ДПС у Львівській області та оскаржило в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та винести постанову, якою позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. \~ Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на аналогічні підстави викладені у позовній заяві. Представник Головного управління ДПС у Львівській області Чубак Н.В. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав. Представник [PERSON] Потопальський Б.М. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів. Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що \~оскільки Головним управлінням ДПС у Львівській області порушено процедуру проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, то така перевірка є протиправною, відтак складений акт від 28.02.2020 не може вважатися належним доказом, а відповідно прийняті на підставі цього акта перевірки податкові повідомлення - рішення від 22.04.2020 № 0007303306, № 0007313306, № 0007293306 є протиправними та підлягають скасуванню, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позову Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення з \~ [PERSON] податкового боргу в сумі 406248,79 грн. Судом апеляційної інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Львівській області у період з 24.02.2020 по 25.02.2020 проведено документальну позапланову перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів фізичною особою платником податків [PERSON] за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 про що 28.02.2020 складено акт № 411/33.6-03/ [NUMBER] . За наслідками проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області 22.04.2020 прийнято: - податкове повідомлення-рішення № 0007293306 від 22.04.2020 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 340994,39 грн (272795,51 грн основний платіж, 68198,88 грн штрафна (фінансова) санкція; - податкове повідомлення-рішення № 0007313306 від 22.04.2020 за платежем військовий збір на суму 28416,20 грн (22732,96 грн основний платіж, 5683,24 грн штрафна (фінансова) санкція; - податкове повідомлення-рішення № 0007303306 від 22.04.2020 про застосування штрафу на суму 170,00 грн. Вказані податкові повідомлення рішення прийняті згідно викладених у акті перевірки висновків про порушення [PERSON] : - абз. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2018 рік на загальну суму 272795,51 грн.; - п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями встановлено не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік; - пп. 1.2 пп. 1.3 пп. 1.5 пп. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2. п. 168.1 ст. 168 Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в результаті чого донарахованого військового збору за 2018 рік на загальну суму 22732,96 грн. Вказаних висновків Головне управління ДПС у Львівській області дійшло з огляду на встановлення за наслідками перевірки отримання [PERSON] доходу від АТ «Укрсиббанк» у вигляді анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту) на загальну суму 1515530,59 грн у результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб та занижено військовий збір. У подальшому, відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України, ГУ ДПС у Львівській області винесено податкову вимогу від 03.07.2020 № 94670-51. Оскільки [PERSON] самостійно податковий борг не сплатив, ГУ ДПС у Львівській області звернулося за його стягненням до суду. [PERSON] не погоджується із податковими повідомленнями-рішеннями звернувся до суду з зустрічним позовом за захистом свої прав та інтересів. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне. Щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Львівській області № 0007293306 від 22.04.2020, № 0007303306 від 22.04.2020, № 0007313306 від 22.04.2020, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати таке. Підпунктом 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні. Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України \~(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто момент прощення боргу), для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Згідно до п.п. 163.1.1, 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Підпунктами 164.1.2 ст. 164 Податкового кодексу України передбачено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу (п.п. 164.1.3. ст. 164 Податкового кодексу України). Відповідно до пп. «в» п. 176.1 ст. 176 \~Податкового кодексу України, платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим. За правилами п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу). Відповідно до п.п. 14.1.47 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу). Згідно п.п. «д» \~164.2.17 \~п. 164.2 \~ст. 164 Податкового кодексу України \~(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто момент прощення боргу) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом. З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама собою ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг. Отже, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) нараховані суми процентів, пені, штрафів тощо. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 826/6780/19. Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно «Повідомлення про анулювання боргу» АТ «Укрсиббанк» від 16.10.2018 № 24-2-03-04/354 (а. с. 80), [PERSON] повідомлено, що АТ «Укрсиббанк», як кредитором прийнято рішення про анулювання його заборгованості за кредитним договором № 11379937000 від 04.08.2008, а саме основну суму боргу (кредиту) 54265,31 доларів США, що складає 1 515 530,59 грн по курсу НБУ на 16.10.2018. Крім цього, у цьому повідомленні вказано, що відповідно до підпункту «д» 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є його доходом, отриманим, як додаткове благо, і йому необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір, відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що «Повідомлення про анулювання боргу» [PERSON] отримав 16.10.2018, що свідчить його підпис на цьому повідомленні. Таким чином, наведене підтверджує, що [PERSON] був повідомлений про зобов`язання самостійно сплатити податок з доходів та військовий збір, з суми яка \~анульована кредитором та відобразити її у своїй річній податковій декларації згідно п.п. «д» \~164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Отже, АТ «Укрсиббанк» (кредитор), виконано вимоги пп. «д» \~п. 164.2.17 ст. 164 Податкового кодексу України, в частині повідомлення боржника (позивача) про необхідність суми прощеного (анульованого) боргу, яка включається до оподатковуваного доходу платника податку, відобразити у своїй річній податковій декларації. Враховуючи те, що АТ «Укрсиббанк» дотримано вимоги пп. «д» \~п. 164.2.17 ст. 164 Податкового кодексу України в частині повідомлення кредитором боржника про прощення боргу, а відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки згідно повідомлення АТ «Укрсиббанк» від 16.10.2018 № 24-2-03-04/354, основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням склала 1 515 530,59 \~грн, то саме вказана сума підлягала включенню до оподатковуваного доходу платника податку. Суд апеляційної інстанції зауважує, що суд першої інстанції покликався, що податковий орган з порушенням вимог Податкового кодексу України провів перевірку, зокрема, без повідомлення [PERSON] про проведення такої, що й стало підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду першої інстанції є помилковими, з огляду на таке. Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п. 42.3 ст. 42 ПК України). Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки не пізніше наступного робочого дня після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його представникам або надсилається у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У разі відмови платника податків або його представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті. (п. 86.4 ст. 86 ПК України). Згідно п. 58.3 ст. 58 ПК України, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 22 січня 2016 за № 124/28254 (далі Порядок № 1204). Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Порядку, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення. Аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить про те, що податкове повідомлення-рішення має бути надіслане за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням. Додаткових вимог до надсилання податкової вимоги податкове законодавство не містить. Крім цього, відповідно до п 45.1. ст. 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси. Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822, затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (далі Положення). Згідно п. 1 Розділу ІІ Положення, усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням. Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП \~(додаток \~13) відповідно. Проаналізувавши вищенаведену норму, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що фізичні особи, зобов`язані подавати до контролюючого органу відомості про зміну своєї податкової адреси. Разом з тим, жодні зміни щодо своєї адреси, [PERSON] до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків не внесено, оскільки останнім не подано заяви за формою 5ДР. Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно інформаційних баз даних ГУ ДПС у Львівській області, податкова адреса [PERSON] [ADDRESS] . ГУ ДПС у Львівській області копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 11.02.2020 № 962, а також повідомлення від 11.02.2020 № 90 про дату початку перевірки та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано з рекомендованим повідомленням про вручення [PERSON] за адресою - [ADDRESS] . Однак, лист повернувся за закінченням встановленого терміну зберігання. ГУ ДПС у Львівській області, скеровано акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 28.02.2020 № 411/33.6-03/ [NUMBER] , [PERSON] за адресою - [ADDRESS] , з рекомендованим повідомленням про вручення. Однак, лист повернувся за закінченням встановленого терміну зберігання. Податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області № 0007293306 від 22.04.2020; № 0007303306 від 22.04.2020; № 0007313306 від 22.04.2020, також скеровувалися з рекомендованим повідомленням про вручення [PERSON] на адресу [ADDRESS] . Однак, лист повернувся за закінченням встановленого терміну зберігання. Податкова вимога від 03.07.2020 № 94670-51 на суму 406248,79 грн, також скеровувалися контролюючим органом з рекомендованим повідомленням про вручення [PERSON] на адресу [ADDRESS] . Однак, лист повернувся за закінченням встановленого терміну зберігання. Відтак, наведене свідчить про надіслання контролюючим органом на адресу [PERSON] наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 11.02.2020 № 962, повідомлення від 11.02.2020 № 90 про дату початку перевірки та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 28.02.2020 № 411/33.6-03/ [NUMBER] , податкових повідомлень-рішень № 0007293306 від 22.04.2020, № 0007303306 від 22.04.2020, № 0007313306 від 22.04.2020, податкової вимоги від 03.07.2020 № 94670-51 у порядку встановленому законом. Суд апеляційної інстанції зауважує, що жодна норма податкового законодавства не зобов`язує контролюючий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення податкового повідомлення-рішення. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 140/30/20. Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень. Однак, у разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що контролюючим органом надіслано вказані документи в порядку встановленому законом, платник податків має спростовувати ці доводи. Натомість, [PERSON] , на думку суду апеляційної інстанції, не спростовано доводи податкового органу, стосовно надіслання наведених вище документів в порядку встановленому законом. Отже, враховуючи вищенаведене та з врахуванням того, що [PERSON] був повідомлений про зобов`язання самостійно сплатити податок з доходів та військовий збір, з суми яка анульована кредитором та зобов`язання відобразити її у своїй річній податковій декларації, згідно п.п. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення контролюючим органом надіслано в порядку встановленому законом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що такі скасуванню не підлягають, а зустрічний позов не підлягає задоволенню. Щодо стягнення податкового боргу, то суд апеляційної інстанції зазначає, що такий борг \~виник у зв`язку із заниженням податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Отже, дослідженню і оцінці підлягають питання чи набула сума податкового зобов`язання визначена контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу та з огляду на встановлене, чи були правові підстави для її стягнення. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за наслідками розгляду цієї справи встановлено правомірність винесення податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Львівській області № 0007293306 від 22.04.2020, № 0007303306 від 22.04.2020, № 0007313306 від 22.04.2020, відповідно до яких, контролюючим органом нараховано грошові зобов`язання. Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки правомірність винесення податкових-повідомлень рішень, на підставі, яких виник податковий борг, підтверджено за наслідками розгляду цієї справи, отже, сума податкового боргу, яку просить стягнути контролюючий орган, набула статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу, а тому така підлягає стягненню з [PERSON] , отже позов Головного управління ДПС у Львівській області підлягає задоволенню. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи зустрічний позов та відмовляючи у задоволенні первісного, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови.

Результат розгляду: granted