Рішення адміністративного суду від 2022-06-09 00:00:00+03

09.12.2020 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, у якому позивач просив: визнати протиправним та скасувати повністю податкові повідомлення рішення від 04.06.2020 року за №0000909-3301-1306, №0000907-3301-1306, №0000910-3301-1306, №0000908-3301-1306, винесені Головним управлінням ДПС у Львівській області про донарахування податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно за 2017-2019 роки в сумах: 13395,60 грн., 9223,07 грн., 4515,83 грн., 1409,64 грн. відповідно; відшкодувати судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Позов обґрунтовує тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення щодо визначення позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, прийнято контролюючим органом всупереч вимог діючого законодавства, оскільки при прийняті податкових повідомлень - рішень та розрахунку податкових зобов`язань податковим органом застосовано ставки податку вищі, аніж ті, що затверджені органом місцевого самоврядування. Зазначає, що податковим органом протиправно прийнято податкові повідомлення рішення, які у повній мірі дублюють попередньо прийняті рішення (той же номер, та ж дата, однакові дані рішення, крім розміру суми донарахованого зобов`язання). Крім того, оскаржувані податкові повідомлення рішення винесені не за місцем реєстрації платника податку. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 04.06.2020 № 0000909-3301-1306, в частині за 2017 рік в сумі 3547 грн. 73 коп. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 04.06.2020 № 0000907-3301-1306, в частині за 2017 в сумі 2442 грн. 67 коп. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 04.06.2020 № 0000910-3301-1306, в частині за 2017 рік в сумі 1223, 20 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 04.06.2020 № 0000908-3301-1306, в частині за 2017 рік в сумі 373 грн. 33 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, який у своїй скарзі просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги. Вказує, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки доводу позивача про те, що податковим органом протиправно прийнято податкові повідомлення-рішення, які у повній мірі дублюють попередньо прийняті рішення (той же номер, та ж дата, однакові дані рішень, крім розміру суми донарахованого зобов`язання). Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині задоволення позову, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на наступні підстави. Судом встановлені наступні обставини. Відповідно до Витягу № 34888383 від 26.12.2019 р, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 29.12.2014 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Довгополовою С.В., зареєстровано за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення: №34 загальною площею 17,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу № 8305805 від 29.12.2014 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Довгополою С.В., зареєстровано 29.12.2014 р. право власності за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення 56-64; 71-74 під літ. «Д-2», загальною площею 166,3 кв.м. об`єкт житлової нерухомості, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу № 9855345 від 29.05.2015 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Довгополою С.В., зареєстровано 29.05.2015 р. право власності за [PERSON] на приміщення квартири (дозволеної для використання як нежитлової згідно з наказом департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 05.04.2007 р. № 97) загальною площею 41,7 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу № 15226148 від 15.09.2006 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] зареєстровано нежитлове приміщення (літ Д-2) загальною площею 114,5 кв.м., загальною площею 114,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . 04 червня 2020 року Головним управлінням ДПС у Львівській області щодо [PERSON] винесено податкові повідомлення-рішення № 0000909-3301-1306, №0000907-3301-1306, № 0000910-3301-1306, № 0000908-3301-1306. Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 04 червня 2020 року № 0000909-3301-1306, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за податкові періоди « 2017» 3547 грн. 73 коп.; « 2018» 4643 грн. 10 коп.; « 2019» - 5204 грн., 77 коп., загальна сума податкового зобов`язання - 13395, 60 грн. Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 04 червня 2020 року № 0000907-3301-1306, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за податкові періоди « 2017» 2442 грн. 67 коп.; « 2018» 3196 грн. 84 коп.; « 2019» -3583 грн., 56 коп., загальна сума податкового зобов`язання - 9223, 07 грн. Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 04 червня 2020 року № 0000910-3301-1306, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за податкові періоди « 2017» 1223 грн. 20 коп.; « 2018» 1552 грн. 49 коп.; « 2019» -1740 грн., 14 коп., загальна сума податкового зобов`язання - 4515, 83 грн. Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 04 червня 2020 року № 0000908-3301-1306, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за податкові періоди « 2017» 373 грн. 33 коп.; « 2018» 488 грн. 60 коп.; « 2019» - 547 грн., 71 коп., загальна сума податкового зобов`язання - 1409, 64 грн. 09.09.2020 року Державною податковою службою України було прийнято рішення за № Р195-09-06-04-09, яким залишено без змін ППР ГУ ДПС у Львівській області від 04.06.2020 року № 0000909-3301-1306 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017-2019 рік на суму 13395, 6 грн., № 0000907-3301-1306 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 2019 рік на суму 9223, 07 грн., № 0000910-3301-1306 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017-2019 рік на суму 4515, 83 грн., № 0000908-3301-1306 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017-2019 рік на суму 1409, 64 грн. та скасовує ППР ГУ ДПС у Львівській області від 04.06.2020 № 0000909-3301-1306 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік на суму 5204, 77 грн., № 0000907-3301-1306 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік на суму 3583, 56 грн., № 0000910-3301-1306 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік на суму 1740, 14 грн., № 0000908-3301-1306 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік на суму 547,71 грн., а скарги фізичної особи [PERSON] частково задоволено. Суми податкових зобов`язань розраховувались контролюючим органом із врахуванням ставок податку, затверджених рішенням органу місцевого самоврядування. Відповідно до п.6.6 розділу 6 Ухвали Львівської міської ради від 09.02.2017 № 1469 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 14.07.2011 № 664 Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, у 2017 році у межах першої зони становить - 1,25 відс., у межах другої зони - 1,0 відс., а у межах, третьої зони - 0,75 відс. мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством України на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування. Поряд із цим норми цієї ухвали застосовуються з 01.03.2017. Відповідно до пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» № 1791-VIII від 20.12.2016 з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, застосовуються з коефіцієнтом 0,5. Відповідно до п.6.6 розділу 6 Ухвали Львівської міської ради від 29.06.2017 № 2139 Про внесення змін до ухвали міської ради від 14.07.2011 № 664 Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, у 2018 році у межах першої зони становить - 1,25 відс., у межах другої зони - 1,0 відс., а у межах третьої зони - 0,75 відс. мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством України на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування. Вважаючи, нарахування сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки некоректними та безпідставними, позивач звернувся з позовом до суду першої інстанції. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову. Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком з огляду на наступне. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку. Згідно з пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні особи, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Згідно з пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Згідно п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Відповідно до пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Відповідно до абз. «г» пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості. Згідно з пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Відповідно до п. 70.7 статті 70 Податкового кодексу України фізичні особи зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Згідно з пп.2 п.4 ст.266 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування. Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ухвали Львівської міської ради № 1469 від 09.02.2017 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 14.07.2011 № 664 «Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» внесене зміни в частині визначення ставки податку; встановлено, ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: для об`єктів нежитлової нерухомості, що розташовані у межах першої зони 1,25 відсотка мінімальної заробітної плати.; для об`єктів нежитлової нерухомості, що розташовані у межах другої зони 1,0 відсоток мінімальної заробітної плати. для об`єктів нежитлової нерухомості, розташованих у межах третьої зони 0,75 відсотка мінімальної заробітної плати. При цьому як встановлено у пункті 2 цієї ухвали, норми цієї ухвали застосовуються з 01.03.2017. Згідно розрахунку податку долученого до матеріалів справи судом з`ясовано, що податковим органом ставку податку за нежитлове приміщення, що знаходиться по вул. Мечнікова І, будинок 11 квартира 2 у м. Львова у 2017 році розраховано, як до об`єктів нежитлової нерухомості, розташованих у межах другої зони з розрахунку 1,0 відсотків. За січень - лютий 2017 року 0,5 відс. (1 відс.*0,5(коефіцієнт)) (3200 грн. * 0,5%) - 16 грн.; за березень - грудень 2017 року 1,0 відс. (3200 грн. * 1,0%) - 32 грн. Згідно розрахунку податку долученого до матеріалів справи судом з`ясовано, що податковим органом ставку податку за нежитлове приміщення, що знаходиться по вул. Липинського, будинок 36, у м. Львові у 2017 році розраховано, як до об`єктів нежитлової нерухомості, розташованих у межах третьої зони з розрахунку 0,75 відсотків, зокрема: за січень - лютий 2017 року 0,25 відс. (0,5 відс.*0,5(коефіцієнт)) (3200 грн. * 0,25%) - 8 грн.; за березень - грудень 2017 року 0,75 відс. (3200 грн. * 0,75%) - 24 грн. Розрахунок за 2017 рік: за 166,3 кв.м нараховано (221,7 грн + 3326 грн.)- 3547,70 грн; за 114,5 кв.м нараховано (152,67+2290) - 2442,67 грн.; за 17,5 кв.м нараховано (23,33+350)- 373,33 грн. Відповідно до п.6.6 розділу 6 Ухвали Львівської міської ради від 29.06.2017 № 2139 Про внесення змін до ухвали міської ради від 14.07.2011 № 664 «Про затвердження Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: для об`єктів нежитлової нерухомості, що розташовані у межах першої зони 1,25 відсотка мінімальної заробітної плати. для об`єктів нежитлової нерухомості, що розташовані у межах другої зони 1,0 відсоток мінімальної заробітної плати. для об`єктів нежитлової нерухомості, розташованих у межах третьої зони 0,75 відсотка мінімальної заробітної плати. При цьому як встановлено у пункті 2 цієї ухвали, що ця ухвала набирає чинності з 01.01.2018. Згідно розрахунку податку долученого до матеріалів справи судом з`ясовано, що податковим органом ставку податку за нежитлове приміщення, що знаходиться по вул. Мечнікова І, будинок 11, квартира 2 у м. Львові у 2018-2019 роках розраховано, як до об`єктів нежитлової нерухомості, розташованих у межах другої зони з розрахунку 1,0 відсотків, а саме: за 2018 рік - 1,0 відс (3723 грн.* 1,0 %) - 37,23 грн; за 2019 рік - 1,0 відс (4173 грн.*1,0 %) -41,73 грн. Розрахунок за 2018 рік: за 41,7 кв.м нараховано - 1552,49 грн. Розрахунок за 2019 рік: за 41,7 кв.м нараховано - 1740,14 грн. Згідно розрахунку податку долученого до матеріалів справи судом з`ясовано, що податковим органом ставку податку за нежитлове приміщення, що знаходиться по [ADDRESS] у 2018 -2019 роках розраховано, як до об`єктів нежитлової нерухомості, розташованих у межах третьої зони з розрахунку 0,75 відсотків, а саме: за 2018 рік - 0,75 відс (3723 грн.*0,75 %) - 27,92 грн.;за 2019 рік - 0,75 відс (4173 грн.*0,75 %) - 31,30 грн. Розрахунок за 2018 рік: -за 166,3 кв.м нараховано 4643,10 грн; за 114,5 кв.м нараховано - 3196,84 грн; за 17,5 кв.м. нараховано - 488,60 грн; Розрахунок за 2019 рік: за 166,3 кв.м нараховано 5204,77грн; за 114,5 кв.м нараховано - 3583,56 грн.; за 17,5 кв.м нараховано - 547,71 грн. Як вбачається з матеріалів справи, на даний час щодо позивача, окрім оскаржуваних, прийняті інші податкові повідомлення-рішення, номери та дати яких відповідають оскаржуваним, однак суми донарахованих зобов`язань визначені лише за 2019 рік. Відповідно до пп. 4.1.4 п, 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України якщо норма закону припускає неоднозначне (множинне) трактування прав, та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, то діє презумпція правомірності рішень платника податку. У разі коли норми Податкового кодексу України суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків (п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України). Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 05.12.2019 року у справі № 260/358/19, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права. Апеляційний суд вважає, що наявність декількох податкових повідомлень-рішень, якими визначені податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно щодо одного і того ж об`єкту нерухомого майна, під одним номером і від однієї дати, однак на різні суми зобов`язань, є наслідком неналежного виконання податковим органом вимог Податкового кодексу України, а тому спричиняє подвійне нарахування позивачу податкових зобов`язань та зумовлює протиправність рішень, згідно яких донараховані збільшені суми зобов`язань. Отже, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги апеляційної скарги. Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Результат розгляду: granted