Рішення адміністративного суду від 2022-05-26 00:00:00+03

у вересні 2021 року ТОВ "Прокар" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.07.2021 року №№ 7505/0901, №7506/0901, №7507/0901, №7508/0901. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.01.2022 позов задоволено частково. Визнано необґрунтованим та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "С" від 16.07.2021 № 7506/0901, прийняте стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОКАР" на суму штрафних санкцій 9,99 грн. У задоволенні решти вимог позову - відмовлено. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ТОВ "Прокар" подано апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення в цій частині та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт вважає, що відповідачем не доведено обгрунтованість та правомірність висновків перевірки, які покладені в основу спірних податкових повідомлень-рішень, а рішення суду першої інстанції незаконне та необгрунтоване. Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та від 31.03.2022 призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.04.2022, яке вподальшому неодноразово було відкладено. В судовому засіданні 24.05.2022 представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, колегія суддів вирішила відкласти судове засідання на 25.05.2022 о 10:45. Сторони в судове засідання 25.05.2022 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Оскільки сторони в судове засідання 25.05.2022 не з`явились, суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю ПРОКАР (код ЄДРПОУ 41059752, вул. Соборна, 6/1, смт. Летичів Хмельницька область) відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є зареєстрованою юридичною особою, основним видом діяльності якої є роздрібна торгівля пальним (код КВЕД 47.30) Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області на підставі наказу № 1723-П від 14.06.2021 та направлень від 14.06.2021 №№ 1318 - 1321 проведено з 14.06.2021 протягом 10 діб фактичну перевірку АЗС, яка належить ТОВ ПРОКАР (розташована за адресою: Хмельницька область, смт. Летичів, вул. Богдана Хмельницького, 1/1) Направлення на проведення перевірки та наказ пред`явлені директору ТОВ ПРОКАР Осіпішину В.В., про що свідчать його підписи у направленнях. Перевірка проведена у його присутності. За результатами перевірки встановлено, що на порушення вимог: - ч. 20, ч. 33 ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - Закон №481) ТОВ ПРОКАР здійснено роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним; - пп. 230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України ТОВ ПРОКАР не зареєстровано в Єдиному державному реєстрі витратомірів - лічильників 3 рівнеміра - лічильника та 3 витратоміра - лічильника. - п. 12 ст. 3 розділу II Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг №265/95-ВР від 06.07.1995 із змінами та доповненнями (далі-Закон №265) ТОВ ПРОКАР порушено порядок ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації; - п.1, п.2 ст. 3 Закону №265 ТОВ ПРОКАР не проведено розрахункову операцію через реєстратор розрахункових операцій та /або програмний реєстратор розрахункових операцій. Акт перевірки №3443/22-01-09-01/41059752 від 23.06.2021 директором позивача не підписаний, про що був складений акт відмови від підписання матеріалів фактичної перевірки за №389/22-01-09-01/41059752. На підставі висновків акта фактичної перевірки №3443/22-01-09-01/41059752 від 23.06.2021 ГУ ДПС у Хмельницькій області, 16.07.2021, прийнято податкові повідомлення-рішення, якими до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи)та/або пеня: за порушення п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України №2755-VІ від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями - податкове повідомлення-рішення №7508/0901; за порушення ч.20, ч.33 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв тютюнових виробів і пального №481/95-ВР від 19.12.1995 - податкове повідомлення-рішення №7507/0901; за. порушення п.1, п.2 ст.3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - податкове повідомлення-рішення №7506/0901; за порушення п.12 ст.3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" - податкове повідомлення-рішення №7505/0901. Вважаючи ці податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду для їх скасування. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності одного з чотирьох податкових рішень, а саме щодо податкового повідомлення-рішення від16.07.2021 №7506/0901, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. За приписами пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи. Відповідно до п. 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Згідно із п.