Рішення адміністративного суду від 2022-02-14 00:00:00+02

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 18-23) просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування скарги зазначає, що вимоги позивача зводяться до відсутності події факту зупинення поліцейським та складання відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначає що судом першої інстанції не встановлено факту події правопорушення. Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до приписів ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ 15 квітня 2021 року інспектором сектору реагування патрульної поліції Перещепинського відділення поліції № 2 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Донець Антоном Анатолійовичем винесено постанову серії БАБ № 108248 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. Відповідно до змісту постанови, 15 квітня 2021 року о 06 год. 55 хв. у м.Перещепине по вул. Запорізькій, 50 позивач керував скутером «Ямаха» без мотошолома, не зареєстрованим у встановленому законом порядку, не маючи права на керування транспортним засобом. (а.с. 5) Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має посвідчення водія серія з терміном дії з 30 липня 2013 року до 30 липня 2063 року, у якому дозволена категорія «В», яке підтверджує його право на керування легковими транспортними засобами. На підставі зазначеного документа встановлено особу водія під час складання оскаржуваної постанови. У цьому посвідченні відсутнє право водія керувати транспортними засобами категорії А1, яка дає право керувати скутером. Зважаючи на те, що керував транспортним засобом із посвідченням водія, у якому відсутнє право на керування транспортними засобами категорії А1, то в діях позивача судом вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами. Частиною 6 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим. Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами. Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Згідно з \~ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача. Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано суду жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем Правил дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис тощо), не доведено сам факт події. Відповідно до \~пункту 7 постанови серії БАБ № 108248 від 15 квітня 2021 року до постанови не додано жодних доказів на підтвердження скоєння правопорушення. У пункті 9 постанови серії БАБ № 108248 від 15 квітня 2021 року відсутній підпис позивача чи інших осіб, в разі незгоди підписувати постанову особою що скоїла правопорушення її підписують двоє свідків складання постанови з зазначенням повних даних. Отже, відсутність доказів скоєння правопорушення та відсутність підписів в постанові про скоєння правопорушення вказують на відсутність факту події правопорушення. Відповідачем не доведено саму подію правопорушення. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України \~\~якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України \~\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи встановлено, що відповідачем сплачено: 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень судового збору за подання апеляційної скарги (квитанція від 14.06.2021 № 0.0.2159846666.1). (а.с. 11) 681 (шістсот вісімдесят одну) гривень судового збору за подання апеляційної скарги (квитанція від 12.10.2021 № 0.0.2297539015.1). (а.с. 36) 681 (шістсот вісімдесят одну) гривень судового збору за подання апеляційної скарги (квитанція від 31.01.2022 № 0.0.2440082851.1). (а.с. 50), а всього 1816 гривень, які підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань. ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ Оскільки доказів вчинення позивачем правопорушення відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано, колегія суддів дійшла висновку про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 108248 від 15 квітня 2021 року. За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і порушені норми процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову. Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted