Рішення адміністративного суду від 2022-05-02 00:00:00+03

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 у справі №460/9070/21 позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови [PERSON] у здійсненні перерахунку та виплаті з 01.12.2019 основного розміру пенсії на підставі довідки від 05.05.2021 №19, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Рівненській області». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] пенсії за вислугу років відповідно до ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 №988, із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з 01.12.2019 на підставі довідки від 05.05.2021 №19, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Рівненській області». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 03.12.2021 до суду надійшла заява позивача про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виконати виплату заборгованості перерахованої пенсії з 01.12.2019 по 30.11.2021 в сумі 190691,50 грн. Визначити спосіб, строки і порядок виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області рішення суду від 23.07.2021 у справі № 460/9070/21 в частині виплати заборгованості перерахованої пенсії з 01.12.2019 по 30.11.2021 в сумі 190691,50 грн, зокрема виплатити суму заборгованості однією сумою. Якщо виплатити суму заборгованості однією сумою неможливо, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виплатити суму заборгованості способом розстрочення виплати суми заборгованості на строк, який не може перевищувати одного року. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року заяву [PERSON] від 03.12.2021 у справі №460/9070/21 задоволено частково. Розстрочено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 у справі №460/9070/21 строком на 8 місяців шляхом сплати коштів в розмірі 190691,50 грн. рівними частинами. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою відмовити заявнику у задоволенні заяви про зміну чи встановлення способу і строку виконання судового рішення та розстрочення виконання рішення суду. Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції. На підставі статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 у справі №460/9070/21, позов [PERSON] задоволено частково. 09.11.2021 ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 у справі №460/9070/21 повернуто скаржнику. Листом відповідача від 29.11.2021 на запит позивача вказано, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області на виконання рішення суду у даній справі здійснено перерахунок пенсії. Сума перерахованих коштів за період з 01.12.2019 по 30.11.2021 нарахована до виплати та становить 190691,50 грн. Також, згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства. Погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що фінансуються з державного бюджету, здійснюються в межах відповідних бюджетних призначень територіальними органами Пенсійного фонду України. Виплата коштів, нарахованих на виконання судового рішення за період з 01.04.2019 по 30.11.2021 буде проведена у межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не ухиляється від виконання рішення, а встановлені обставини свідчать про наявність у відповідача об`єктивних обставини, які ускладнюють виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2021, що є підставою для розстрочення його виконання. Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Відповідно до частин 1, 3 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Отже, статтею 378 КАС України врегульовані саме процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень і вказаною нормою права визначено, що за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд може встановити або змінити спосіб або порядок виконання судового рішення. З огляду на зміст заяви від 03.12.2021, [PERSON] просить суд змінити спосіб і порядок виконання судового рішення шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в частині виплати заборгованості перерахованої пенсії з 01.12.2019 по 30.11.2021 в сумі 190 691,50 грн, зокрема виплатити суму заборгованості однією сумою та судом першої інстанції задоволено частково вказану заяву, а саме розстрочено виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 у справі №460/9070/21 строком на 8 місяців шляхом сплати коштів в розмірі 190691,50 грн. рівними частинами. Колегія суддів враховує, що в заяві від 03.12.2021 позивач фактично просить зміни суть резолютивної частини зазначеного рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 у справі №460/9070/21 та на переконання суду, вказане рішення не потребує встановлення іншого способу та порядку виконання, відмінного від визначеного у рішенні. Рішення суду від 23.07.2021 у справі №460/9070/21 є чітким, зрозумілим і додатково зміни чи встановлення способу і порядку, розстрочення виконання не потребує, також позивач подаючи позовну заяву самостійно обрав спосіб захисту свого порушеного права, звернувшись до суду про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вчинити дії щодо виплати пенсії, а не стягнення недоотриманої пенсії. Так, змінюючи рішення із зобов`язання виплатити пенсію на виплати заборгованість перерахованої пенсії з 01.12.2019 по 30.11.2021 в сумі 190691,50 грн., суд фактично вирішить не процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішення суду, а надасть оцінку можливості застосування при виконанні судового рішення норм матеріального права, що з огляду на положення вказаної норми процесуального права є неприпустимим. Питання щодо застосування тих чи інших норм матеріального права до спірних правовідносин підлягають вирішенню під час розгляду справи по суті, а не під час розгляду процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень. Таким чином, аналізуючи норми статті 378 КАС України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, суд дійшов висновку, що в контексті спірних правовідносин, обставини, якими обґрунтовується необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, адже обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті. Вказані висновки щодо застосування статті 378 КАС України в спірних процесуальних обставинах відповідають висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2018 у справі № 281/1820/14-а, від 13.02.2018 у справі № 279/7584/15-а, в яких Верховний Суд зазначив, що зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, а тому зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання органу ПФУ здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що примусове виконання судових рішень, де боржниками є державні органи, не пов`язаних зі стягненням коштів з державних органів, чи державного чи місцевого бюджету, з огляду на положення статей 1, 5, 6 Закону України «Про виконавче провадження», здійснюється державними виконавцями в порядку передбаченим цим Законом. Як встановлено судом зі змісту заяви [PERSON] та долученої до неї копії листа Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 29.11.2021, [PERSON] не звертався до органу державної виконавчої служби про примусове виконання рішення суду від 23.07.2021 в цій справі. Доказів протилежного суду не подано. Отже, позивачем не використано встановлений Державою механізм примусового виконання судового рішення в цій справі. Доказів неефективності такого механізму суду не подано. Такі обставини, на думку суду, не дають можливості дійти висновку про те, що виконання рішення суду істотно ускладнено чи взагалі є неможливим. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слід відмовити в задоволенні заяви [PERSON] від 03.12.2021 про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а саме в частині оскаржених вимог про розстрочення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 у справі №460/9070/21 строком на 8 місяців шляхом сплати коштів в розмірі 190691,50 грн. рівними частинами, оскільки відповідачем здійснено перерахунок пенсії за період з 01.04.2019 по 30.11.2021 та нараховано борг за вказаний період в сумі 190691,50 грн. який виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з частинами 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством. Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. Судом встановлено, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що Головним управлінням Пенсійного фонду в Рівненській області здійснено перерахунок пенсії позивача за період з 01.04.2019 по 30.11.2021 та нараховано борг за вказаний період в сумі 190691,50 грн. який виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України, тим самим вчинено дії, спрямовані на виконання рішення суду. Колегія суддів враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Зважаючи на викладене, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 у справі № 460/9070/21, колегія суддів доходить до висновку про передчасність застосування судового контролю в порядку статті 382 КАС України, також відповідно до матеріалів справи, позивачем не використано передбаченого національним законодавством порядку примусового виконання судових рішень, а з огляду на зміст заяви від 03.12.2021 та долученого до неї листа відповідача від 29.11.2021, суд не бачить підстав для розстрочення виконання судового рішення. Водночас, апеляційний суд роз`яснює заявнику про те, що, в разі виникнення додаткових обставин, він не позбавлений права повторно звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення судового контролю до суду, який прийняв рішення від 23.07.2021 в цій справі. Згідно частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в частині оскарження та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про зміну чи встановлення способу і строку, розстрочення виконання судового рішення. Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду ухвали. суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Результат розгляду: denied