п.75.1.3 п.75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Згідно з п. 86.5 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). Підписання акта особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції. У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Факт ознайомлення з актом, отримання примірника акта представником суб`єкта господарювання відображається посадовою особою органу ДПС у прикінцевих положеннях акта. Факт відмови представника суб`єкта господарювання від підписання акта перевірки оформляється посадовою особою органу ДПС в акті відмови від підпису, який складається у довільній формі за підписами не менше двох уповноважених посадових осіб органу ДПС. Судом встановлено, що граничний термін закінчення перевірки - 24.06.2021, однак перевірку завершено раніше, відтак акт датований 23.06.2021. Акт фактичної перевірки було направлено позивачу 24.06.2021 та ним отримано 25.06.2021, про що свідчить копія повідомлення про вручення. Зважаючи на це, судом не встановлено порушення порядку проведення перевірки або оформлення її результатів. Даючи оцінку доводам апелянта з приводу протиправності податкового повідомлення-рішення №7507/0901 від 16.07.2021 про застосування штрафної санкції у розмірі 250000 грн., за роздрібну торгівлю пальним без наявної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" №481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), тютюновими виробами або пальним може здійснюватись суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю. Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років. Ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним видається за заявою суб`єкта господарювання, а видача або рішення про відмову у її видачі видається заявнику не пізніше 20 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії. Орган виконавчої влади, уповноважений видавати ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, визначено у постанові Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №545 Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України, якою внесені зміни до пункту 6 переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 №609 (територіальні органи ДФС уповноважені на видачу ліцензій на роздрібну торгівлю пальним) Відповідно до ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом - сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень. Так, перевіркою встановлено, що 14.06.2021 о 12 год. 10 хв. позивачем здійснено реалізацію 6,68 літрів газу скрапленого на суму 99,87 грн. без наявної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Однак, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено вчинення позивачем вказаного порушення, оскільки \~не надано беззаперечних доказів реалізації позивачем 14.06.2021 за адресою смт. Летичів, вул. Б.Хмельницького, 1/1, Хмельницької області паливно-мастильних матеріалів. Додані до матеріалів справи фотознімки не є належними доказами вини позивача, оскільки невідоме джерело їх походження, із зазначених фото не можливо встановити місце, час та дату події, так як останні не містять інформації щодо даних про місцехнаходження (геолокації). При цьому, колегія суддів враховує, що постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 06.08.2021 у справі №678/803/21 провадження про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В постанові Летичівський районний суд зазначив, що матеріали справи не містять доказів реалізації 14.06.2021 року о 15 год. 10 хв. за адресою смт. Летичів, вул.Б.Хмельницького, 1/1, Хмельницької області паливно - мастильних матеріалів [PERSON] . За таких обставин висновки, викладені в Акті перевірки є суперечливими, а факт порушення позивачем частин 20, 30 статті 15 Закону №481/95-ВР\~\~не доведений належними, достатніми та допустимими доказами, тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для застосування штрафних санкцій до позивача, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення від 16.07.2021 №75/0901 є протиправним і підлягає скасуванню. Висновки суду першої інстанції щодо правомірності вказаного податкового повідомлення-рішення є необгрунтованими та зроблені при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. Даючи оцінку доводам апелянта з приводу протиправності податкового повідомлення-рішення №7508/0901 від 16.07.2021 про застосування штрафної санкції у розмірі 120000 грн., за те, що на акцизному складі №1011768, 3 резервуара для зберігання пального не обладнані рівнемірами - лічильниками та не зареєстровані в Єдиному державному реєстрі рівнемірів та витратомірів- лічильників. Також 3 паливо-роздавальні колонки, які виконують функцію витратомірів-лічильників, не зареєстровані в Єдиному державному реєстрі рівнемірів та витратомірів-лічильників, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до пп. 230.1.2 п.230.1 ст.230 Кодексу акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами- лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі. Витратоміри-лічильники та резервуариповинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками. Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників. Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б)усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу. Пунктом 230.1.2 статті 230 Кодексу визначено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами- лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі. Згідно зі ст. 18 підрозділу 5 XX Кодексу, норми п. 128.1.1 ст. 128.1 Кодексу застосовуються, зокрема, з 1 квітня 2020 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до п. 212.1 ст. 212 Кодексу); з 1 липня 2020 року - до розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до п. 212.1 ст. 212 цього Кодексу (незалежно від загальної місткості резервуарів, розташованих на акцизному складі такого розпорядника), а також до вітчизняних підприємств, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне). Згідно з п. 128.1.1 ст.128.1 Кодексу необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра- лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір - лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник / витратомір-лічильник спирту етилового. Повторне протягом року вчинення на тому самому акцизному складі будь-якого з порушень, передбачених абзацом першим цього пункту, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір - лічильник спирту етилового. З аналізу наведеного слідує висновок, що у розпорядників акцизних складів на підставі указаних норм Податкового кодексу України виник обов`язок обладнати акцизні склади, на території яких здійснюється господарська діяльність із продажу пального рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками, а також зареєструвати їх у відповідному Єдиному державному реєстрі до 01.04.2020. При цьому з 01.04.2020 відповідно до статті 128-1 Податкового кодексу України за вказані вище порушення передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, та за кожне необладнане витратоміром-лічильником місце відпуску пального, а за повторно вчинене порушення в розмірі 50 000 грн. Отже, фактом податкового порушення за вказаною нормою вважається не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарах, які використовуються платником податку у господарській діяльності. Штрафна санкція розраховується від кількості таких приладів. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ ПРОКАР на акцизному складі №1011768 встановлено 3 резервуара для зберігання пального та використовується 3 паливо роздавальні колонки, які виконують функцію витратомірів-лічильників. Перевіркою встановлено, що 3 резервуара для зберігання пального не обладнані рівнемірами - лічильниками та не зареєстровані в Єдиному державному реєстрі рівнемірів та витратомірів- лічильників. Також встановлено, що 3 паливо-роздавальні колонки, які виконують функцію витратомірів-лічильників, не зареєстровані в Єдиному державному реєстрі рівнемірів та витратомірів-лічильників. Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не спростовано суть зазначеного порушення, яке стало підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення - рішення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем порушення, передбаченого підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, знайшов своє підтвердження при розгляді цієї справи, що стало правомірною підставою для застосування оспорюваного штрафу на підставі податкового повідомлення-рішення №7508/0901 від 16.07.2021. Стосовно іншої позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №7505/0901 від 16.07.2021 про застосування штрафної санкції у розмірі 110683 грн., суд зазначає наступне. Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) ( п.12 ст. 3 розділу II Закону №265). Встановлено, що під час перевірки та у присутності директора ТОВ ПРОКАР було проведене зняття фактичних залишків товарів (пального), які не обліковані за місцем реалізації та зберігання на загальну суму 55341,5 грн. Зазначені обсяги залишків відображені у відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків (ТМЦ) станом на 14.06.2021. Однак, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено обгрунтованість та правомірність вказаних висновків перевірки, оскільки відповідачем не зазначено інформації та не надано доказів щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів, як того вимагає Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена 20.05.2008 р. № 281/171/578/155. У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що такі висновки були зроблені контролюючим органом зі слів директора ТОВ «Прокар», що не свідчить про наявність такого порушення. Про це також зазначено в акті перевірки (а.с.59), від підпису якого відмовився директор ТОВ "Прокар". (а.с.61). Таким чином, висновки відповідача про порушення позивачем \~п.12 ст. 3 розділу II Закону №265 ґрунтуються лише на припущеннях не підтверджених жодними доказами. Отже, суд вважає недоведеним відповідачем факт зазначеного порушення, виявленого під час перевірки, а тому колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо правомірності податкового повідомлення-рішення №7505/0901 від 16.07.2021. Доводи апеляційної скарги в цій частині підтверджують протиправність оскаржуваного \~податкового повідомлення-рішення №7505/0901 від 16.07.2021 та наявність підстав для його скасування в судовому порядку. Інші доводи апеляційної скарги щодо відсутності в копії акта номеру та дати спростовуються наявним в матеріалах справи актом перевірки від 23.06.2021 із зазначеними номером та датою (а.с.57-60) та не спростовують законність проведення перевірки. Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.05.2019 року № 0011784001, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовної вимоги. З огляду на викладене, зважаючи на обставини даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права, що стало підставою для неправильного вирішення спору в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.07.2021 №7507/0901 та №7505/0901, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Приписи пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України, визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. В матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору в розмірі 2270 грн. (в суді першої інстанції за подання позовної заяви) та 3405 грн. (в суді апеляційної інстанції за подання апеляційної скарги), відтак, враховуючи результат апеляційного розгляду, стягненню на користь ТОВ "Прокар" підлягає сума сплаченого судового збору в розмірі 4256,25 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Результат розгляду: granted