Рішення адміністративного суду від 2022-04-29 00:00:00+03

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 28.10.2020 № КР8549/385/НД/АВ/СП-ФС у розмірі 15 тисяч грн. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції виходив з того, що питання індексації заробітної плати колишнього працівника могло бути предметом дослідження лише під час проведення позапланової перевірки, яка здійснена у липні 2020 року, проте перевірка щодо індексації заробітної плати у липні не проведена, оскільки у провадженні суду перебував спір з цього питання. Разом з тим, питання індексації заробітної плати перевірялось відповідачем під час іншої перевірки, що була проведена у березні 2020 року. Повторне проведення позапланових заходів державного нагляду за тим самим фактом, що був підставою для проведення позапланового заходу державного нагляду, забороняється. Від відповідача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи. Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ 29 січня та 7 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про здійснення перевірки ПрАТ «Гідросила Груп» в частині повноти та своєчасності нарахування та виплати належних сум, повязаних з оплатою праці за весь період його трудової діяльності на підприємстві. Зокрема, серед іншого, заявником ставились питання чи порушувались норми чинного законодавства при обчисленні кінцевого розрахунку, а також про наявність (відсутність) заборгованості по заробітній платі. (а.с. 141-142) 6 березня 2020 року інспектори відповідача склали акт позапланової перевірки. (а.с. 149-153) 20 червня 2020 року [PERSON] звернувся зі заявою до відповідача про перевірку позивача з питань правильності нарахування і виплати заробітної плати, у тому числі з питань її індексації. (а.с. 223-225) 24 липня 2020 року інспектори відповідача склали акт позапланової перевірки. (а.с. 74-81) Позивач відмовив у наданні документів стосовно дослідження питання індексації заробітної плати, мотивуючи тим, що спір з цього питання перебуває на розгляді в суді. (а.с. 62) Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 серпня 2020 року залишено без розгляду позов [PERSON] до позивача про стягнення заборгованості зі заробітної плати. (а.с. 86-87) 19 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про проведення перевірки позивача з питань індексації заробітної плати. (а.с. 116) 3 вересня 2020 року Державна служба України з питань праці надала Управлінню погодження на проведення позапланової перевірки позивача. (а.с. 119-120) 18 вересня 2020 року керівник відповідача прийняв наказ № 996 про проведення державного нагляду (контролю) з питань додержання законодавства про працю у формі інспекційного відвідування позивача. (а.с. 122) 23 вересня 2020 року інспектори відповідача склали акт про неможливість проведення перевірки у зв`язку з недопущенням позивача до її здійснення. Підстави недопущення: на день звернення про проведення перевірки [PERSON] не перебував у трудових відносинах з позивачем; відповідач вже здійснював перевірку з питань, які зазначенні у зверненні колишнього працівника. (а.с. 45-49) 28 жовтня 2020 року відповідач наклав на позивача штраф у сумі 15 тисяч грн за недопущення до проведення перевірки на підставі абзацу 7 частини 2 статті 265 КЗпП України. (а.с. 56-57) Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не здійснював повторного позапланового заходу з того ж самого питання, оскільки попередній не завершився з об`єктивних причин (перебування спору на вирішенні суду) наданням відповіді на питання індексації заробітної плати, що стало однією з підстав проведення перевірки у липні 2020 року. Приписами підпункту 4 пункту 12 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджено постановою Уряду України від 21 серпня 2019 року № 823, встановлено, що інспекторам праці забороняється розглядати та перевіряти питання, яке є предметом розгляду в суді або щодо якого набрало законної сили рішення суду, перевіряти своєчасність, правильність і повноту виконання рішень суду. Ухвалою суду про залишення без розгляду позову [PERSON] до позивача знято обмеження відповідача про перевірку питання індексації заробітної плати. Позивач безпідставно відмовив інспекторам відповідача у допуску до проведення позапланової перевірки. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон № 877-V). Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі Положення № 96) визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (пп. 6 п. 4 Положення № 96). Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці (пп. 5 пункту 6 Положення № 96). Пунктом 7 Положення № 96 встановлено, що Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Головне управління Держпраці у Кіровоградській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується. Отже, відповідач у справі є суб`єктом владних повноважень, якому чинним законодавством України надані владні управлінські функції щодо реалізації державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю». (далі Порядок № 823). Цей Порядок який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених, зокрема, Законом № 877. Відповідно до пункту 2 Порядку № 823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів. Згідно з пп. 1 пункту 5 Порядку № 823 підставою для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема, звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю. Частиною 1 статті 7 Закону № 877-V визначено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. Пунктом 11 Порядку № 823 визначено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування, у тому числі з питань виявлення неоформлених трудових відносин, засобами аудіо-, фото - та відеотехніки; 7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та матеріали, необхідні для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування. Вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання (пункт 12 Порядку № 823). Як передбачено підпунктом 7 пункту 11 Порядку № 823, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно без попереднього повідомлення мають право: отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та матеріали, необхідні для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування. Відповідно до статті 10 Закону № 877 суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо, зокрема орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), а також вимагати припинення здійснення заходу державного нагляду (контролю) у разі з`ясування посадовими особами під час здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) питань, інших ніж ті, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення такого заходу. Так, [PERSON] неодноразово звертався до відповідача із заявами про перевірку позивача з питань правильності нарахування і виплати йому заробітної плати. Як зазначалось вище, 6 березня 2020 року інспектори відповідача за зверненням [PERSON] провели позапланову перевірку та склали акт інспекційного відвідування № КР0826/387/АВ. (а.с. 149-153) При цьому, за змістом п. 6.30 цього акту до переліку питань, що вивчались під час інспекційного відвідування, відноситься в тому числі «Індексація заробітної плати». Здійснення перевірки зазначеного питання підтверджується відміткою «так» у відповідній графі. (а.с. 150) Отже, відповідач у березні 2020 року вже здійснював перевірку з питань індексації заробітної плати заявника [PERSON] , що виключає повторне проведення перевірки з цього ж питання, про що правильно у скарзі зазначив апелянт. З огляду на вказане апеляційний суд вважає, що у вересні 2020 року відповідач не мав підстав для проведення перевірки з питань індексації заробітної плати за заявою [PERSON] , у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що спірна постанова про накладення штрафу складена без наявності визначених для цього правових підстав, що свідчить про її протиправність. Зважаючи на те, що відповідач не мав правих підстав для проведення інспекційного відвідування, суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції про правомірність застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій, передбачених абзацом 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України. З огляду на вказане апеляційний суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутні порушення законодавства про працю, викладені у спірній постанові, а тому постанова є протиправною та підлягає скасуванню. ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ Судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і порушені норми процесуального права, його висновки не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи наслідки апеляційного розгляду справи, а також те, що позивачем у справі понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання адміністративного позову в розмірі у сумі 2102 грн та апеляційної скарги в розмірі 3153 грн, стягненню з відповідача підлягає 5 255 грн. Оскільки справа відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted