Рішення адміністративного суду від 2022-04-12 00:00:00+03

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила: - визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, м. Дніпро Дніпропетровська область, вул. Набережна Перемоги, 26, 49094) які відображені в рішенні головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.06.2021р. № 912390192312/49051 щодо відмови [PERSON] , в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки №04.2/130/21-с від 02.06.2021 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви [PERSON] від 07.06.2021 року; - зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 80% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 02.06.2021 року №04.2/130/21-е без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум починаючи з 01 січня 2020 року. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи як із загальної суми суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді. У зв`язку зі зміною розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 07.06.2021 року звернулася до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про здійснення перерахунку та виплати їй щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, у зв`язку з рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 р. у справі №2-р/2020 та на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 02.06.2021 р. №04.2/130/21-с. Натомість, відповідачем було відмолено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з тих підстав, що рішення №2-р/2020, яким визнано неконституційним, зокрема пункт 25 розділу XII Закону №1402, не містить положень щодо порядку його виконання. Не погодившись з такою відмовою, позивачка звернулася із позовом до суду. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, м. Дніпро Дніпропетровська область, вул. Набережна Перемоги, 26, 49094), які відображені в рішенні головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.06.2021 р. № 912390192312/49051 щодо відмови [PERSON] , в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки №04.2/130/21-с від 02.06.2021 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви [PERSON] від 07.06.2021 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 80% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 02.06.2021 року №04.2/130/21-е без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум починаючи з 19 лютого 2020 року. Підставою для часткового задоволення позову стали висновки суду першої інстанції про те, що право позивачки на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виникло з 19.02.2020, а тому підстави для задоволення позову у повному обсязі та зобов`язання відповідача здійснити такий перерахунок починаючи з 01.01.2020 відсутні. Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, фактично мотивовано правом позивачки, як судді у відставці, на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, яке виникло з 19.02.2020р., наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020р. у справі №2-р/2020, яким визнано неконституційним пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Фактично аргументи, які наведені відповідачем в апеляційній скарзі, стосуються його незгоди з рішенням суду першої інстанції, в частині зобов`язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. З цього приводу скаржник зазначає те, що спірні відносини, які виникли між сторонами не стосувалися розміру щомісячного грошового утримання, у відсотковому значенні, та права позивачки не отримання щомісячного грошового утримання без обмеження граничним розміром. З цих підстав скаржник вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно, фактично перебравши на себе повноваження органу ПФУ, вирішив питання не лише про право позивачки на перерахунок щомісячного грошового утримання, а і про розмір такого грошового утримання. Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з таких підстав. Встановлені обставини справи свідчать про те, що Постановою Верховної Ради України від 8 вересня 2016 року №1515-VIII [PERSON] була звільнена у відставку з посади судді Апеляційного суду Дніпропетровської області. Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді. Дніпропетровським апеляційним судом позивачу видана довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці від 02.06.2021 р. №04.2/130/21-с про те, що станом на 18.02.2020 року його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 214 404,00 грн. Позивачка звернулася до головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 02.06.2021 р. №04.2/130/21-с, виданої Дніпропетровським апеляційним судом. Листом № 912390192312/49051 від 11.06.2021 року відділу перерахунку пенсій № 4 управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надано позивачу відповідь про відсутність права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з наданої довідки від 02.06.2021 р. №04.2/130/21-с з посиланням на те, що питання щодо перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці вирішується відповідно до норм частини четвертої статті 142 Закону № 1402 - у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Частиною четвертою статті 142 Закону №1402 передбачено, що перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання здійснюється у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Статтею 135 зазначеного Закону визначено, що розмір посадового окладу судді встановлюється, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року. З урахуванням статті 58 Конституції України, статті 91 Закону України «Про Конституційний суд України» у разі звернення за перерахунком пенсії після 18.02.2020 року, обставини, які, дають право на перерахунок згідно статті 142 Закону № 1402, також повинні виникнути після 18.02.2020 року. Оскільки, після 18.02.2020 року збільшення розміру складових суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді не відбулося, прийнято рішення гр. [PERSON] у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 07.06.2021 року №7000 та довідки від 02.06.2021 р. №04.2/130/21-с, виданої Дніпровським апеляційним судом, відмовити у зв`язку з відсутністю законних підстав. Не погоджуючись із такою відмовою, [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою. За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII). Згідно із частиною першою статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина друга статті 142 Закону №1402-VI). Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Зокрема, пунктом 25 розділу XII Закону №1402-VIII було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII, вказаний пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнаний неконституційним. Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20 (щодо перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці). Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що на спірні правовідносини розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII. У спірному випадку позивачці видано Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці від 02.06.2021 р. №04.2/130/21-с про розмір суддівської винагороди, за аналогічною посадою, станом на 18.02.2020, з якої вбачається, що розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, змінився у бік збільшення, порівняно із суддівською винагородою, яка приймалася до уваги при останньому перерахунку позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених статтею 142 Закону №1402-VIII, для перерахунку позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Вказані висновки суду першої інстанції, з огляду на доводи апеляційної скарги, фактично відповідачем не заперечуються. Підставою для звернення до суду із апеляційною скаргою фактично стала незгода відповідача із рішенням суду першої інстанції, в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та в частині виплати щомісячного грошового утримання без обмеження граничним розміром. З приводу таких аргументів відповідача суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. Так, суд першої інстанції, задовольнивши позов в цій частині заявлених вимог, не навів жодних мотивів, виходячи з яких суд дійшов висновку про необхідність визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання, у відсотковому значенні (80%) та виплати щомісячного грошового утримання без обмеження граничним розміром. При цьому, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відмовляючи позивачці у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач взагалі заперечував право позивачки на такий перерахунок, а не з огляду на відсутність у позивачки права на перерахунок виходячи саме із в розмірі 80% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді чи права позивачки на виплату щомісячного довічного грошового утримання без обмеження його граничним розміром. У свою чергу, питання щодо відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, щодо виплати грошового утримання без обмеження граничним розміром, є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок. Отже, у суду першої інстанції не існувало підстав для висновку про те, що у спірному випадку права позивача, у зазначеній частині, будуть порушенні відповідачем під час перерахунку грошового утримання на виконання цього рішення суду. З цих підстав, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог, в цій частині, слід відмовити, як передчасних. Ураховуючи викладене. суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог щодо зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру 80% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді та без обмеження його граничним розміром. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial