Рішення адміністративного суду від 2022-02-17 00:00:00+02

Позивач, [PERSON] , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в особі Відділу у м. Харкові третя особа Харківська міська рада, Комунальне підприємство "Міський інформаційний центр", в якому просив суд: \~\~ - визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в особі відділу у м. Харкові щодо застосування у витязі з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки площею 1353 кв.м по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310136600:12:051:0024) від 31.05.2019 року № 908/0/45-19 локальних коефіцієнтів на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко - планувальної зони: Зони вулиць без твердого покриття 0,98732, Зони забруднення атмосферного повітря 0,97393, зон перевищення припустимого рівня шуму - 0,98522 та сукупного коефіцієнту КмЗ - 1,10501; - скасувати витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.05.2019 року № 908/0/45-19. В обґрунтування позову позивач зазначив, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.05.2019 року № 908/0/45-19 є протиправним, а тому, підлягає скасуванню. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 року адміністративний позов [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] ) до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в особі відділу у м. Харкові (місцезнаходження: вул. Космічна, 21, 8-9 поверх, м. Харків, 61145, ідентифікаційний код - 39792822), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: \~\~\~\~Харківська міська рада (місцезнаходження: майдан Конституції, буд. 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код - 04059243), комунальне підприємство "Міський інформаційний центр" (місцезнаходження: просп. Науки, буд. 38, оф. 618, м. Харків, 61166, ідентифікаційний код - 32135675) про визнання дій протиправними та скасування витягу задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в особі відділу у м. Харкові щодо застосування у витязі з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки площею 1353 кв.м по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310136600:12:051:0024) від 31.05.2019 року № 908/0/45-19 локальних коефіцієнтів на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко - планувальної зони: Зони вулиць без твердого покриття 0,98732, Зони забруднення атмосферного повітря 0,97393, зон перевищення припустимого рівня шуму - 0,98522 та сукупного коефіцієнту КмЗ - 1,10501. Скасовано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в особі відділу у м. Харкові № 908/0/45-19 від 31.05.2019. Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше, ніж один раз на 5 - 7 років. Нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. Технічна документація нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської ради. Таке рішення офіційно оприлюднююється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня. \~ На думку представника відповідача, рішення Харківської міської ради є нормативно-правовим актом локального характеру, яке врегульовує правовідносини у сфері нормативної грошової оцінки земель. Так, розрахунок розміру нормативної грошової оцінки при формуванні Витягу від 31.05.2019 здійснювався на підставі нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013. Представник відповідача вважає неприйнятними \~висновки суду першої інстанції про те, що при визначенні нормативної грошової оцінки земельної ділянки локальні фактори та відповідні їм коефіттієнти враховані у завищеному значенні. Отже, суд першої інстанції неправильно визначив чинну редакцію законодавства, на момент розрахунку розміру нормативної грошової оцінки при формуванні оскаржуваного Витягу, а тому дійшов хибного висновку про завищеність локальних факторів та відповідних коефіцієнтів при визначенні нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки. У витязі від 31.05.2019 № 908/0/45-19 коефіцієнт КмЗ зі значенням 1,10501 вирахуваний програмним забезпеченням у автоматичному режимі, виходячи з особливостей економіко-планувальної зони, визначеної програмним забезпеченням при введенні у відповідному полі програми кадастрового номеру земельної ділянки. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, а лише носить інформаційний характер, він не є рішенням суб`єкта влалних повноважень. На переконання представника відповідача, позивач у даній справі обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки визнання протиправним та скасування витягу з технічної документації не вплине на обсяг прав та обов`язків позивача, зокрема, не змінить фактичне значення коефіцієнтів, що застосовані під час здійснення нормативної грошової оцінки землі, так само як і самого значення нормативної грошової оцінки землі. При цьому належним способом захисту у даній справі є оскарження рішення міськради, яким затверджено технічну документацію щодо нормативної грошової оцінки землі, або оскарження дій відповідачів щодо застосування при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідних локальних коефіцієнтів, з якими позивач не погоджується. Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляціного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що при визначенні нормативної грошової оцінки земельної ділянки локальні фактори та відповідні їм коефіцієнти застосовані відповідачем у завищеному значенні, незалежно від нормативно правового акту що регулював ці правовідносини. Позивач вважає, що саме визнання протиправним та скасування витягу з технічної документації вплине на обсяг прав та обов`язків позивача, оскільки даний витяг використано Харківською міською радою для розрахунку заборгованості з безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати. Позивач наголошує, що не мав та не має наміру оскаржувати рішення від 03.07.2013 №1209/13 Харківської міської ради, оскільки Додатком 3 до рішення 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про затвердження «Технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013» від 03.07.2013 №1209/13 де встановлено мінімальний та максимальний показник значень локальних коефіцієнтів земельної ділянки, які є не завищеними та відповідають законодавству. Отже, внесення до Державного земельного кадастру геодезичної, картографічної основи та відомостей про них (змін до них), індексних кадастрових карт (планів) відповідних адміністративно- територіальних одиниць (змін до них) входить до компетенції державного кадастрового реєстратора, який, у свою чергу входить до складу Держгеокадастру та його територіальних органів. На думку позивача, надаючи оскаржуваний витяг за підписом посадової особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відділ у м. Харкові, відповідач зобов`язаний був перевірити правомірність та обґрунтованість вказаних в ньому даних, які впливають на вартість грошової оцінки земельної ділянки. В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі. Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 340,8 кв.м. по [ADDRESS] з 30.04.2015 зареєстроване за [PERSON] на підставі договору \~купівлі-продажу № 551 від 30.04.2015. Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024, та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 0,1353 га з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 по [ADDRESS] перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради. Договір оренди землі на використання і земельною ділянкою по [ADDRESS] не укладався. У зв`язку з чим, Харківська міська рада звернулась із відповідною позовною заявою до Київського районного суду м. Харкова. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 січня 2020 року \~по справі № 953/17477/19 стягнуто з [PERSON] на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 644073,38 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова \~від 08 лютого 2021 року по справі № 953/17477/19 поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення суду від 30.01.2020 по цивільній справі № 953/17477/19. В позовній заяві у справі № 653/17477/19 Харківська міська рада вказує, що сам розрахунок безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310136600:12:051:0024) від 31.05.2019 року № 908/0/45-19, виданий Головним \~управлінням Держгеокадастру у Харківській області. Так, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.05.2019 року № 908/0/45-19 на нормативно грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 впливають локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони: в тому числі: зони пішохідної доступності до громадських центрів 1,08; зони магістралей підвищеного місто формувального значення 1,08; зони вулиць без твердого покриття 0,98732; зони забруднення атмосферного повітря 0,97393; зони перевищення припустимого рівня шуму 0,98522; інші зони 1 та сукупного коефіцієнту КмЗ - 1,10501. Не погоджуючись з оскаржуваним витягом та діями відповідача щодо застосування у витязі завищених локальних коефіцієнтів на місцезнаходження земельної ділянки, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 908/0/45-19 від 31.05.2019 винесений з порушенням норм чинного законодавства, а тому, підлягає скасуванню. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі ЗК України), Законом України "Про оцінку земель", Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489 (далі - Порядок №489). Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель врегульовано ЗК України. Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно зі статтею 201 ЗК України грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі. Залежно від призначення та порядку проведення грошова оцінка земельних ділянок може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо. Експертна грошова оцінка використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок. Грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України. Преамбулою Закону України «Про оцінку земель» встановлено, що цей Закон визначає правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та спрямований на регулювання відносин, пов`язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель. Частиною 1 статті 1 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами; рентний дохід (земельна рента) - дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки. Відповідно до частини 5 статті 5 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру, зокрема, земельного податку, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Згідно з частинами 1, 2 статті 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом. Статтею 18 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій». Статтею 20 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Розробники технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а також звітів про проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок зобов`язані безоплатно передавати копії матеріалів у Державний фонд документації із землеустрою. Користування матеріалами Державного фонду документації із землеустрою здійснюється в порядку, встановленому законодавством України. Відповідно до частин 3, 4 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України. Рішення рад щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України. Зокрема, у цьому пункті зазначено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. При цьому, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської ради. Таке рішення офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року. Отже, оцінка землі є складовою ефективного використання земельних ресурсів держави, яка забезпечує встановлення платежів за землю. Процедура проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів визначена Порядком № 489. Згідно з розділом І Порядку № 489 цей Порядок визначає процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів. Нормативна грошова оцінка земель населених пунктів проводиться відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року №213 (із змінами). Інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є затверджені генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій і детальні плани територій, відомості Державного земельного кадастру, дані інвентаризації земель та державної статистичної звітності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій". Відповідно до пунктів 1-3 розділу ІІ Порядку № 489 в основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель. Населені пункти включають землі всіх категорій за основним цільовим призначенням, які розташовуються в їх адміністративних межах. Нормативна грошова оцінка всіх категорій земель та земельних ділянок населених пунктів (за винятком земель сільськогосподарського призначення та земельних ділянок водного фонду, що використовуються для риборозведення) визначається згідно з формулою Цн= В х Нп/Нк х Кф х Км, де Цн - нормативна грошова оцінка квадратного метра земельної ділянки (у гривнях); В - витрати на освоєння та облаштування території з розрахунку на квадратний метр (у гривнях); Нп - норма прибутку (6%); Нк - норма капіталізації (3%); Кф- коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки; Км - коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки. Індексація нормативної грошової оцінки земельних ділянок здійснюється відповідно до статті 289 Податкового кодексу України. Пунктом 6 розділу ІІ Порядку № 489 визначено, що коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки (Км), обумовлюється трьома групами рентоутворювальних факторів регіонального, зонального та локального характеру і обчислюється за формулою: Км= Км1 х Км2 х Км3, де Км1 - регіональний коефіцієнт, який характеризує залежність рентного доходу від місцеположення населеного пункту у загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва і розселення; Км2 - зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (економіко-планувальної зони); Км3 - локальний коефіцієнт, який враховує місце розташування земельної ділянки в межах економіко-планувальної зони. Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Порядку № 489 у межах населеного пункту середня (базова) вартість одного квадратного метра земель диференціюється за економіко-планувальними зонами, які встановлюються на основі економічної оцінки території населеного пункту, з урахуванням таких факторів: неоднорідність функціонально-планувальних якостей території; доступність до центру населеного пункту, місць концентрації трудової діяльності, центрів громадського обслуговування, масового відпочинку; рівень інженерного забезпечення та благоустрою території; рівень розвитку сфери обслуговування населення; екологічна якість території; привабливість середовища: різноманітність місць докладання праці, наявність історико-культурних та природних пам`яток тощо. Згідно з пунктом 10 розділу ІІ Порядку № 489 значення коефіцієнта Км3 визначається щодо кожного населеного пункту, виходячи з його особливостей. Значення локального коефіцієнта для окремої земельної ділянки можливо встановлювати на основі визначення частки площі, яку займає цей фактор на земельній ділянці. Встановлення частки площі здійснюється переважно шляхом використання ГІС-технологій та електронних цифрових карт масштабу не менше ніж 1:10000 - для міст з чисельністю населення понад 100 тис. осіб, та 1:5000 - для інших населених пунктів. Для обчислення Км3 враховуються локальні фактори, наведені в додатку 7, при цьому добуток пофакторних оцінок не має бути нижче 0,50 і вище 1,50. Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 489 визначено, що за результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою зацікавленої особи (додаток 8) як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (додаток 9). Згідно з пунктом 2-1 Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 року №213, дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви. Слід зазначити, що в додатку 7 до Порядку № 489 встановлено мінімальний та максимальний показник значень локальних коефіцієнтів земельної ділянки. Відповідно до спірного витягу зазначено наступні показники: щодо зони вулиць без твердого покриття - 0,98732, при цьому максимальне значення відповідно до Порядку № 489 (земельна ділянка, що примикає до вулиці без твердого покриття) є 0,95; стосовно \~зони забруднення атмосферного повітря 0,97393, при цьому максимальне значення відповідно до Порядку № 489 (місцезнаходження земельної ділянки у зоні обмеження забудови за ступенем забруднення атмосферного повітря) \~є 0,95; відносно зони перевищення припустимого рівня шуму - 0,98522, при цьому максимальне значення відповідно до Порядку № 489 (місцезнаходження земельної ділянки у зоні перевищення припустимого рівня шуму від залізниці, автодоріг, електропідстанцій та аеродромів) є 0,97. Отже, колегія суддів вважає, що при визначенні нормативної грошової оцінки земельної ділянки локальні фактори та відповідні їм коефіцієнти враховані відповідачем у завищеному значенні. Згідно з пунктом 4 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 (далі Порядок №1051), ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. Функції адміністратора Державного земельного кадастру виконує визначене Держгеокадастром за погодженням з Мінагрополітики державне підприємство, яке належить до сфери управління Держгеокадастру. Відповідно до пункту 5 Порядку №1051, до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України Про Державний земельний кадастр та цим Порядком. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей. Згідно з підпунктом 1 пункту 6 Порядку №1051, до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та його територіальних органів належить внесення до Державного земельного кадастру геодезичної, картографічної основи та відомостей про них (змін до них), індексних кадастрових карт (планів) відповідних адміністративно-територіальних одиниць (змін до них), індексної кадастрової карти кадастрової зони за межами адміністративно-територіальних одиниць (змін до неї) та відомостей про кадастрове зонування земель в межах території України (змін до них). Отже, внесення до Державного земельного кадастру геодезичної, картографічної основи та відомостей про них (змін до них), індексних кадастрових карт (планів) відповідних адміністративно-територіальних одиниць (змін до них) входить до компетенції державного кадастрового реєстратора, який, у свою чергу входить до складу Держгеокадастру та його територіальних органів. З матеріалів справи встановлено, що витяг \~з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.05.2019 року № 908/0/45-19 сформував державний кадастровий реєстратор Плужник О.Б. Таким чином, надаючи оскаржуваний витяг за підписом посадової особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, відповідач зобов`язаний був перевірити правомірність та обґрунтованість вказаних в ньому даних, які впливають на вартість грошової оцінки земельної ділянки. При цьому, формування витягу в автоматичному режимі не може бути підставою для встановлення в ньому розмірів коефіцієнтів, які не відповідають вимогам чинного законодавства. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2020 року у справі №820/1804/16 та від 19.03.2021 у справі № 820/456/17. Таким чином, дослідивши матеріали справи та наведне правове регулювання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 908/0/45-19 від 31.05.2019 винесений з порушенням норм чинного законодавства, а тому, підлягає скасуванню. Проте, відповідачем не доведено обґрунтованості та правомірності застосування \~у витязі з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки площею 1353 кв.м по вул. Фестивальній, 5, у м. Харкові (кадастровий номер 6310136600:12:051:0024) від 31.05.2019 № 908/0/45-19 локальних коефіцієнтів на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко - планувальної зони: Зони вулиць без твердого покриття 0,98732, Зони забруднення атмосферного повітря 0,97393, зон перевищення припустимого рівня шуму - 0,98522 та сукупного коефіцієнту КмЗ - 1,10501. Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов. Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 року по справі № 520/10070/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача. Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. \~ На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Результат розгляду: denied