Рішення адміністративного суду від 2022-02-10 00:00:00+02

Представник позивача - адвокат Сааді Рустам Мохаммедович в інтересах позивача, [PERSON] до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому представник позивача просив: визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовану в автоматичному режимі, серія ВМ № 00005161 від 30.12.2021 року та накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 8500,00 грн. , а справу закрити п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП; розподілити судові витрати . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги представник позивача посилається на те, що 06 січня 2022 року позивачу надійшов рекомендований лист з Державної служби України з безпеки на транспорті від 17 листопада 2021 року, зі змісту якого стало відомо, що нібито 23 грудня 2021 року о 22 годині 05 хвилин за адресою М02, км 0+606, зафіксовано транспортний засіб DAF CF 85.430, д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу на праві власності, та встановлено, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 6,4 % (7,303 тон), за що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії ВМ № 00005161 від 30.12.2021 року та накладено штраф в розмірі 8500,00 грн. Зазначену постанову Державної служби України з безпеки на транспорті представник позивача вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, дійсно 23.12. 2021 року на транспортному засобі DAF CF 85.430, д.н.з. [NUMBER] який належить позивачу на праві власності, здійснювалося перевезення вантажу (зерно кукурудзи) з с. Сираї Козелецького району Чернігівської області (Вантожовідправник: ТОВ Сираївське , (ЄДРПОУ 37652102) , пункт розвантаження - смт. Парафіївка, Ічнянський район, Чернігівська область). Згідно товарно-транспортної накладної № 963 від 23.12.2021 року водієм транспортного засобу був позивач, який отримав насипом вантаж зерна кукурудзи масою брутто 39 тон 980 кг в пункті навантаження. У пункті розвантаження під час прийняття вантажу проведено контрольне зважування: прийнято вагу брутто 39 тон 980 кг, про що свідчить відмітка на ТТН (дата прийняття 23 грудня 2021 року) та актами зважування № 66/1 та 67/1 та 127/1 по товарно-транспортній накладній № 963 від 23 грудня 2021 року. Також, варто відмітити, що і в ТТН, і у фотозвіті на вебсайті за QR кодом, зазначеним в отриманій позивачем постанові про адміністративне правопорушення, зафіксовано, що вантажний автомобіль DAF CF 85.430, д.н.з. [NUMBER] , рухався із причепом Shmitz SKI , д.н.з. [NUMBER] . Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Відповідно до технічного паспорта автомобіль DAF CF 85.430, д.н.з. [NUMBER] , є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем-Е. Згідно технічного паспорта причіп Shmitz SKI , д.н.з. [NUMBER] є напівпричіпом-самоскидом-Е. Тому, на підставі викладеного, допустимою фактичною масою для даного транспортного засобу є 40 тон. Як випливає з викладеного, відповідно до ТТН порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху, зазначене в оскаржуваній постанові не мало місце, тому що фактична маса автомобіля з причіпом складала 39 тон 980 кг, тобто не могло в даному випадку навантаження транспортного засобу на 6,4% (7,303 тон) перевищити норми, встановлені п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. В оскаржуваній постанові серії ВМ № 00005161 від 30.12.2021 року встановлено, що мало місце адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 132-1 КУпАП. Відповідно до частини 2 статті 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %. Так як фактично було допущено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм але лише до 5%, тому представник позивача вважає, що посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті не правильно надано кваліфікацію адміністративному правопорушенню, а саме кваліфіковано його за частиною 2 статті 132-1 КУпАП. Можна припустити, що факт фіксування іншого тоннажу, належного позивачу транспортного засобу, який перевозив вантаж 23 грудня 2021 року за допомогою майданчику зважування в русі можливо стався з причин певної технічної несправності майданчика зважування та автоматичної фіксації порушень габаритно-вагового контролю, збоїв в системному забезпеченні цього майданчика або навіть по причині втручання людини в систему зважування. При цьому це був не єдиний майданчик зважування та автоматичної фіксації порушень габаритно-вагового контролю, який проїхав позивач з цим вантажем. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. З вказаної норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується. Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2019 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 357/10134/17, вказав на обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятої ним постанови, підтвердження встановлених обставин справи належними і допустимими доказами. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах. Представник позивача вважає, що постанова по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії ВМ №00005161 від 30 грудня 2021 року, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування належними чином обставин справи та обґрунтування їх належними доказами. Оскаржувана постанова не містить інформації про тип транспортного засобу (спеціалізований вантажний сідловий тягач, контейнеровз тощо), про наявність одиночних, здвоєних чи строєних осей, що ставить під сумнів дії відповідача про врахування вказаного критерію при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм. Ухвалою судді від 19 січня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить винести рішення за наявними матеріалами справи. Представник позивача - адвокат Сааді Рустам Мохаммедович у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до ст.229 КАС у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У справі встановлено, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії ВМ №00005161 від 30 грудня 2021, винесеної Головним спеціалістом відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Солодун Степаном Миколайовичем, позивача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), як відповідальну особу, яка допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів (копія постанови на а. с. 14). Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 23 грудня 2021 року о 22 годині 05 хвилин за адресою: М-02, км 0+606, Чернігівська область технічним засобом Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM, 10020 зафіксовано, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу DAF CF 85.430, д.н.з. [NUMBER] , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, загальної маси транспортного засобу на 6,4 % (7,303 тон). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником транспортного засобу DAF CF 85.430, д.н.з. [NUMBER] , є позивач [PERSON] , маса транспортного засобу становить 19000 кг (а. с. 11). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] позивач [PERSON] є також власником спеціалізованого напівпричепу, - самоскиду-SCHMITZ SKI 24, державний номерний знак [NUMBER] , маса без навантаження 6200 кг, повна маса - 39000 кг (а. с. 11). 23 грудня 2021 року вказаний транспортний засіб з напівпричепом здійснював перевезення вантажу (зерна кукурудзи) за маршрутом: село Сираї Чернігівського району Чернігівської області - селище міського типу Парафіївка Ічнянського району Чернігівської області. Відповідно до товарно-транспортної накладної № 963 від 23 грудня 2021 здійснювалось перевезення вантажу (зерна кукурудзи) масою брутто 39980 кг. (а. с. 13). Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - Порядок), затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року № 623). Згідно п. п. 13-15 Порядку, під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність. Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих. Метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку , повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знаку транспортного засобу, фотографія державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знаку; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності). Згідно п. 17 Порядку, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. В оскаржуваній постанові не зазначено категорії транспортного засобу, а також типу транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі), взагалі відсутні будь-які дані про наявність напівпричепу, його марку, модель, номерний знак, параметри напівпричепу, тобто ті даних, на підставі яких встановлено перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,4 % (7,303 тон). З відомостей постанови не можливо встановити перевищення позивачем перевищення вагових параметрів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху, у ній містяться лише відомості про транспортний DAF CF 85.430, д.н.з. [NUMBER] , проте відсутні будь-які відомості про спеціалізований напівпричіп - самоскид- SCHMITZ SKI 24, державний номерний знак [NUMBER] , у якому безпосередньо знаходився вантаж. Згідно ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами настає адміністративна відповідальність у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 %. Відповідно до технічного паспорта автомобіль DAF CF 85.430, д.н.з. [NUMBER] , є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем-Е. Згідно технічного паспорта причіп SCHMITZ SKI 24, державний номерний знак [NUMBER] є н/причіпом-самоскидом-Е. Виходячи з викладеного, допустимою фактичною масою для даного транспортного засобу є 40 тон. З відомостей товарно-транспортної накладної (копія на а. с. 13) порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху, зазначене в оскаржуваній постанові не мало місце, тому що фактична маса автомобіля з причіпом складала 39 тон 980 кг. Твердження сторони позивача про те, що в даному випадку навантаження транспортного засобу не могло на 6,4 % (7,303 тон) перевищити норми, встановлені п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, не спростовано стороною відповідача належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладено на суб`єкта владних повноважень. Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання постанови про притягнення позивача до відповідальності, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху. Стороною відповідача не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів сторони позивача та підтвердження правомірності винесеної постанови. Враховуючи вищевикладене,\~а саме\~те,\~що в\~матеріалах справи\~відсутні докази\~на підтвердження\~того,\~що повна\~маса належного\~позивачу автомобіля\~не перевищувала\~допустимої маси,\~а також\~те,\~що в\~оскаржуваній постанові\~відсутні відомості\~про категорію\~транспортного засобу,\~а також\~тип транспортного\~засобу,\~повну масу\~транспортного засобу,\~ширину,\~висоту,\~довжину,\~розподіл навантаження\~за вісями\~транспортного засобу\~(номер\~вісі,\~фактичне навантаження\~на вісь,\~сумарне фактичне\~навантаження на\~осі,\~сукупність осей,\~фактичну міжосьову\~відстань,\~фактичну шинність\~(кількість\~коліс)\~на вісі),\~тобто тих\~даних,\~на підставі\~яких встановлено\~перевищення загальної\~маси транспортного\~засобу на\~6,4\~%\~(7,303\~тон),\~суд приходить\~до висновку,\~що оскаржувана\~постанова підлягає\~скасуванню. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача, то суд зазначає наступне. Згідно ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України). Згідно ч.1 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України), тобто розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Суд зазначає, що у заяві позивач просить стягнути витрати на надання правничої допомоги у розмірі 6500 грн., але жодних документів на підтвердження фактично понесених останнім витрат за результатами наданої правової допомоги адвокатом з детальним описом проведених дій, не надано, а тому дана вимога в частині стягнення судових витрат в розмірі 6500 грн. задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору.

Результат розгляду: partial