Рішення адміністративного суду від 2023-02-08 00:00:00+02

У липні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 300/3025/22, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у задоволенні вказаного позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що присуджена сума індексації грошового забезпечення за судовим рішенням від 17 грудня 2021 року у справі №300/6054/21, яке набрало законної сили 15 червня 2022 року (тобто, з цієї дати виник обов`язок відповідача по сплаті присудженої суми), була виплачена позивачу 04 липня 2022 року, має місце затримка виплати відповідачем відповідної присудженої суми менше одного місяця. Тому у спірних правовідносинах відсутні правові підстави для виплати компенсації за втрату частини доходу, оскільки виплату належних сум (право на які визначено судовим рішенням) було проведено без затримки у один місяць. У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, який у своїй скарзі просив скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. На думку скаржника, суд помилково трактує норми Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», що призвело до неправильного вирішення даного спору. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження. Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом командувача Національної гвардії України від 05 жовтня 2018 року за №158 о/с капітана [PERSON] , оперативного чергового чергової служби, звільнено у запас Збройних Сил України за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] [INFO] (по стройовій частині) від 12 жовтня 2018 року за №234 позивача 12 жовтня 2018 року виключено зі списків особового складу військової частини [NUMBER] та з усіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних Силах України станом на 12 жовтня 2018 року становить: календарна 20 років 09 місяців 26 днів, пільгова 01 рік 07 місяців 07 днів. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у справі № 300/3721/20 зобов`язано Військову частину [NUMBER] Національної гвардії України нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум. На виконання цього рішення відповідач 15 лютого 2021 року нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січня 2016 року. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року у справі № 300/6054/21 зобов`язано Військову частину [NUMBER] Національної гвардії України нарахувати і виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із врахуванням січня 2008 року, як базового місяця, з урахуванням виплачених сум. На виконання цього рішення 04 липня 2022 року відповідач нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення у розмірі 48700,94 грн, що підтверджується банківською випискою з особового рахунку позивача. На заяву позивача про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідач відмовив у виплаті такої. Не погоджуючись із такими діями відповідача, [PERSON] звернувся до суду з даним адміністративним позовом. При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі Порядок № 159). Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). На переконання апеляційного суду, ведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, у тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати мають компенсаторний характер. Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії). Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 09 серпня 2022 року (справа № 460/4765/20), від 16 листопада 2022 року (№ 674/22/17) та в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України і частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення спору. У справі, що розглядається, судом встановлено, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року у справі № 300/6054/21 відповідач нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення в розмірі 48700,94 гривень, що підтверджується банківською випискою з особового рахунку позивача. Отже, несвоєчасне нарахування сум індексації грошового забезпечення відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням позивачеві індексації грошового забезпечення Військовою частиною [NUMBER] Національної гвардії України, що встановлено судовим рішенням, а тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати. Окрім того, апеляційний суд зазначає, що висновок суду першої інстанції, що відповідачем нараховані позивачу, на виконання рішення суду, кошти були виплачені своєчасно, є неправомірним, оскільки компенсація, передбачена Законом №2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу (перерахованої індексації грошового забезпечення), а не виконання рішення суду. Оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку індексації грошового забезпечення та відновлення прав позивача, порушених при виплаті такої у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону №2050-ІІІ. За правилами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у його судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційну скаргу [PERSON] слід задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Результат розгляду: granted