Рішення адміністративного суду від 2022-08-09 00:00:00+03

[PERSON] у березні 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Мостиського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]), Краматорського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]), Бердянського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]), в якому просив: - визнати протиправними дії Мостиського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) щодо виплати [PERSON] надбавки за кваліфікацію за період 2012 - 2014 роки в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру; - зобов`язати Мостиський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію з грудня 2012 року по квітень 2014 року у розмірі, визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" (далі - Постанова №1294) 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; - визнати протиправними дії Мостиського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) щодо виплати [PERSON] винагороди за бойове чергування за період 2010 - 2016 роки у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30 відсоткового розміру від посадового окладу; - зобов`язати Мостиський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] з урахуванням виплачених сум винагороду за бойове чергування за липень 2010 року - квітень 2014 року, вересень - листопад 2016 року, у місяцях фактичної виплати, згідно додатку № 25 до Постанови № 1294 із розрахунку 30% посадового окладу на місяць; - визнати протиправними дії Бердянського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) щодо виплати [PERSON] винагороди за бойове чергування за період 2014 - 2016 роки у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30 відсоткового розміру від посадового окладу, - зобов`язати Бердянський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] з урахуванням виплачених сум винагороду за бойове чергування за червень 2014 року - серпень 2016 року, у місяцях фактичної виплати, згідно додатку № 25 до Постанови № 1294 із розрахунку 30% посадового окладу на місяць; - визнати протиправними дії Мостиського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) щодо виплати [PERSON] в листопаді 2016 року підйомної допомоги, передбаченої статтею 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII), без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889"Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (далі - Постанова №889); - зобов`язати Мостиський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] недоплачену підйомну допомогу у листопаді 2016 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889; - визнати протиправними дії Бердянського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) щодо виплати [PERSON] допомоги на оздоровлення, у липні 2016 року, передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону №2011-XII та підйомної допомоги у лютому 2016 року без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889; - зобов`язати Бердянський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] недоплачену допомогу на оздоровлення у липні 2016 року та підйомну допомогу у лютому 2016 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889; - визнати протиправними дії Краматорського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) щодо виплати [PERSON] допомоги на оздоровлення, у грудні 2017 року, передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону №2011-XII та підйомної допомоги у січні та березні 2017 року без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889; - зобов`язати Краматорський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] недоплачену допомогу на оздоровлення у грудні 2017 року та підйомну допомогу у січні та березні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889; - зобов`язати Мостиський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію та винагороди за бойове чергування за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати; - зобов`язати Бердянський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми винагороди за бойове чергування за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час проходження військової служби грошове забезпечення йому виплачено у розмірі меншому ніж законодавчо визначено, оскільки відповідачами у спірний період виплачувалась йому винагорода за бойове чергування у розмірі 5 % від мінімально встановленого розміру та надбавка за кваліфікацію у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру. Однак із дати набрання чинності Інструкції № 425 розмір надбавку за 2-й клас повинен був становити 5 відсотків посадового окладу, а винагорода за бойове чергування 30%, оскільки його було залучено до складу прикордонних нарядів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону понад 8 раз на місяць, тобто по 4% за кожне бойове чергування, але не більше 30 %. Окрім того, упродовж 2016-2018 рр. (до лютого 2018 року) йому виплачували щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889, яку на його думку, протиправно відповідачами не включено до місячного грошового забезпечення з якого проведено розрахунок допомоги на оздоровлення та підйомної допомоги за 2016-2017 рр. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року замінено первісного відповідача - Мостиський прикордонний загін (військову частину [NUMBER]) на правонаступника відповідача Львівський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]). Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Львівського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) щодо виплати [PERSON] надбавки за кваліфікацію за період 2012 - 2014 роки в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру. Зобов`язано Львівський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] надбавку за кваліфікацію з грудня 2012 року по квітень 2014 року у розмірі, визначеному у додатку № 25 до Постанови № 1294 за 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу, з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправними дії Львівського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) щодо виплати [PERSON] винагороди за бойове чергування за період 2010 - 2016 роки у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30 відсоткового розміру від посадового окладу. Зобов`язано Львівський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] винагороду за бойове чергування у місяцях фактичної виплати за період з липня 2010 року по квітень 2014 року включно та з вересня 2016 року по листопад 2016 року, згідно з додатку № 25 до Постанови № 1294 у розмірі 30% посадового окладу на місяць, з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправними дії Бердянського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) щодо виплати [PERSON] винагороди за бойове чергування за період 2014 - 2016 роки у розмірі 5% посадового окладу при законодавчо встановленому 30 відсоткового розміру від посадового окладу. Зобов`язано Бердянський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] винагороду за бойове чергування у місяцях фактичної виплати за період з червня 2014 року по серпень 2016 року, згідно з додатку № 25 до Постанови № 1294 у розмірі 30% посадового окладу на місяць, з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправними дії Львівського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) щодо виплати [PERSON] в листопаді 2016 року підйомної допомоги, передбаченої статтею 9-1 Закону №2011-XII, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою №889. Зобов`язано Львівський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] недоплачену підйомну допомогу у листопаді 2016 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889. Визнано протиправними дії Бердянського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) щодо виплати [PERSON] допомоги на оздоровлення у липні 2016 року, передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону №2011-XII без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889. Зобов`язано Бердянський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] недоплачену допомогу на оздоровлення у липні 2016 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889, з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправними дії Краматорського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) щодо виплати [PERSON] допомоги на оздоровлення у грудні 2017 року, передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону №2011-XII та підйомної допомоги у січні 2017 року та березні 2017 року без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889. Зобов`язано Краматорський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] недоплачену допомогу на оздоровлення у грудні 2017 року та підйомну допомогу у січні 2017 року та у березні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889, з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано Львівський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію та винагороди за бойове чергування за весь час затримки такої виплати по день їх фактичної виплати. Зобов`язано Бердянський прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми винагороди за бойове чергування за весь час затримки такої виплати по день її фактичної виплати. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, фактично в частині задоволених позовних вимог, його оскаржила Військова частини [NUMBER] (7 прикордонний Карпатський загін) Державної прикордонної служби України (правонаступник Львівського прикордонного загону (Військова частина [NUMBER]), яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідно до Постанови №1294, додатку 25 до цієї Постанови, наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України позивачу нараховувалась та виплачувалась надбавка за кваліфікацію, що становить 2,5 % посадового окладу позивача., а також винагорода за бойове чергування (бойову службу), що становить 5% посадового окладу. Стосовно підйомної допомоги зазначає, що така не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, а є самостійним видом допомоги. Також вказує, на пропуск позивачем строку звернення до суду з позовною вимогою про виплату підйомної допомоги. Позивач та інші відповідачі правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що [PERSON] проходив військову службу у спірні у цій справі періоди у Мостиському прикордонному загоні, правонаступником якого є Львівський прикордонний загін, у Краматорському та Бердянському прикордонних загонах. Наказами начальника 93 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 08.01.2019 № 6-ос старшого прапорщика [PERSON] звільнено з військової служби в запас пп. а п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та від 07.02.2019 № 37-ос [PERSON] виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення. Із архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення позивача за 2010-2017 рр. суд встановив, що [PERSON] виплачено: Мостиським прикордонним загоном (військова частина [NUMBER]): у період з грудня 2012 року по квітень 2014 року включно надбавку за кваліфікацію у розмірі 50% від розміру встановленого Постановою № 1294 за 2-й клас - 5 відсотків від посадового окладу; у період з липня 2010 року по грудень 2010 року включно, у лютому 2011 року, з квітня 2011 року по липень 2011 року включно, з вересня 2011 року по травень 2012 року, з серпня 2012 року по січень 2013 року включно, з березня 2013 року по листопад 2013 року включно, з лютого 2014 року по квітень 2014 року включно, з вересня 2016 року по листопад 2016 року винагороду за бойове чергування у розмірі 5 %, що становить 50% від мінімально встановленого розміру Постановою № 1294 (від 10 до 30 відсотків посадового окладу); у листопаді 2016 року підйомну допомогу у розмірі 5156, 00 грн; Бердянським прикордонним загоном (військова частина [NUMBER]): у червні 2014 року, у листопаді 2014 року, у лютому 2015 року, у період з квітня 2015 року (доплата у червні 2015 року) по грудень 2015 року включно, у серпні 2016 року винагороду за бойове чергування у розмірі 5 %, що становить 50% від мінімально встановленого розміру Постановою № 1294 (від 10 до 30 відсотків посадового окладу); у лютому 2016 року підйомну допомогу у розмірі 3049,25 грн за переміщення у листопаді 2015 року до відділу прикордонної служби Генічеськ ; у липні 2016 року допомогу на оздоровлення у розмірі 5156, 00 грн; Краматорським прикордонним загоном (військова частина [NUMBER]): у липні 2016 року допомогу на оздоровлення у розмірі 5330, 00 грн; у січні 2017 року та березні 2017 року підйомну допомогу у розмірі 5256, 00 грн. Вважаючи дії відповідачів протиправними, [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом. Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами виплачено в неналежному розмірі додаткові види грошового забезпечення, а також що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Частиною першою статті 25 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" визначено, що держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства. Згідно із частиною третьою статті 25вказаного Закону військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону № 2011-ХІІ, цього Закону, інших актів законодавства. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ. Відповідно до статті 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Згідно із частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Відповідно до абзацу першого пункту першого статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Частина друга цієї ж статті передбачає, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. В даній справі одним із спірних питань є виплата надбавки за кваліфікацію та винагороди за бойове чергування. Апелянт покликається на те, що вказані види додаткового грошового забезпечення виплачувались відповідно до Постанови №1294, додатку 25 до цієї Постанови, наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України, а саме позивачу нараховувалась та виплачувалась надбавка за кваліфікацію, що становить 2,5 % посадового окладу позивача., а також винагорода за бойове чергування (бойову службу), що становить 5% посадового окладу. З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне. Кабінет Міністрів України 07.11.2007 прийняв Постанову № 1294, яка набрала чинності із 01.01.2008. Постановою № 1294 затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови, у тому числі винагорода за бойове чергування. Відповідно до пункту 2 Постанови № 1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи). Пунктом 11 Постанови № 1294 надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31 січня 2018 року у справі №808/8403/13-а, наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу. Одночасно, в пункті 7 Постанови № 1294 вказав, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети. На виконання пункту 2 Постанови № 1294 20.05.2008 Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 затверджено "Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення Державної прикордонної служби України", яка набрала чинності 29.06.2008 (далі -Наказ №425, Інструкція № 425 відповідно). У розділі ІІІ цієї Інструкцією визначено порядок, умови та розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення. Відповідно до розділу ІІІ цієї Інструкції, зокрема: підпункту 3.13.1 пункту 3.13 особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу; підпунктами 3.17.1 - 3.17.7 пункту 3.17 військовослужбовцям прикордонних застав (відділень відділів прикордонної служби), які входять за розрахунком до складу прикордонних нарядів, що несуть бойову службу з безпосередньої охорони державного кордону на державному кордоні, виплачується винагорода за бойове чергування за час бойового чергування (бойової служби), - 4 відсотки посадового окладу за кожне несення служби, але не більше 30 відсотків на місяць. Таким чином Наказом № 425 упорядковано додаткові види грошового забезпечення, визначені згідно з додатками 25-28 до Постанови № 1294. Відтак, з 29.06.2008 - дати набрання законної сили Інструкції №425 виплата додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28 до Постанови № 1294, в тому числі і надбавки за кваліфікацію та винагорода за бойове чергування виплачується у розмірах встановлених цією Інструкцією №425. Як встановлено матеріалами справи, апелянтом виплачено позивачу: у період з грудня 2012 року по квітень 2014 року включно надбавку за кваліфікацію у розмірі 50% від розміру встановленого Постановою № 1294; у період з липня 2010 року по грудень 2010 року включно, у лютому 2011 року, з квітня 2011 року по липень 2011 року включно, з вересня 2011 року по травень 2012 року, з серпня 2012 року по січень 2013 року включно, з березня 2013 року по листопад 2013 року включно, з лютого 2014 року по квітень 2014 року включно, з вересня 2016 року по листопад 2016 року винагороду за бойове чергування у розмірі 5 %, що становить 50% від мінімально встановленого розміру Постановою № 1294 (від 10 до 30 відсотків посадового окладу); Як було вказано вище, Інструкцією №425, було упорядковано перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу. За таких обставин, апелянтом протиправно виплачено позивачу згадані додаткові види грошового забезпечення в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру, оскільки Наказом №425 упорядковано їх виплату. Застосування вищезгаданих правових норм у наведений спосіб відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у зразковій справі №808/8403/13-а, а тому такий відповідно до вимог частини третьої статті 291 КАС України підлягає врахуванню при вирішенні даної справи. Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо нарахування та виплати надбавки за кваліфікацію, винагороди за бойове чергування та наявність підстав для їх задоволення. Іншим спірним питанням є виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Апелянт вказує, що оскільки ним виплачувалась надбавка за кваліфікацію та винагорода за бойове чергування підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів відсутні. Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та "Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159). Відповідно до статті 1 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно зі статтею 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку №159. Водночас, зі змісту статті 1 Закону № 2050-ІІІ випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати. Згадані вище статті 2, 3 Закону № 2050-ІІІ встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, визначення поняття доходи для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації. Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій. У пункті 4 цього Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За такої умови слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи і пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення. Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17. Зважаючи на те, що судом першої інстанції встановлено, а судом апеляційної інстанції підтверджено, факт виплати в неналежному розмірі додаткових видів грошового забезпечення позивачеві, колегія суддів вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої частини додаткових видів грошового забезпечення, а саме винагороди за бойове чергування та надбавки за кваліфікацію за весь час затримки виплати по день фактичної виплати. Також спірним питанням в даній справі є нарахування та виплата підйомної допомоги. Апелянт зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовною вимогою про виплату підйомної допомоги. Колегія суддів зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся в суд з позовом про стягнення підйомної допомоги. Разом з тим, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду щодо питання складу грошового забезпечення військовослужбовців, викладеною у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №522/2738/17, згідно з якою до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення. За висновком Великої Палати Верховного Суду в зазначеній справі, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. З аналізу наведеного вище, колегія суддів вважає, що підстав стверджувати про те, що підйомна допомога входить у структуру грошового забезпечення, немає, оскільки така є одноразовою виплатою, яка виплачується за певних умов при переїзді військовослужбовців на нове місце військової служби в інший населений пункт. З врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах строки звернення до суду з вирішенням цього публічно-правового спору охоплюється спеціальною нормою частиною п`ятою статті 122 КАС України, тому відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої 233 КЗпП України. Таким чином, доводи апелянта в частині застосування строків звернення до суду є обґрунтованими. Відповідно до статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Отже, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду не є поважними, суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивача звільнено з військової служби 07 лютого 2019 року, Із архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення позивача за 2016-2017 рр. апеляційний суд встановив, що позивачу виплачено: Мостиським прикордонним загоном (військова частина [NUMBER]) у листопаді 2016 року підйомну допомогу у розмірі 5156, 00 грн; Бердянським прикордонним загоном (військова частина [NUMBER]) у лютому 2016 року підйомну допомогу у розмірі 3049, 25 грн за переміщення у листопаді 2015 року до відділ прикордонної служби Генічеськ та у липні 2016 року допомогу на оздоровлення у розмірі 5156, 00 грн; Краматорським прикордонним загоном (військова частина [NUMBER]) у грудні 2017 року допомогу на оздоровлення у розмірі 5330, 00 грн у січні 2017 року та у березні 2017 року підйомну допомогу по 5256, 00 грн. Разом з тим, позивач звернувся з позовом про виплату підйомної допомоги лише у березні 2021 року. З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає в цій частині апеляційну скаргу підставною. Відтак, вимоги позивача стосовно: визнання протиправними дій Львівського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) щодо виплати [PERSON] в листопаді 2016 року підйомної допомоги, передбаченої статтею 9-1 Закону №2011-XII, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889; зобов`язання Львівського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити позивачу недоплачену підйомну допомогу у листопаді 2016 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889, - слід залишити без розгляду. Також, згідно з частиною другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Відтак, слід залишити без розгляду позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Краматорського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) щодо виплати позивачу підйомної допомоги у січні 2017 року та березні 2017 року без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889; зобов`язання Краматорського прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) нарахувати і виплатити позивачу підйомну допомогу у січні 2017 року та у березні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 889, з урахуванням виплачених сум. В частині відмовлених позовних вимог рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, відтак апеляційний суд не вправі робити висновки в цій частині. Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з описаних вище мотивів. Відповідно до частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Результат розгляду: partial