Рішення адміністративного суду від 2022-05-03 00:00:00+03

У грудні 2021 року [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Слізяк Н.Р., звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора 1-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Мороза Я.М. та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАО №5178452 від 24 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 24 грудня 2021 року відносно нього поліцейським 1-го батальйону 2-ї роти управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Морозом Я.М. винесено постанову серії ЕАО №5178452 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: невиконання ним вимог дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України та здійснення руху через перехрестя не надавши перевагу іншим транспортним засобам, які рухались по перехресті, чим порушено п.8.4. «б» ПДР порушення вимог знаків пріоритету. З даною постановою він не погоджується з огляду на наступне. Так, згідно із чинним законодавством розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним поліцейським з стадії початку розгляду і до стадії завершення винесення відповідної постанови. В даному випадку розгляд справи відносно нього та прийняття рішення (винесення постанови) здійснювалось капралом поліції Проценком М., а не рядовим поліції Морозом Я. Вказані факти знаходять своє підтвердження з даних його відео - реєстратора, що закріплений під лобовим склом його автомобіля (секунди 19-23 відеофайлу, секунди 0-5 відеофайлу). Винесення постанови працівником поліції, який не здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення та взагалі не перебував на місті події є грубим порушенням вимог ст.ст.279, 280, 283 КУпАП та п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, згідно з якою розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Окрім того, із долученого до позову відеоматеріалу вбачається, що на вказаній в оскаржуваній постанові ділянці дороги організовано круговий рух. При під`їзді до перехрестя він надав дорогу транспортному засобу, який здійснював рух по кругу, оскільки під`їзд здійснювався на перехресті, де організовано круговий рух зі смуги руху визначеної дорожньою розміткою, не створюючи жодних перешкод для руху транспортного засобу, що рухався по смузі руху на кругу, що узгоджується із положеннями визначеними абз.1 п.10.4 розділу 10 ПДР, згідно з яким, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Відповідно, виїзд на перехрестя, де організовано круговий рух можливий з будь-якої смуги руху, в той же час, в даному випадку він здійснював з`їзд на перехрестя, де організовано круговий рух з полоси руху визначеної дорожньою розміткою, не створюючи жодних перешкод для руху транспортного засобу, що рухався по смузі руху на кругу. Із відеоматеріалу вбачається, що він не змінював напрямок руху або швидкість (відсутній візуальні дані гальмування). Вказані факти виключають можливість кваліфікації його дій як порушення будь-яких вимог ПДР у цій ситуації, що поліцейським безпідставно не враховано. Крім того, поліцейським не зібрано доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. До прикладу, не існувало жодної перешкоди у можливості здійснити зупинку транспортного засобу, якому він, за версією поліцейського, не надав перевагу у русі, для залучення водія вказаного транспортного засобу до справи як свідка та відібрання відповідних пояснень. Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО №5178452 від 24.12.2021 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2022 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати\~ оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом\~ першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №5178452, слідує, що 24 грудня 2021 року в с.Махнівка на трасі М-21 244 км водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «BMW X5», реєстраційний номер [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 ПДР та здійснив рух через перехрестя, не надавши перевагу іншим транспортним засобам, які рухались по перехресті, чим порушив п.8.4 «б» ПДР - порушення вимог знаків пріоритету, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Не погодившись із даною постановою позивач оскаржив її до суду. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем було надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Положеннями статті 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР України) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Диспозиція ч.1 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Відповідно до п.8.4 «б» ПДР України, знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги. Відповідно до п.16.12 ПДР України, перевага в русі на нерегульованих перехрестях, де організовано круговий рух і які позначені дорожнім знаком 4.10, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: granted