Рішення адміністративного суду від 2022-02-10 00:00:00+02

Короткий зміст позовних вимог. У червні 2021 року представник [PERSON] - адвокат Хомич І. О. звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області) в якому просив: - визнати протиправними дії щодо відмови перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.07.2020 №11/493 без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019; - зобов`язати перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.07.2020 №11/493 без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019; - визнати протиправними дії щодо відмови перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.05.2021 №11/493/1-с; - зобов`язати перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.05.2021 №11/493/1-с, без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.02.2020. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат Хомич І. О. указує, що його довіритель отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ). Як зазначає адвокат, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 у справі №420/12503/20, Адміністрація Державної прикордонної служби України склала та направила до ГУ ПФУ в Одеській області оновлену довідку від 14.07.2020 №11/493 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії [PERSON] , в якій були зазначені щомісячні додаткові види грошового забезпечення. ГУ ПФУ в Одеській області здійснило перерахунок пенсії [PERSON] на виконання згаданої довідки, однак, за результатами перерахунку, обмежило її максимальним розміром. Далі, як пояснює представник позивача, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.01.2021, яке набрало законної сили 28.04.2021, зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України скласти нову довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] , станом на 29.01.2020 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками 1, 12, 13, 14, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова №704), а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2020. На виконання цього рішення, Адміністрація Державної прикордонної служби України оформила та надіслала до ГУ ПФУ в Одеській області для проведення перерахунку пенсії нову довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] - від 14.05.2021 №11/493/1-с. Водночас, як пояснює адвокат, ГУ ПФУ в Одеській області відмовилося перераховувати позивачу пенсію на підставі наведеної довідки, вказуючи, що Уряд України не приймав рішення щодо перерахунку пенсій особам, які отримують пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ. Аргументуючи вимоги щодо правомірності проведення перерахунку з урахуванням розрахункової величини 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом на 01.01.2020, адвокат послався на скасування пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) за рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18. Вважаючи, що ГУ ПФУ в Одеській області протиправно обмежило його довірителю пенсію максимальним розміром, представник покликався на Рішення Конституційного Суду України у справі №7-рп/2016 від 20.12.2016, де визнана такою, що суперечить Конституції України частина 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, яка встановлювала обмеження пенсії військовослужбовців десятьма прожитковими мінімумами. Короткий зміст рішення суду першої інстанції. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), позов [PERSON] задоволено частково. Суд визнав протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови [PERSON] перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.07.2020 №11/493 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019 та зобов`язав здійснити перерахунок та виплату без обмеження максимальним розміром з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019. Також суд визнав протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови [PERSON] перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.05.2021 №11/493/1-с та зобов`язав здійснити таке перерахування та виплату, з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.02.2020. В іншій частині позовних вимог, суд - відмовив. Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, в частині обов`язку ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] , з урахуванням розрахункової величини мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня календарного року, суд зазначив, що станом на 01.01.2018 та 01.01.2019 пункт 4 Постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб», встановленого законом на 1 січня 2018 року». Проте, як зауважив суд, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, у зв`язку з чим, була відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції, тобто в редакції, що передбачає визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії [PERSON] без обмеження максимального розміру пенсії на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.05.2021 №11/493/1-с, суд виходив із того, що дані вимоги є передчасними, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем дій, направлених на обмеження максимального розміру пенсії позивачу. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву. Вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, у частині задоволення вимог [PERSON] , ГУ ПФУ в Одеській області, в апеляційній скарзі просить його скасувати у вказаній частині та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник указує на декілька підстав. По-перше, скаржник наголошував, що суд першої інстанції безпідставно не врахував правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 про те, що пенсія є щомісячним періодичним платежем і у випадку незгоди пенсіонера з її складовими та розміром, він повинен дотримуватися строків звернення до суду. Позаяк позивач пропустив такий строк, суд, розглядаючи справу по суті, на думку скаржника, повинен був застосувати до позивача відповідні наслідки такого пропуску. По - друге, скаржник пояснює, що він у квітні 2018 року виконав свій обов`язок щодо перерахунку пенсії [PERSON] , у зв`язку з прийняттям Урядом Постанови №103 та на підставі довідки про розміри грошового забезпечення за відповідною посадою з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. По - третє, як вважає представник ГУ ПФУ в Одеській області, суд першої інстанції не врахував, що після визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2 Постанови №103 інших рішень Уряду про зміну розміру грошового забезпечення та проведення перерахунку не приймалося. По - четверте пенсійний орган наголошує, що суд першої інстанції не врахував усталену практику Верховного Суду про відсутність правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, оскільки норма пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ (далі - Закон1774-VІІІ) не втратила чинність і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також Додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром за довідкою Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.07.2020 №11/493, останнє, в апеляційній скарзі, указує на те, що таке обмеження було проведене правомірно, відповідно до Закону України від 08.07.2011 №3668 «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». Також ГУ ПФУ в Одеській області заявляє про те, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з нього судовий збір, адже забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі не передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Представник [PERSON] - адвокат Хомич І. О. не скористався правом подання відзиву на апеляцію. Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження. Обставини справи. [PERSON] є військовим пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону №2262-ХІІ. У квітні 2018 року ГУ ПФУ в Одеській області перерахувало [PERSON] - пенсію з 01.01.2018 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої уповноваженим органом, відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, Постанова №704 та Постанови №103. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 у справі №420/12503/20 Адміністрація Державної прикордонної служби України виготовила та направила до ГУ ПФУ в Одеській області довідку від 14.07.2020 №11/493 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії [PERSON] , в якій були зазначені щомісячні додаткові види грошового забезпечення. На підставі вказаної довідки, ГУ ПФУ в Одеській області 29.01.2021 здійснило [PERSON] перерахунок пенсії з 01.04.2019. За результатами проведеного перерахунку її розмір став складати - 20 555,32 грн. Водночас, у зв`язку із застосуванням ГУ ПФУ в Одеській області обмежень щодо її максимального розміру, остаточний розмір пенсійних виплат став складати 17 690 грн (10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність). Про дані обставини ГУ ПФУ в Одеській області повідомило [PERSON] листом від 27.05.2021 №1500-0308-8/66384. Також згаданим листом ГУ ПФУ в Одеській області відмовило позивачу в перерахунку пенсії на підставі довідки від 14.05.2021 №11/493/1-с з урахуванням розрахункової величини - мінімальної заробітної плати, адже після визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2 Постанови №103, законодавець не приймав рішення про умови і порядок проведення перерахунку пенсії. Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції. Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, а також перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке. Систематизуючи рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що предметом даного апеляційного оскарження, є висновки суду про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області виплачувати [PERSON] перераховану, з 01.04.2019, на підставі довідки від 14.07.2020 №11/493, пенсію без обмеження максимальним розміром, а також висновки щодо обов`язку ГУ ПФУ в Одеській області перерахувати та виплатити, починаючи з 01.02.2020 пенсію на підставі довідки від 14.05.2021 №11/493/1-с. Досліджуючи довід апеляції ГУ ПФУ в Одеській області щодо правомірності обмеження позивачу розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність колегія суддів звертається до правових висновків Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №400/2085/19. У вказаній справі суд касаційної інстанції зазначив, що положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом. Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII. При цьому, положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром та явно суперечать один одному. Ураховуючи, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суд найвищої інстанції висловив правову позицію, що у справі за подібними правовідносинами застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. За такого правового регулювання є правильним рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання пенсійного органу проводити пенсійні виплати [PERSON] - без обмеження їх максимальним розміром з 01.04.2019, на підставі довідки від 14.07.2020 №11/493. Водночас, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції про обов`язок ГУ ПФУ в Одеській області перерахувати та виплатити з 01.02.2020 [PERSON] пенсію на підставі довідки від 14.05.2021 №11/493/1-с. Дійсно існує усталена судова практика Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №200/3757/20-а, від 11.02.2021 у справі №200/3774/20-а, від 11.02.2021 у справі №240/11952/19, від 14.04. 2021 у справі № 240/12309/20, від 27.05.2021 у справі №520/5794/2020, а також постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №240/4946/18, де висловлена правова позиція щодо правильного застосування до подібних правовідносин норм матеріального права. Узагальнюючи правові висновки, що викладені в наведених рішеннях касаційного суду, колегія суддів встановила таке. 30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 704, якою, зокрема затверджено:тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14. Відповідно до пункту 10 цієї Постанови, вона набирає чинності з 01 березня 2018 року. Пунктом 4 Постанови № 704 в редакції, чинній на момент її прийняття, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. У свою чергу, у примітці 1 Додатку 1 до Постанови № 704 закріплено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень. У примітці Додатку 14 до Постанови № 704 визначено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень. Водночас, 24 лютого 2018 року набула чинності Постанова № 103, якою пункт 4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, колегія суддів не вбачає правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року. Ураховуючи позицію суду найвищої інстанції про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про те, що згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на відповідний календарний рік, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Як мовилося вище, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 у справі №420/12358/20 задоволено вимоги [PERSON] щодо обов`язку уповноваженого органу видати, останньому, нову довідку, відповідно до пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції, котра запроваджувала у якості однієї із величин алгоритму розрахунку показника окладу за посадою мінімальний розмір заробітної плати. Вирішуючи питання чи є обставини, встановлені в цьому рішенні, обов`язковими для суду апеляційної інстанції, що розглядає спір законності відмови ГУ ПФУ в Одеській області перерахувати пенсію з урахуванням розрахункової величини 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, колегія суддів зазначає таке. У постанові від 03.12.2018 у справі № 2а-10503/09/1570 Верховний Суд визначив, що преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин, тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки. Така оцінка, на думку суду апеляційної інстанції, не є обов`язковою для адміністративного суду. Отже, висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов`язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку. З огляду на викладене, колегія суддів не бере до уваги рішення Одеського окружного адміністративного суду, яким встановлено право позивача на перерахунок пенсії за довідкою від 14.05.2021 №11/493/1-с. Колегія суддів вважає, що не можна примушувати суб`єкта владних повноважень виконувати дії, що суперечать законодавству. Довід ГУ ПФУ в Одеській області щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із цим позовом, та не врахування правових висновків Верховного Суду щодо строків звернення до суду, викладених у постанові від 31.03.2021 року по справі № 240/12017/19, суд апеляційної інстанції розцінює наступним чином. У зазначеному судовому рішенні Верховний Суд вказав, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. Матеріали справи доводять факт, що звернення позивача до пенсійного органу відбулося після отримання судового рішення про обов`язок уповноваженого органу скласти та направити до ГУ ПФУ в Одеській області відповідну довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Наведені обставини свідчать, що строк звернення до суду з даним позовом [PERSON] не пропустив, оскільки підстава для перерахунку пенсії з`являється після видачі оновленої довідки про грошове забезпечення, а тому відлік строку на подання до суду позову починає саме з дати видачі оновленої довідки. З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з доводами ГУ ПФУ в Одеській області щодо безпідставності покладення на нього обв`язку здійснити перерахунок та виплату пенсії згідно довідки від 14.05.2021 №11/493/1-с. з 01.02.2020. Останнім доводом апеляції є те, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув судовий збір з ГУ ПФУ в Одеській області, оскільки це суперечить статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Колегія суддів не погоджується з таким висновком апелянта, оскільки ч.1 ст.139 КАС України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що суд першої інстанції задовольнив позов, то судові витрати, понесені позивачем, правомірно стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Водночас, ч.3 ст.139 КАС України передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За результатом розгляду апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову [PERSON] , а тому сплачений ним судовий збір за подання позову підлягає частковому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень в сумі 908 грн. Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права у даній справі вважається неправильне тлумачення закону. Стаття 263 КАС відносить дану справу до категорії справ незначної складності, які розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Водночас, п. 2 ч. 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. За правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ст. 263 КАС України, розглядаються, зокрема, справи щодо перерахунку пенсійних виплат. Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції розглянута апеляційна скарга, на рішення суду першої інстанції, ухваленого за особливостями, передбаченими ст.263 КАС України, відсутні підстави для його оскарження, крім випадків, викладених вище.

Результат розгляду: partial