Рішення адміністративного суду від 2023-05-31 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] , звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просила: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015 та 2016 роки при розрахунку [PERSON] пенсії за віком; - \~зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести [PERSON] перерахунок пенсії за віком з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за останні три календарні роки, відповідно за 2019, 2020, 2021 роки, починаючи з 22.07.2022 та з урахуванням раніше виплачених сум. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду 28.11.2022 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Судовим розглядом встановлено, що позивачці з 07.10.2014 було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 76), та згідно заяви від 05.01.2015 (а.с. 10, зв. бік а.с. 48, 49) проведено до призначення пенсії по інвалідності (а.с. 48). 16.01.2015 позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника (а.с. 11, 50). Відповідно до розпорядження № 810211 від 19.01.2015, [PERSON] переведено з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 51, 77). З 22.07.2022 за заявою позивачки, [PERSON] призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.12, 13). 12.08.2022 позивачка звернулася із заявою до відповідача, у якій просила провести обчислення, нарахування та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки, відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, оскільки вона є інвалідом та працювала весь час (а.с. 14, зв. бік а.с. 24-25). Відповідач листом від 16.08.2022 (а.с. 15, зв. бік а.с. 25-26) повідомив позивачці, зокрема, що за електронною базою про отримувачів пенсій у Сумській області, на підставі заяви позивачки, її з 22.07.2022 було переведено із пенсії у разі втрати годувальника на пенсію за віком за нормами Закону №1058-ІV. Розмір пенсії позивачки за віком обчислений з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки. Враховуючи те, що переведення позивача на пенсію за віком здійснене із пенсії у разі втрати годувальника, а не з пенсії по інвалідності, для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за попередні роки перед її зверненням за 2019-2021 підстави відстави відсутні. Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивачка звернулась із цим позовом до суду. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку \~відповідач діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Далі - Закон №1058-IV) за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника. За приписами ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. Водночас ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії. Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Судовим розглядом встановлено, що позивачка з 05.01.2015 року і по даний час працює, а тому має 24 місяці страхового стажу. Та вперше переходить на пенсію за віком. Крім того, з наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачці з 05.01.2015 року пенсія призначена вперше по інвалідності, згодом була переведена на пенсію по втраті годувальника, а 22.07.2022 року вперше перейшла на інший вид пенсії, а саме за віком. Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що пенсія за віком позивачці повинна була призначена на підставі положень ч. 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, при призначенні позивачу в липні 2022 року пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідно застосовувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, згідно з частиною 2 статті 40 цього закону. Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Враховуючи, що позивач досягла пенсійного віку 22.04.2022, а із заявою про призначення пенсії за віком звернулася 22.07.2022, тобто протягом трьох місяців, пенсія за віком має бути призначена їй з 23.04.2022 наступного дня після досягнення нею пенсійного віку. За наведених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2019 - 2021 роки. За таких обставин, суд апеляційної іінстанції вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо обчислення позивачу розміру пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення пенсії, а саме: за 2019-2021 роки. Крім того, захист порушених прав позивачки також потребує зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки, що не є втручанням у дискрецію суб`єкта владних повноважень через відсутність у відповідача права адміністративного розсуду. Так, відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта. Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки, починаючи з 23.04.2022. Згідно \~із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 \~ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право \~скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у \~відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного \~застосування норм \~матеріального права. Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним \~скасувати \~рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 р. та прийняти постанову, якою \~\~позов [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, \~судові витрати \~за подання адміністративного позову в розмірі 992,40 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 1488,60 \~грн., а всього 2481,00 грн. підлягають стягненню на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань \~\~Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області. \~

Результат розгляду: granted