Рішення адміністративного суду від 2022-08-09 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив: - \~визнати протиправною та скасувати постанову Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відкриття виконавчого провадження ВП №60344688 від 18 жовтня 2019 року з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3555-56У, виданого 19 лютого 2019 року Мелітопольським управлінням ГУ ДФС у Запорізькій області про стягнення з [PERSON] на користь ГУ ДФС у Запорізькій області недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування в розмірі 18276,72 грн. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року у задоволенні позовної заяви відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга обґрунтована пропуском строку, визначеного ч.1 ч.2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», для пред`явлення стягувачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3555-56У від 19 лютого 2019 року до виконання. Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконанні в Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 60344688 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3555-56У, виданої 19 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, про стягнення з [PERSON] на користь Головного управління Державної фіскальної служби Запорізькій області недоїмки зі сплати єдиною внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 18276,72 грн. Зазначена вимога набрала законної сили 05 квітня 2019 року. 25 червня 2019 року Мелітопольським управлінням Головного управління ДФС у Запорізькій області на адресу Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області заявою, за вихідним номером 36181/10/08-01-56-08, направлено вимогу про сплату боргу від 19 лютого 2019 року №Ф-3555-56У. \~Зазначена заява від 25 червня 2019 року, за вихідним номером 36181/10/08-01-56-08, відповідно реєстру матеріалів наданих до Мелітопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області отримано 26 червня 2019 року отримана співробітником [PERSON] (а.с.83) Водночас, Мелітопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано заяву Мелітопольського управління Головного управління ДФС у Запорізькій області, за вихідним номером 36181/10/08-01-56-08, якою направлено податкову вимогу № Ф-3555-56У від 19 лютого 2019 року - 17 жовтня 2019 року. 18 жовтня 2019 року старшим виконавцем \~Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Копмаль Г.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 18 жовтня 2019 року супровідним листом копію постанови про відкриття провадження у справі направлено на адресу [PERSON] . Позивач не погоджуючись з такими рішенням виконавця звернувся до суду з позовною заявою. Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» \~визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частиною 1\~ \~\~\~статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до\~ \~\~\~статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються\~ \~\~\~Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів. Відповідно до частини 1\~ \~статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»\~ \~виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачам є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Згідно з частиною 2\~ \~статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»\~ \~строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. \~ \~Пунктом 2 частини 4\~ \~статті 4 Закону України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема якщо попущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. З матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2019 року Мелітопольським управлінням Головного управління ДФС у Запорізькій області на адресу Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області заявою, за вихідним номером 36181/10/08-01-56-08, направлено вимогу про сплату боргу від 19 лютого 2019 року №Ф-3555-56У, яка набрала законної сили 05 квітня 2019 року. \~Зазначена заява від 25 червня 2019 року, за вихідним номером 36181/10/08-01-56-08, відповідно реєстру матеріалів наданих до Мелітопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області отримано 26 червня 2019 року отримана співробітником [PERSON] (а.с.83) Тобто, з викладено вбачається, що Мелітопольським управлінням Головного управління ДФС у Запорізькій області дотримано строк пред`явлення вимоги про сплату боргу від 19 лютого 2019 року №Ф-3555-56У до виконання. При цьому, відповідно до абзацу 1 частини 1\~ \~статті 8 Закону України Про виконавче провадження визначено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Пунктом 2 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого \~Наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 року за № 1126/29256 (далі - Положення №2432/5) визначено, що відповідальна особа - посадова особа органу державної виконавчої служби, на яку покладені обов`язки. Вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою (приватним виконавцем) і реєструється у Системі в день її надходження. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування Системи (пунктом 1 розділу ІІ Положення). Тобто фактичне отримання Мелітопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виконавчого документу, а саме, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19 лютого 2019 року №Ф-3555-56У 26 червня 2019 року та реєстрація лише 17 жовтня 2019 року свідчить про порушення строків вчинення виконавчих дій. Однак, порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом (абзац 3 частини 4\~ \~статті 13 Закону України Про виконавче провадження). Натомість, вказане порушення, з боку Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, свідчить про неналежне виконання відповідальних за реєстрацію та ведення вхідної кореспонденції робітників своїх обов`язків та про застосування до них заходів дисциплінарного впливу. Водночас, згідно з пунктом 1 частини 1\~ \~статті 26 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у\~ \~статті 3 цього Закону\~ \~за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати\~ \~декларацію про доходи\~ \~та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (абзац 1 частини 5\~ \~статті 26 Закону України Про виконавче провадження). Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржив у судовому порядку вимогу про сплату боргу від 19 лютого 2019 року №Ф-3555-56У, на підставі якого винесено оскаржувана постанова відповідача у даній справі. Так, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Суд, зокрема, визнав протиправною та скасував вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені №Ф-3555-56У від 19.02.2019 про стягнення з [PERSON] недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування в розмірі 18276,72 грн. Зазначене рішення суду набрало законної сили 08.09.2020 року. В свою чергу, \~відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. З матеріалів справи встановлено, що станом на момент розгляду даної справи судом апеляційної інстанції наявна інформація, що виконавче провадження № 60344688 від 18 жовтня 2019 року з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3555-56У, виданого 19 лютого 2019 року Мелітопольським управлінням ГУ ДФС у Запорізькій області про стягнення з [PERSON] на користь ГУ ДФС у Запорізькій області недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування в розмірі 18276,72 грн. завершено. Вказане свідчить про те, що в межах спірних правовідносин відповідач шляхом вчинення дій передбачених ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» самостійно завершив виконавче провадження. При цьому, пунктом 8 частини 1 статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення. З огляду на вказане та враховуючи те, що в межах позовних вимог у даній справі оскаржуються постанова відповідача прийняті в межах виконавчого провадження №60344688, яке було завершене внаслідок визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів дійшла висновку, що права та законні інтереси позивача були поновлені, а тому провадження у даній справі слід закрити. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково. Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у даній справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial