Рішення адміністративного суду від 2022-02-02 00:00:00+02

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення 15 сесії 8 скликання Липовецької міської ради №393 від 18.06.2021 року. В обгрунтування позовних вимог представник позивачів зазначав, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] уклади догововір на виконання землевпорядних робіт з сертифікованим інженером-землевпорядником з метою відведення особі у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Після виготовлення документації із землеустрою та її погодження, розробником документації через «Електронні сервіси» Державного земельного кадастру 17.06.2021 були подані документи для внесення відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру. 18.06.2021 державним кадастровим реєстратором [PERSON] було проведено державну реєстрацію земельних ділянок та присвоєно кадастрові номери. Так, в результаті поділу земельної ділянки для ведення фермерського господарства з кадастровим номером 0522283600:08:000:1615 площею 3,5856 га утворились 2 земельні ділянки, одну з яких, з кадастровим номером 0522283600:08:000:1656 площею 1,7928 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, бажає отримати у власність [PERSON] ; в результаті поділу земельної ділянки для ведення фермерського господарства з кадастровим номером 0522283600:08:000:1616 площею 19,4397 га утворились 10 земельних ділянок, одну з яких, з кадастровим номером 0522283600:08:000:1666 площею 1,9440 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, бажає отримати у власність [PERSON] ; в результаті поділу земельної ділянки для ведення фермерського господарства з кадастровим номером 0522283600:08:000:1612 площею 6,4205 га утворились 4 земельні ділянки, одну з яких, з кадастровим номером 0522283600:08:000:1675 площею 1,5575 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, бажає отримати [PERSON] ; в результаті поділу земельної ділянки для ведення фермерського господарства з кадастровим номером 0522283600:08:000:1613 площею 6,9021 га утворились 4 земельні ділянки, одну з яких, з кадастровим номером 0522283600:08:000:1668 площею 1,7255 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, бажає отримати у власність [PERSON] . Однак, позивачі вказують, що шляхом моніторингу офіційного веб-сайту Липовецької міської ради було виявлено, що рішенням 15 сесії 8 скликання Липовецької міської ради №393 від 18.06.2021 затверджено проект землеустрою та надано в оренду громадянину [PERSON] земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: 0522283600:08:000:1615 площею 3,5856 га; 0522283600:08:000:1616 площею 19,4397 га; 0522283600:08:000:1612 площею 6,4205 га та 0522283600:08:000:1613 площею 6,9021 га. Вважаючи таке рішення Липовецької міської ради протиправним позивачі звернулися до суду із даним позовом. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від23 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погодившись з прийнятим судовим рішенням представником позивачів у справі до суду подано апеляційну скаргу в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати зазначене рішення, постановити нове - про задоволення позову в повному обсязі. Представником третьої особи до суду подано відзив на апеляційну скаргу, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, зазначивши, що посилання позивачів на те, що 18.06.2021 державним реєстратором проведено державну реєстрацію земельних ділянок та присвоєно відповідні кадастрові номери не свідчить про наявність порушених прав та інтересів позивачів, оскільки Липовецька міська рада в установленому законом порядку не розглядала жодних їх заяв чи клопотань. Тому, оскільки жодного порушення прав, свобод чи законних інтересів оскаржуваним рішенням позивачам не завдано, то відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. Перевіривши матеріали адміністративної справи, дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного. Так, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову обґрунтовував рішення наступним чином. 04.06.2021 за Липовецькою міською радою Вінницької області було зареєстровано право комунальної власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,5856 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1615; площею 19,4397 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1616; площею 6,4205 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1612; площею 6,9021 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1613, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 04.06.2021 [PERSON] звернувся до Липовецької міської ради Вінницької області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 3,5856 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1615; площею 19,4397 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1616; площею 6,4205 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1612; площею 6,9021 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1613, які розташовані на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, за межами населеного пункту. До клопотання долучив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також витяги з державного земельного кадастру про земельні ділянки. Рішенням 15 сесії 8 скликання Липовецької міської ради Вінницької області від 18.06.2021 за №393 «Про затвердження проекту землеустрою та надання в оренду [PERSON] земельних ділянок сільськогосподарського призначення» було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства, а також надано в оренду [PERSON] строком на 17 років земельні ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, що розташовані на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, за межами населеного пункту загальною площею 36,3479 га, в тому числі: земельна ділянка 0522283600:08:000:1615; площею 3,5856 га кадастровий номер земельна ділянка 0522283600:08:000:1616; площею 19,4397 га кадастровий номер земельна ділянка 0522283600:08:000:1612; площею 6,4205 га кадастровий номер земельна ділянка 0522283600:08:000:1613 площею 6,9021 га кадастровий номер. В подальшому, а саме 24.06.2021 між Липовецькою міською радою та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки №61/08-06, за умовами якого [PERSON] отримав в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,5856 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1615; площею 19,4397 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1616; площею 6,4205 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1612; площею 6,9021 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1613. Розмір орендної плати було визначено в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що становить 305357 грн 40 коп. за 1 рік. Вважаючи рішення 15 сесії 8 скликання Липовецької міської ради Вінницької області від 18.06.2021 за №393 протиправним, позивачі звернулися до суду. Постановляючи оскаржене рішення суд виходив з того, що доводи представника позивача є абстрактними, не містять обґрунтування негативного впливу оскаржуваного рішення на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивачів. Це свідчить про відсутність предмету захисту у суді, адже позивачами не визначено права, свободи чи інтересу, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, що фактично вказує на безпредметність заявленого позову. Суд погодився з доводами відповідача, та наголосив, що представник позивачів не визначив, з яким конкретним матеріальним або нематеріальним благом пов`язаний його інтерес та що цей інтерес належить саме позивачам. Безпосередньо позивачі не зверталися до Липовецької міської ради з будь-якими заявами чи клопотаннями щодо затвердження проектів землеустрою відносно зазначених у оскаржуваному рішенні земельних ділянок, а остання в установленому законом порядку не розглядала жодних заяв чи клопотань позивачів. Отже, позивачі не є потерпілими від оскаржуваного рішення. Суд зазначив, що з`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення. Відтак, суд не з`ясовував питання щодо правомірності оскарженого рішення так як, на думку суду, це питання не має самостійного правового значення. Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів зазначає, що вищевикладені висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на таке. Як слідує з матеріалів справи, позивачами, як замовниками адміністративних послуг, 19.02.2021 року через Центр надання адміністративних послуг "Прозорий офіс", на адресу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області були подані клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, для кожного окремо, на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Оскільки, станом на 26.03.2021 року за вказаними клопотаннями Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області не було прийнято жодного рішення, позивачі, вважаючи бездіяльність такою, що порушує їх права на отримання безоплатно у власність земельних ділянок із державної власності, з розробником документації уклали договір на виконання землевпорядних робіт №4-2021 від 26.03.2021 року щодо виготовлення (розроблення) проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території Лукашівської сільської ради (за межами с.Лукашівка) Липовецького району, Вінницької області для ведення особистого селянського господарства. Правомірність дій позивачів підтверджується абзацом 3 частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України відповідно до якого, у разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проте, цією нормою закріплено виключно право, а не обов`язок громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його надані після спливу місячного строку (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року в справі № 806/3095/17). Реалізація особою права замовити технічну документацію із землеустрою без згоди уповноваженого органу не позбавляє відповідача обов`язку розглянути заяву згідно із чинним законодавством та прийняти відповідне рішення. Відтак, якщо зацікавлена особа замовила проект технічної документації без згоди уповноваженого органу у встановлений строк, вона не позбавляється права на оскарження бездіяльності відповідного органу. За результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ, відтак рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмова в наданні такого дозволу повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №140/1992/18, від 14.08.2019 у справі №0640/4434/18, від 29.08.2019 у справі №420/5288/18 та від 17.10.2019 у справі №811/1845/18, Судом встановлено, що Головне управління Держгеокадастру не приймало у встановлений законодавством строк та у передбаченій законом формі рішення (наказу) про надання чи відмову в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. Відповіді надано не було. З огляду на наведене Головним управлінням Держгеокадастру, як суб`єктом владних повноважень, допущена протиправна бездіяльність стосовно не розгляду поданих позивачами клопотань (заяв) з неприйняття одного з рішень, визначених статтею 123 Земельного кодексу України. За таких підстав, колегія суддів зазначає, що уже на зазначеній стадії вирішення питання отримання безоплатно у власність земельної ділянки, між позивачами і відповідним органом виникли певні правовідносини, які свідчать про існування інтересу у позивачів щодо земельних ділянок, питання щодо яких (земельних ділянок) і було вирішено саме на сесії міської ради, рішення якої оскаржується позивачами. Крім того, після виготовлення замовленої документації із землеустрою, розробником документації через "Електронні сервіси" Державного земельного кадастру 17.06.2021 року були подані документи для внесення відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру. 18.06.2021 року державним кадастровим реєстратором [PERSON] проведено державну реєстрацію земельних ділянок та присвоєно кадастрові номери. Також, 18.08.2021 року рішенням №393 Липовецької міської ради затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення яка розташована за адресою: територія Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (за межами населеного пункту). Надано в оренду громадянину [PERSON] земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: 0522283600:08:000:1615 площею 3,5856 га; 0522283600:08:000:1616 площею 19,4397 га; 0522283600:08:000:1612 площею 6,4205 га та 0522283600:08:000:1613 площею 6,9021 га. В обгрунтування законності оскарженого рішення (а.с.6) у відзиві представником 3-ї особи зазначено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 14.05.2014 року за №2-686/15-14-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель державної власності сільскогосподарського призначення орієнтовною площею 36,3479 га, в тому числі: площею 3,5856 га; площею 19,4397 га; площею 6,4205 га; площею 6,9021 га на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, для ведення фермерського господарства. Землевпорядною організацією, - Вінницька регіональна філія державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 14.05.2014 року за №2-686/15-14-СГ із змінами згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.09.2018 року за №2-11836/15-18-СГ та у відповідності до вимог чинного законодавства було розроблено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства площею 3,5856 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1615; площею 19,4397 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1616; площею 6,4205 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1612; площею 6,9021 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1613, які розташовані на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, за межами населеного пункту. В статті 22 Закону України «Про землеустрій» зазначено, що рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії. Крім того, згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 18.02.2016 року «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів» фізичні та юридичні особи, які до дня набрання чинності цим Законом одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність або користування земельних ділянок державної та комунальної власності, мають право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів у випадках, визначених положеннями частини другої статті 134 Земельного кодексу України, що виключаються цим Законом. Таким чином, \~відповідач та третя особа вважали твердження представника апелянтів Тиховського М.О., що надання Липовецькою міською радою земельних ділянок в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства площею 3,5856 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1615; площею 19,4397 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1616; площею 6,4205 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1612; площею 6,9021 га кадастровий номер 0522283600:08:000:1613 повинно було здійснюватись виключно за наслідками проведення земельних торгів - безпідставним, оскільки в даному випадку законодавець гарантував даним особам право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів. Колегія суддів не погоджується з зазначеними доводами та законністю обгрунтування оскарженого рішення сесії міської ради виходячи з такого. Земельні відносини в Україні, відповідно до ст.3 Земельного кодексу України регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Громадянам для ведення особистого селянського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення (п."а" ч.3 ст.22 ЗК України). Відповідно до ч.1 ст.33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Частиною 1 ст.116 ЗК України, зокрема, передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч.6 ст.186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи. Відповідно до ч.6 ст.186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Частиною 4 ст.122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Статтею 186-1 ЗК України визначено повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до ч.ч.1,5,6 зазначеної статті проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Як встановлено судом апеляційної інстанції, наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 14.05.2014 року за №2-686/15-14-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель державної власності сільскогосподарського призначення орієнтовною площею 36,3479 га, в тому числі: площею 3,5856 га; площею 19,4397 га; площею 6,4205 га; площею 6,9021 га на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, для ведення фермерського господарства. Суд зазначає, що нормативно-правовими актами, діючими на момент надання позивачу зазначеного дозволу (травень 2014 року), уже було передбачено строк дії такого дозволу, строк подання на розгляд до відповідних органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування погодженого у встановленому порядку проекту землеустрою після одержання дозволу на виготовлення такого проекту, а також повноваження органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування з встановлення таких строків. Так, 16 вересня 2008 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву" №509-VI, який набрав чинності з дня його опублікування 14 жовтня 2008 року (далі Закон України №509-VI ). Відповідно до вимог частини 7 статті 118 ЗК України, якою було регламентовано порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами (в редакції Закону України №509-VI) було передбачено, що вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу. Водночас, пункт 11 статті 151 ЗК України (в редакції Закону України №509-VI), передбачав, що строк дії дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки та вимог щодо її відведення становить один рік і може бути продовжено одноразово на такий самий строк. У разі якщо протягом встановленого строку проект відведення земельної ділянки не подано на затвердження до відповідного органу, дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки та вимоги щодо її відведення вважаються анульованими. Таким чином, з дня набрання чинності Законом України №509-VI, тобто з 14 жовтня 2008 року, новою редакцією статті 151 ЗК України запроваджено строк дії дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, виданого відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, та наслідки пропущення цього строку. Разом з тим, пунктом 3 Розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України №509-VI було передбачено, що прийняті і не виконані до набрання чинності цим Законом рішення відповідних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом. Таким чином, суд апеляційної інстанції наголошує, що фактично законодавцем було запроваджено нову процедуру надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, разом з тим нормами Закону надано можливість на протязі двох років з дати набрання чинності Законом подавати на затвердження проекти землеустрою, розроблені за попередньою процедурою, при цьому цей термін, на переконання колегії суддів, був достатнім для реалізації [PERSON] раніше наданого дозволу. Враховуючи викладене, наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 14.05.2014 року за №2-686/15-14-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким, [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель державної власності сільскогосподарського призначення орієнтовною площею 36,3479 га, в тому числі: площею 3,5856 га; площею 19,4397 га; площею 6,4205 га; площею 6,9021 га на території Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, для ведення фермерського господарства, втратив чинність з 15.05.2015 року згідно вимог Закону України №509-VI. Дані про те, що зазначений строк продовжувався в матеріалах справи відсутні. Колегія суддів критично оцінює посилання відповідача в оскарженому рішенні сесії на п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 18.02.2016 року №1012-УШ "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів" зі змісту якого слідує: "Фізичні та юридичні особи, які до дня набрання чинності цим Законом одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність або користування земельних ділянок державної та комунальної власності, мають право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів у випадках, визначених положеннями частини другої статті 134 Земельного кодексу України, що виключаються цим Законом". При цьому, як вбачається з матеріалів справи, договір на розроблення землевпорядної документації заключено [PERSON] з Вінницькою регіональною філією державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" після 10.09.2018 року (4 стор. відзиву), а проект землеустрою було подано для погодження лише 30.11.2020 року (6 стор.відзиву), тобто значно пізніше втрати чинності наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 14.05.2014 року за №2-686/15-14-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», \~згідно вимог Закону України №509-VI. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки [PERSON] з 2014 року, у визначений Законодавцем термін не було реалізовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 14.05.2014 року за №2-686/15-14-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», та враховуючи, що за цей час законодавчо змінено порядок отримання земельних ділянок у власність, то, у відповідача були відсутні правові підстави для затвердження поданої [PERSON] технічної документації, як виготовленої ним на підставі недіючого (анульованого) дозволу. Колегія суддів вважає обставину - використання дозволу для розроблення проекту із землеустрою, після анулювання такого дозволу, є достатньою підставою для задоволення позовної вимоги - скасування рішення 15-ї сесії 8-го скликання №393 від 18.06.2021 року Липовецької міської ради Вінницької області "Про затвердження проекту землеустрою та надання в оренду [PERSON] земельних ділянок сільськогосподарського призначення". Аналіз інших доводів наведених апелянтом в обгрунтування апеляційної скарги, не є доцільним так як не впливає на визначену достатність. При цьому, суд апеляційної інстанції констатує, що в матеріалах зазначеної справи існує договір оренди землі (а.с.44-47) відносно земельних ділянок, які спірним рішенням відповідача (а.с.48) були передані в оренду третій особі у справі - [PERSON] .. Відповідно до ст.125 ЗК України право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. На час перегляду справи, ніким із сторін не надано суду доказів існування зареєстрованого права оренди на земельні ділянки щодо яких і прийнято оскаржене рішення про затвердження проекту землеустрою. Не встановлено таких обставин і судом. Більше того, в матеріалах справи наявна ухвала Липовецького районного суду Вінницької області від 16 липня 2021 року (справа №136/1233/21) (а.с.59-62), якою заборонено Липовецькій міській раді приймати рішення щодо земельних ділянок за відповідними кадастровими номерами, в тому числі і номерами які стосуються \~спірного рішення. За таких підстав, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність у даній справі спору про право, та зазначає, що наявність зазначеного договору оренди не виключає можливість з"ясування обставин у справі у визначеному судом першої інстанції порядку. Частиною 1 ст. 139 КАС України вказано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Отже враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення вимог апеляційної скарги слід стягнути на користь представника позивачів за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3632 грн., відповідно до квитанцій від 03.08.2021 року №0.0.2218200755.1, №0.0.2218203520.1. №0.0.2218202809.1, №0.0.2218201770.1 та за подання апеляційної скарги в розмірі 5448,00 грн. відповідно до квитанцій від 22.12.2021 року №0.02391187512.1, №0.0.2391187599.1, №0.0.2391186296.1, №0.0.2391184064.1. У силу \~п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право \~скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі \~ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови \~про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted