Рішення адміністративного суду від 2023-05-25 00:00:00+03

В листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні їй пенсії за віком та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17.08.2022 року № 222030017950; зобов`язати Головне управління Пенсійною фонду України в Хмельницькій області зарахувати їй до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки [NUMBER] від 15.10.1981 року та призначити пенсію за віком з 05.08.2022 року. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17 серпня 2022 року № 222030017950. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення пенсії від 10 серпня 2022 року з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмови\~позовних вимог щодо «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу [PERSON] періоди роботи згідно записів трудової книжки [NUMBER] від 15.10.1981 року та призначити пенсію за віком з 05.08.2022 року» та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а саме: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу [PERSON] періоди роботи згідно записів трудової книжки [NUMBER] від 15.10.1981 року та призначити пенсію за віком з 05.08.2022 року». Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач\~ 04 серпня 1962 року народження, що підтверджується відомостями з паспорта серії [NUMBER] , виданого Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, згідно довідки від 12.06.2022 року № 6825-7501046679 є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає у місті Хмельницькому. 10 серпня 2022 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17.08.2022 року № 222030017950 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні зазначено, що відповідно до наданих до заяви документів про стаж (диплом, свідоцтво про шлюб, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища) та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний страховий стаж склав 13 років 9 місяців 4 дні, що є недостатнім для призначення пенсії. Крім того, у рішення вказано, що не зараховано до загального страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки [NUMBER] , оскільки на титульному аркуші не коректно дописаний рік дати народження та період догляду за дитиною до 3-х років ( [INFO] ) - згідно анкети-опитування позивачка не здійснювала догляд за дитиною / дітьми до 3-х років. Вважаючи дії відповідача протиправними, а права на пенсійне забезпечення порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом. Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову. Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Так, статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. За приписами п.6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058- IV (далі - Закон №1058-IV). Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Нормами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Відповідно до п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів. Згідно ч. 2 ст. 24 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Згідно паспортних даних, позивач народилася [INFO] , а тому має право на призначення пенсії за віком, враховуючи 29 років страхового стажу. З матеріалів справи вбачається, що 10.08.2022 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, враховуючи страховий стаж понад 29 років. Відмовляючи в призначенні пенсії за віком Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вказує, що позивач не має достатнього страхового стажу, а саме 29 років. Також, повідомлено про те, що страховий стаж останньої становить 13 років 09 місяців 04 дні. Крім того, як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17.08.2022 року № 222030017950 Позивачу незаконно та протиправно відмовлено в зарахуванні страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки [NUMBER] , оскільки, як вважає Відповідач на титульному аркуші не коректно дописаний рік дати народження. Слід зазначити, що записи про періоди роботи позивача зазначені в трудовій книжці [NUMBER] виконані без перекреслень, дати наказів не містять виправлень. Крім того, записи зроблені у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено записи і завірені печатками роботодавців. Відповідно до п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої наказом Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року, чинної на час внесення запису про прийняття позивача для проходження практики, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переводу на іншу роботу чи звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження). Також, перший запис від 15.07.1981 року про прийняття Позивача для проходження практики, який було зроблено в трудовій книжці [NUMBER] повністю узгоджується з вимогами вищезазначеної Інструкції, оскільки зазначено на підставі якого наказу було зроблено даний запис та завірено печаткою. Відповідальність за можливі помилки або виправлення у трудовій книжці, у тому числі якість записів та відбитків печаток не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії. Також, недотримання правил ведення трудової книжки, якщо є такі факти, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права. Крім того, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо призначення пенсії за віком. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відтак, надані документи підтверджують право позивача на врахування вищевказаного періоду роботи до страхового стажу та заробітку. Посилання відповідача на неточності в заповненні трудової книжки позивача є безпідставними, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права. Отже, необхідно зобов`язати відповідача зарахувати позивачу вказаний вище період до страхового стажу та заробітку. Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Результат розгляду: granted