Рішення адміністративного суду від 2022-02-03 00:00:00+02

Описова частина. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Короткий зміст позовних вимог.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В січні \~2021 року [PERSON] звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до військової частини [NUMBER] , в якому просив: визнати протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо ненарахування та невиплати [PERSON] грошової компенсації за відпустку, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 20 березня 2016 року та індексацію грошового забезпечення з січня 2000 по березень 2016 рік; зобов`язати військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 20 березня 2016 року та індексацію грошового забезпечення з січня 2000 року по березень 2016 рік. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.04.2021 позовні вимоги задоволено частково. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Визнано протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо ненарахування та невиплати [PERSON] грошової компенсації за відпустку, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 20 березня 2016 року та індексацію грошового забезпечення з грудня 2000 року по грудень 2014 року та з січня по березень 2016 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зобов`язано військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 20 березня 2016 року та індексацію грошового забезпечення з грудня 2000 року \~\~\~\~\~по грудень 2014 року та з січня по березень 2016 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Короткий зміст вимог апеляційної скарги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відзив/заперечення на апеляційну скаргу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рух справи у суді апеляційної інстанції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 19.08.2015. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] проходив військову службу в військовій частині [NUMBER] (реорганізована у військову частину [NUMBER] ) з 15.11.2000 по 20.03.2016. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Наказом командира військової частини [NUMBER] від 20.03.2016 №78 позивача з 20.03.2016 виключено зі списків особового складу військової частини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вважаючи, що позивач не отримав в повному обсязі кошти, на які мав право за час проходження військової служби, а саме індексації за період з\~ \~січня 2000 року по березень 2016 року та грошової компенсації за відпустку, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2016 рік, останній звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату сум індексації грошового забезпечення та компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за спірний період. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За результатами розгляду заяви, відповідач надав відповідь, оформлену листом від 29.12.2020 №4912, в якій повідомив про те, що у військовій частині [NUMBER] відсутні відомості щодо виплати позивачу грошового забезпечення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач, вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав. Мотивувальна частина. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позиція Сьомого апеляційного адміністративного суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з п.12 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надається право одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.162 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з п.8 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. У разі, якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до абз.3 п.14 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з п.17-19 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів. В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин зі збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Водночас, суд зазначає, що визначення поняття особливого періоду наведене у законах України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII та «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як передбачено приписами ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Також приписами ст.1 Закону України «Про оборону України» визначено особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, вст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення мобілізації та демобілізації. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З аналізу вищевказаних норм вбачається, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Проте, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тому у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток (відповідно до п. 19 ст. 10-1Закону № 2011у періоди, передбачені п.п. 17 і 18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується п. 8ст. 10-1Закону № 2011,ст. 19Закону № 504. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з п.181 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008) щорічні додаткові відпустки можуть бути використані одночасно зі щорічною основною відпусткою або в інший строк з урахуванням побажання військовослужбовців та інтересів військової служби. Їх тривалість не впливає на тривалість щорічної основної відпустки. У разі переміщення військовослужбовця по службі невикористана ним відпустка (частина відпустки) надається за новим місцем військової служби. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до абзацу 1 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абз.3 п.242 Положення). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини, пов`язані з проходженням позивачем військової служби, а предметом спору є належність позивачу всіх виплат при звільнені. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В свою чергу матеріали справи не містять доказів отримання позивачем грошової компенсації за невикористані ним додаткові відпустки, як учаснику бойових дій, за період з спірний період, як і не містять доказів нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з грудня 2000 року по грудень 2014 року та з січня по березень 2016 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому, в \~матеріалах справи знаходиться архівна довідка про нарахування грошового забезпечення [PERSON] за період з грудня 2000 року по березень 2016 року згідно з якою грошове забезпечення позивача в період з грудня 2000 року по січень 2008 року та з січня 2008 року по березень 2016 року не збільшувалось, а індексація грошового забезпечення була нарахована в період з січня 2015 року по грудень 2015 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В свою чергу відповідачем не надано суду жодних спростувань щодо відсутності правових підстав для не нарахування індексації грошового забезпечення у спірний період. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки позивач звільнився з військової служби, то наявні підстави для виплати йому коштів, які підлягають виплаті при звільненні з військової служби. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Щодо доводів апелянта про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, колегія суддів зазначає наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що шестимісячний строк звернення до суду в адміністративному судочинстві є загальним і застосовується, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншими законами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Водночас частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Разом із цим, частиною другою цієї статті встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, право на заробітну плату не обмежується будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до положень статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (абзац перший частини першої). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством (частина третя). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Положеннями статті 1 Закону №1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з статтею 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до статті 6 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З метою реалізації вказаного Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 17 липня 2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - Порядок №1078). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Пунктом 2 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року № 2017-III (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати (додатковою заробітною платою) і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як це передбачено частиною другою статті 233 КЗпП України. До того ж на військовослужбовців поширюється дія КЗпП України, в тому числі вказаної статті, у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належного військовослужбовцю суми грошового забезпечення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Така правова позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом при вирішенні подібних правовідносин, а саме у постанові від 24 вересня 2020 року (справа №806/2883/17), від 11 липня 2019 року (справа №814/2789/16), від 01 грудня 2019 року (справа №823/726/16), від 13 січня 2020 року (справа №814/1007/16). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У зв`язку з цим, твердження в касаційній скарзі про неврахування апеляційним судом правових висновків Верховного Суду, викладених у вказаних вище постановах, знайшли своє підтвердження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про порушення позивачем процесуального строку на звернення до суду з адміністративним позовом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied