Рішення адміністративного суду від 2022-02-09 00:00:00+02

[PERSON] (далі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської обласної прокуратури (далі відповідач), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив суд: - визнати неправомірною бездіяльність Харківської обласної прокуратури (прокуратури Харківської області) в частині невиплати [PERSON] вихідної допомоги при звільненні 24.05.2020 року в розмірі середнього місячного заробітку та щодо невиплати середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги по день фактичного розрахунку; - стягнути з Харківської обласної прокуратури (Код ЄДРПОУ: 02910108, місцезнаходження: 61001, м. Харків, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 4) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) вихідну допомогу в зв`язку із звільненням у розмірі середнього місячного заробітку [PERSON] - 21 515 гривень 73 копійок, обчислення якої здійснено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100; - стягнути з Харківської обласної прокуратури (Код ЄДРПОУ: 02910108, місцезнаходження: 61001, м. Харків, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 4) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) середній заробіток за весь час затримки виплати належної йому вихідної допомоги при звільненні за період з наступного дня після звільнення 25.04.2020 року до моменту подання позову, виходячи із середньоденної заробітної плати [PERSON] 1049,55 гривень помноженої на кількість днів затримки проведення такого розрахунку до моменту подання адміністративного позову, а саме - у розмірі - 278 130 гривень 75 копійок; - стягнути з Харківської обласної прокуратури (Код ЄДРПОУ: 02910108, місцезнаходження: 61001, м. Харків, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 4) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 копійок. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 року вказаний адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність Харківської обласної прокуратури (прокуратури Харківської області) в частині невиплати [PERSON] вихідної допомоги при звільненні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стягнуто з Харківської обласної прокуратури (вул. Богдана Хмельницького, 4, м. Харків, 61001, ЄДРПОУ 02910108) на користь [PERSON] (р.н.о.к.п.п.: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) суму вихідної допомоги при звільненні у розмірі 21515, 73 грн. (двадцять одна тисяча п`ятсот п`ятнадцять гривень 73 копійки). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 року у справі №520/8603/21 в частині задоволення позову та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивача звільнено з підстав та в порядку, передбачених\~Законами № 1697-VII\~та\~№ 113-IX, якими не передбачено виплату вихідної допомоги при звільненні, а тому позивач не набув права на її отримання. Також відповідачем вказано, що ст. 44 КЗпП України не передбачено виплату вихідної допомоги прокурорам, яких звільнено відповідно до підпункту 2 п. 19 розділу ІІ Закону України № 113-IX. Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги \~підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] , [INFO] , з 04.08.2011 року по 24.04.2020 року безперервно працював в органах прокуратури України, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . Наказом №1071к від 14.06.2019 року позивач був переведений на посаду прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосудця, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область, та слідчих регіональної прокуратури прокуратури Харківської області. Наказом прокурора Харківської області №803-к від 22.04.2020 року [PERSON] було звільнено із займаної посади прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосудця, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область, та слідчих регіональної прокуратури прокуратури Харківської області та з органів прокуратури Харківської області на підставі п.9 ч.1 ст.51 ЗУ Про прокуратуру з 24.04.2020 року. Згідно з наказом прокурора Харківської області за №803к від 22.04.2020 р. відділ фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Харківської області зобов`язано провести остаточний розрахунок та виплатити Позивачу усі належні виплати при звільненні. Згідно з п.1 наказу Генерального прокурора Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур від 03.09.2020 за №410 Перейменовано без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань юридичну особу Прокуратура Харківської області у Харківська обласна прокуратура. Як вбачається з копії розрахункового листа у квітні 2020 року при звільненні позивачу нараховано наступні види виплат: посадовий оклад; надбавка за вислугу років; надбавка за виконання особливо-важливої роботи; оплата компенсації за дні невикористаної відпустки (71 календарний день); індексація. Тобто, при звільненні з посади та органів прокуратури, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України Про прокуратуру, позивачу не була нарахована та відповідно невиплачена вихідна допомога, виплата якої передбачена ст.44 Кодексу Законів про Працю України. Також це підтверджується відповіддю Харківської обласної прокуратури на його заяву щодо виплати вихідної допомоги (вх.№9161-21 від 22.02.2021 року) за №21-4115-21 від 01.03.2021 року та не заперечується відповідачем. Згідно копії довідки № 21-407 від 13.07.2021 року відділу фінансування та бухгалтерського обліку Харківської обласної прокуратури \~середньомісячна заробітна плата за останні два календарні місяці становить 21515, 73 грн., а середньоденний заробіток - 1049, 54800 грн., що при округленні суми копійок після коми за правилами математики у сторону збільшення становить 1049.55 грн. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на виплату вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Колегія суддів \~погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в оскаржуваній частині, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів зазначає, що з урахуванням приписів\~ст. 308 КАС України, \~рішення суду першої інстанції \~підлягає апеляційному перегляду в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання неправомірною бездіяльність Харківської обласної прокуратури (прокуратури Харківської області) в частині невиплати [PERSON] вихідної допомоги при звільненні та Стягненню з Харківської обласної прокуратури на користь [PERSON] суму вихідної допомоги при звільненні у розмірі 21515,73 грн. (двадцять одна тисяча п`ятсот п`ятнадцять гривень 73 копійки). Частиною другою\~\~\~\~статті 19 Конституції України\~визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~\~\~\~Конституцією\~\~\~\~та законами України. Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає\~Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII\~(далі - Закон № 1697-VII, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин). Законом № 1697-VII\~забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо. Статтею 4 Закону № 1697-VII\~установлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 51 Закону № 1697-VII\~\~передбачено загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді. Так, відповідно до пункту 9 частини першої цієї статті прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. Статтею 40 КЗпП України\~встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої даної статті). За правилами частини четвертої\~статті 40 КЗпП України\~особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частини першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються\~\~\~\~законом, що регулює їхній статус. Згідно зі\~статтею 44 КЗпП України\~при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті\~\~\~\~36\~\~\~\~та пунктах 1, 2 і 6 статті\~\~\~\~40\~\~\~\~цього\~\~\~\~Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Спірним у даному випадку є право прокурора, звільненого на підставі пункту 9 частини першої\~статті 51 Закону № 1697-VII, на отримання вихідної допомоги, передбаченої нормами\~статті 44 КЗпП України. Конституційний Суд України у Рішенні від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 зазначав, що\~\~\~\~Конституція України\~\~\~\~гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист. Правове регулювання\~Конституцією України\~\~та спеціальними законами України спеціального статусу посадових осіб не означає, що на них не можуть не поширюватися положення інших законів щодо відносин, не врегульованих спеціальними законами. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Аналогічна позиція неодноразово була висловлена і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31 січня 2018 року у справі № 803/31/16, від 17 жовтня 2018 року у справі №\~\~823/276/16, від 30 липня 2019 року у справі № 804/406/16, від 08 серпня 2019 року у справі № 813/150/16. Чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги. Вихідна допомога - це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених\~\~\~\~законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин. У той же час, приписами\~Закону № 1697-VII\~не врегульовано питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурорів у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури. Нормою, що регулює порядок виплати вихідної допомоги у разі звільнення, є\~стаття 44 КЗпП України. Окрім змін, унесених\~Законом № 113-ІХ\~до статті\~статтю 51 Закону № 1697-VII, також внесено зміни до\~КЗпП України, а саме: статтю 32 доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених\~законом, що регулює їхній статус»; статтю 40 доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього\~\~\~\~Кодексу, встановлюються\~\~\~законом, що регулює їхній статус»; частину дев`яту статті 252 після слів «дисциплінарної відповідальності та звільнення» доповнено словами і цифрами «а також положення частин другої і третьої\~\~\~\~статті 49-4 цього Кодексу». При цьому, внесені\~Законом № 113-ІХ\~\~зміни до\~КЗпП України\~не визначають особливостей регулювання трудових відносин прокурорів, а лише передбачають, що ці особливості встановлюються спеціальним законом. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що частиною п`ятою\~статті 51 Закону № 1697-VII\~та частиною четвертою\~\~\~\~статті 40 КЗпП України\~\~\~\~передбачений виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми\~КЗпП України. Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже, не заборонено застосування положень\~статті 44 КЗпП України\~\~при вирішенні спірного питання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 560/3971/19, від 27 січня 2021 року у справі №\~\~380/1662/20, від 21 січня 2021 року у справі № 260/1890/19, від 18 лютого 2021 року у справі\~\~ № 640/23379/19, від 25\~\~\~\~лютого 2021 року у справі № 640/8451/20, від 17 березня 2021 року у справі №\~\~420/4581/20, від 30 березня 2021 року у справі № 640/25354/19, від 31 березня 2021 року у справі №\~\~320/2449/20, від 15 квітня 2021 року у справі № 440/3166/20, від 27 травня 2021 року у справі № 380/4855/20, від 24 червня 2021 року у справі № 200/5390/20-а, від 22 липня 2021 року у справі № 300/2000/20 та від 11 серпня 2021 року у справі № 640/9375/20. Як зазначалося вище, наказом прокурора Харківської області №803-к від 22.04.2020 року [PERSON] було звільнено із займаної посади прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосудця, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область, та слідчих регіональної прокуратури прокуратури Харківської області та з органів прокуратури Харківської області на підставі п. 9 ч.1 ст. 51 Закону України Про прокуратуру з 24.04.2020 року. На день звільнення позивача - 24 квітня 2020 року відповідачем не виплачено вихідну допомогу, передбачену\~\~\~\~статтею 44 КЗпП України. За таких обставин колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивач набув право на виплату вихідної допомоги при звільненні у розмірі не менше середнього місячного заробітку відповідно до\~статті 44 КЗпП України. Аналогічна правовий висновок викладений постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 160/10949/20. Посилання відповідача в апеляційній скарзі на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі №\~820/1119/16, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного. Так, у вищевказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку про те, що оскільки прокурора звільнено з підстав та в порядку, передбачених\~Законом № 1697-VII, яким не передбачено виплати вихідної допомоги при звільненні, він не набув права на її отримання. Однак, колегія суддів зазначає, що після набрання чинності\~Законом № 113-ІХ\~Верховний Суд, вирішуючи спори щодо виплати вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням з органів прокуратури, змінив свою позицію з цього питання і неодноразово та послідовно її підтримав. Відтак, ураховуючи сталу практику Верховного Суду у цій категорії спорів та правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/10947/17 щодо необхідності застосування останньої правової позиції, застосуванню до спірних правовідносин підлягає саме та позиція, яка є останньою у цій категорії спорів. Отже, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову в частині визнання неправомірною бездіяльність Харківської обласної прокуратури (прокуратури Харківської області) в частині невиплати [PERSON] вихідної допомоги при звільненні; стягнення з Харківської обласної прокуратури на користь [PERSON] суму вихідної допомоги при звільненні у розмірі 21515, 73 грн. (двадцять одна тисяча п`ятсот п`ятнадцять гривень 73 копійки). Разом з тим, колегія суддів зауважує, що зміст позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також статус позивача дозволяє зробити висновок, що спір у цій справі виник з приводу проходження публічної служби та звільнення з неї. Положеннями\~ статті 12 КАС України\~ передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Для цілей цього\~ Кодексу справами незначної складності є справи щодо, зокрема,\~ прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні\~ Закону України "Про запобігання корупції"\~ займають відповідальне та особливо відповідальне становище. Отже, для вирішення питання за правилами якого позовного провадження необхідно розглядати спір щодо\~ прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, необхідно встановлювати чи не належить позивач до осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до\~ Закону України "Про запобігання корупції". В іншому випадку такий спір належить розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з приміткою до\~ статті 51-3 Закону України "Про запобігання корупції"\~ до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище віднесено, зокрема, прокурорів. Матеріалами справи підтверджено, що позивача було звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосудця, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область, та слідчих регіональної прокуратури. Отже, позивач відноситься до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище. За таких обставин, спір щодо\~ прийняття на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби за участі [PERSON] в якості позивача, не може розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження та повинен розглядатись за правилами загального позовного провадження. В порушення цього правила відповідно до ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 року розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення. Згідно із п. 7 ч. 3 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження. З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що суд першої інстанції розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 по справі № 520/8603/21 підлягає скасуванню в частині задоволення позову [PERSON] з прийняттям постанови про задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльності Харківської обласної прокуратури в частині невиплати [PERSON] вихідної допомоги при звільненні та стягнення такої допомоги з Харківської обласної прокуратури на користь [PERSON] .

Результат розгляду: partial