Рішення адміністративного суду від 2023-05-18 00:00:00+03

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАС\~ № 6655326 від 10.03.2023 та стягнути з відповідача судові витрати. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що правомірність оскаржуваної постанови не доведена відповідачем, наданий до матеріалів справи відео-доказ не підтверджує адміністративне правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності. Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Інспектором 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Куликом Олександром Анатолійовичем 10 березня 2023 року винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС\~ № 6655326, згідно з якою до [PERSON] застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 68000 грн. у зв`язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, керування транспортним засобом без медичної аптечки, знаку аварійної зупинки, не працюючим вогнегасником, що є порушенням п. 31.4.7.є ПДР. Не погодившись з вказаною постановою, [PERSON] \~звернувся до суду з позовом. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Відповідно до підпункту «є» пункту 31.4.7 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутні: медична аптечка з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена, на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі, мікроавтобусів, тролейбусі, автомобілі, що перевозить небезпечний вантаж; знак аварійної зупинки (миготливий червоний ліхтар), який відповідає вимогам стандарту, на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі; на вантажних автомобілях з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т і в автобусах з дозволеною максимальною масою понад 5 т противідкотні упори (щонайменше два); проблискові маячки оранжевого кольору на великовагових та великогабаритних транспортних засобах; працездатний вогнегасник на легковому, вантажному автомобілі, автобусі. Примітки: 1. Тип, марка, місця встановлення додаткової кількості вогнегасників, якими обладнуються транспортні засоби, що перевозять радіоактивні та окремі небезпечні вантажі, визначаються умовами безпечного перевезення конкретного небезпечного вантажу. 2. Аптечка, перелік медикаментів якої відповідає ДСТУ 3961-2000 для відповідного типу транспортного засобу, і вогнегасник повинні бути в закріпленому стані у місцях, визначених підприємством-виробником. У разі коли конструкцією транспортного засобу зазначені місця не передбачено, медична аптечка і вогнегасник повинні розташовуватись у легкодоступних місцях. Тип і кількість вогнегасників повинні відповідати встановленим нормам. Вогнегасники, якими забезпечуються транспортні засоби, повинні бути сертифікованими в Україні відповідно до вимог законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені\~ частиною першою\~ цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В даній справі предметом спору є доведення з боку відповідача належними та допустимими доказами допущення позивачем порушення правил дорожнього руху, а саме, керування транспортним засобом без медичної аптечки, знаку аварійної зупинки, не працюючим вогнегасником. Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржуваної постанови, оскільки виявлене порушення підтверджується відеозаписом з боді-камери поліцейського, який міститься в матеріалах справи. Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Суд апеляційної інстанції вважає вищенаведений висновок суду першої інстанції необґрунтованим, адже відео-доказ, який є додатком до оскаржуваної постанови, не доводить скоєння з боку [PERSON] адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП. Так, з відео-доказу вбачається, що транспортний засіб, яким керував позивач, містить два вогнегасники, медичну аптечку та знак аварійної зупинки. Більш того, під час розгляду справи інспектором патрульної поліції взагалі не було інкриміновано [PERSON] відсутність у транспортному засобі медичної аптечки та знаку аварійної зупинки. Також відео-записом підтверджується, що в інспектора взагалі були відсутні зауваження щодо одного з двох вогнегасників. Щодо іншого вогнегасника, інспектор після його візуального огляду зазначив про обладнання останнього «самопальною пломбою», що не відповідає нормам ДСТУ. При цьому не є зрозумілим на чому ґрунтуються такі висновки інспектора патрульної поліції, матеріали справи належних та допустимих доказів такого висновку не містять. Суд апеляційної інстанції зазначає, що \~сам факт винесення поліцейським постанови не є належним доказом вини [PERSON] , оскільки поняття доказів та критерії доказування у справах про адміністративне правопорушення \~визначені статтею 251 КУпАП, серед яких відсутній такий спосіб доказування, як пояснення чи спостереження посадової особи, яка винесла постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. З огляду на викладене, колегія суддів вважає невірним висновок суду першої інстанції про правомірність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для його скасування. Суд апеляційної інстанції доходить висновку про протиправність оскаржуваної постанови та відшкодування відповідного до ст. 139 КАС України всіх документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, за рахунок відповідача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Результат розгляду: granted