Рішення адміністративного суду від 2022-08-22 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 18.07.2022 року поліцейським СРПП Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області сержантом поліції Шпанюком І.С. було винесено постанову серії БАБ №637908 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП (не був пристебнутий ременем безпеки) та накладено адміністративне стягнення у вигляді 510 грн. штрафу. З даною постановою не згідний. Дійсно, 18.07.2022 року він керував автомобілем в м. Вижниця, Чернівецької області, однак ременем безпеки був пристебнутий, і лише після того як його зупинили працівники поліції, відстебнув ремінь безпеки. Крім цього, в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази вчинення ним даного правопорушення, а також працівниками поліції його не було ознайомлено з правами та проігноровано його клопотання про надання йому права скористатися юридичною допомогою. Дану постанову вважає незаконною та винесеною з грубим порушенням його прав. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, подав відзив на адміністративний позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнає повністю, просить в позові відмовити, а справу розглядати без участі представника відповідача. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.4 ст.229 КАС України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно вимог ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Відповідно до вимог ст.ст. 287-288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Як було встановлено судом, та видно із копії постанови серії БАБ №637908 від 18.07.2022 року (а.с.7, 17), винесеної сержантом поліції\~Шпанюком І.С., [PERSON] 18.07.2022 року близько 11.44 год., керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf» реєстраційний номер [NUMBER] , в м. Вижниця, по вул. Шевченка 11, Чернівецької області, бу не пристебнутим ременем безпеки у обладнаному ним транспортному засобі, чим порушив п.2.3 «в» ПДР, в зв`язку із чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 510 грн. Як передбачено пп. «в» п.2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, крім іншого, на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів. Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Частиною другою статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. А відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. На підтвердження правомірності винесення працівником поліції оскаржуваної постанови, відповідач подав до суду відзив на позов, копію оскаржуваної постанови, диск DVD та клопотання про допит свідків. Однак, надані відповідачем докази не доводять вини позивача у вчиненні ним правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, оскільки при огляді відео файлу із наданого диску DVD видно тільки те, як автомобіль позивача рухається дорогою та зупиняється на вимогу працівників поліції. При цьому, зйомка здійснена з досить далекої відстані (близько 50м), і суду не вдалося точно встановити відсутність у водія пристебнутого ременя безпеки. Так само, клопотання відповідача про допит свідків, які є інспекторами сектору реагування патрульної поліції Шпанюка І.С. (який складав постанову) та [PERSON] , є недоцільним, оскільки працівники поліції, як зацікавлені особи, не можуть бути допитані як свідки по справі, в яких вони були учасниками. Таким чином, докази того, що [PERSON] порушив вимоги пункту 2.3 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутні, оскільки адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ч.1 ст.9 КУпАП. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що наявність самої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, так як містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, отже підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для особи (позивача), що знаходиться у нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. Як передбачено ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Отже, враховуючи викладене та приймаючи до уваги вимоги ч.3 ст.62 Конституції України, ч.2 ст.77 КАС України, суд приходить до висновку, що відповідач не довів обставин, на підставі яких було винесено оскаржувану постанову і у випадку, який розглядається, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, що тягне за собою закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками\~розгляду справи\~з приводу\~рішень,\~дій чи\~бездіяльності суб`єктів\~владних повноважень\~у справах\~про притягнення\~до адміністративної\~відповідальності місцевий\~загальний суд\~як адміністративний\~має право: 1)\~залишити рішення\~суб`єкта владних\~повноважень без\~змін,\~а позовну\~заяву без\~задоволення; 2)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~надіслати справу\~на новий\~розгляд до\~компетентного органу\~(посадової\~особи); 3)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~закрити справу\~про адміністративне\~правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Таким чином, зважаючи на вищенаведені мотиви, та відсутність будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення [PERSON] вказаного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, суд приходить до переконання про наявність підстав для скасування постанови і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Окрім цього, з беручи до уваги те, що при відкриття провадження у справі, позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, а рішення судом прийнято на користь позивача, то з урахуванням норм чинного законодавства та судової практики, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн. На підставі наведеного ст.ст. 287, 288, 289 КУпАП, та

Результат розгляду: granted