Рішення адміністративного суду від 2023-07-06 00:00:00+03

[PERSON] , в особі представника адвоката Бондаренко В.В., звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтуванням позову зазначено, що 09 вересня 2022 року працівником поліції ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області було складено відносно [PERSON] [INFO] , протокол про адміністративне правопорушення ВАБ № 446845, відповідно до якого - 09.09.2022 о 09-34 год. [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , у приміщенні кафе « [INFO] », здійснювала торгівлю алкогольними напоями, чим порушила п.п.1 п. 1 Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.06.2022 № 253 «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території м. Запоріжжя», відповідальність за вчинення правопорушення передбачена ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 20.09.2022 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Запорізької міської ради винесено постанову № 658 у справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення передбачене санкцією статті у вигляді штрафу 6 800 грн. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення. Так, як зазначає позивач, ні на час складання протоколу, ні на час розгляду справи не було доведено, що [PERSON] здійснювала торгівлю саме алкогольними напоями, через те, що жодних підтверджень того, що налита рідина є алкогольним напоєм не було надано. Жодної експертиз не проводилося, оскаржувана постанова № 658 не містять назви (типу), марки та кількості таких алкогольних напоїв, продаж яких інкримінується позивачу. Припущення працівника поліції, що рідина у ємності містить алкоголь є безпідставними та не підтверджені в установленому законом порядку жодними доказами. Окрім того, за фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів видається касовий чек. У відповідача відсутній касовий чек, що підтверджує факт продажу товару. Особа, яка нібито купувала напій - не передавала [PERSON] жодних коштів. Отже, наливання рідини у ємність в присутності певних осіб у даному випадку, на думку позивача, не може оцінюватись як продаж товару. Також, за твердженням позивача, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, як то наказ про прийняття на роботу, копія трудової книжки, тощо, які б вказували на те, що [PERSON] є працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування - кафе « [INFO] », а отже, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не з`ясувала чи є позивач суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради №658 від 20.09.2022 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у розмірі 6800 гривень, провадження у справі закрити, судові витрати по справі покласти на відповідача. Ухвалою судді від 13.06.2023, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. 29.06.2023 від Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, в особі представника Г.Соколик, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що під час розгляду матеріалів адміністративної справи встановлено, що 09.09.2022 о 09 годині 34 хвилини, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , у приміщенні кафе « [INFO] », здійснювала торгівлю алкогольними напоями, чим порушила п.п. 1 п.1 Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.06.2022 № 253 «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території м. Запоріжжя», відповідальність за це правопорушення передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП. Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 253 від 24.06.2022 « Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території м. Запоріжжя» передбачена заборона на території м. Запоріжжя на час ведення воєнного стану в Україні торгівлі алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі (за винятком лікарських засобів, дозволених до застосування та включених до Державного реєстру лікарських засобів та дезінфекційних засобів): з 18:00 до 10:00 - всім суб`єктам господарювання, окрім закладів ресторанного господарства; з 21:00 до 10:00 -- закладам ресторанного господарства. Згідно цього ж наказу, дозволено торгівлю алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі з 10 годин 00 хвилин до 14 години 00 хвилин виключно в магазинах, що мають ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями. Таким чином, дії [PERSON] , за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 09.09.2022 ВАБ №446845, утворюють склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП. Під час розгляду справи адміністративною комісією досліджувались докази: протокол про адміністративне правопорушення ВАБ № 916959 від 09.09.2022, в якому зафіксовані фактичні обставини (дата, час, місце) адміністративного правопорушення з яким [PERSON] ознайомилась та поставила підпис; пояснення [PERSON] , яка підтвердила факт продажу алкогольного напою, вину визнала у повному обсязі; DVD-диск, під час огляду якого зафіксовано факт продажу [PERSON] алкогольного напою на розлив чоловіку. Крім того, на відео чітко видно як Півень перебуває на робочому місці за прилавком продажу; рапорт ст. л-та поліції - поліцейського взводу 2 роти батальйону ЗУПП в Запорізькій області Вовка С.. Як зазначає представник відповідача, наявними доказами в матеріалах справи в повній мірі підтверджена вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП. Посилаючись на вищевикладені обставини, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а судові витрати покласти на позивача. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані суду докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених\~статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно оспорюваної позивачем [PERSON] постанови від 20.09.2022 №658, 09.09.2022 о 09 годині 34 хвилини, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , у приміщенні кафе « [INFO] », здійснювала торгівлю алкогольними напоями, чим порушила п.п. 1 п.1 Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.06.2022 № 253 «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території м. Запоріжжя», відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП. Цією постановою на позивача [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6 800,00 грн. Положення ст.\~7\~КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Згідно з вимогами ст. ст.\~245,\~280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною 2 статті 156\~КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби. Відтак, однією із об`єктивних ознак складу даного адміністративного правопорушення є діяння, яке полягає у продажі, зокрема і алкогольних напоїв, у час доби, що заборонений відповідним рішенням органу місцевого самоврядування. Суб`єктом даного правопорушення, виходячи із диспозиції даної норми, є працівник. Як убачається із матеріалів справи, позивача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за торгівлю 09.09.2022 року о 09 годині 34 хвилини, тобто у заборонений час, алкогольними напоями. Проте, матеріали, які долучені представником відповідача до відзиву, не містять належних та допустимих доказів того, що продаж алкогольних напоїв був здійснений саме позивачем, і що позивач є працівником закладу торгівлі або громадського харчування, у тому числі кафе « [INFO] ». Долучена до матеріалів справи фотографія жінки, яка знаходиться за прилавком магазину, не доводить здійснення продажу алкогольних напоїв саме позивачем. Інформації, що на фото зображена саме [PERSON] , матеріали справи не містять. Крім того, у спірній постанові вказано, що справа розглядалась за відсутності [PERSON] . Отже, відповідач під час розгляду справи не мав змоги пересвідчитись, що на вказаній фотографії зображена саме [PERSON] . Сам протокол про адміністративне правопорушення не містить інформації стосовно того, які саме алкогольні напої та кому продавала [PERSON] , та чи продала вона взагалі алкогольний напій. Будь-який чек чи інший розрахунковий документ в матеріалах справи відсутній. Також, відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року №265/95-ВР (Закон № 265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції. У статті 2 вказаного Закону визначено, що розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Згідно з вимогами Податкового кодексу України з 01 січня 2022 року фізичні особи підприємці платники єдиного податку другої, третьої та четвертої груп зобов`язані застосовувати РРО (або програмні ПРРО ) при здійсненні розрахункових операцій незалежно від виду діяльності та обсягу доходу. Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми. Отже, фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві, на чому акцентує увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23.04.2019 ( справа Ж1/81171217/16 адміністративне провадження № К/9901741573/18 ). Суд звертає увагу, що в матеріалах про адміністративне правопорушення, відсутній розрахунковий документ, який свідчив би про здійснення операції купівлі-продажу алкогольного напою. Через що неможливо встановити чи дійсно було здійснено продаж саме алкогольного напою, якого саме, в який час. Щодо відеозапису, наданого відповідачем до відзиву на позовну заяву, то на відеозаписі зафіксовано, що жінка наливає у пластиковий прозорий стаканчик з прозорої пляшки, яка повернута етикеткою до жінки, прозору речовину. Будь-яких експертиз налитої речовини відповідачем не проводилось. З переглянутого відеозапису у суду відсутня можливість встановити, який саме напій (алкогольний чи ні) наливала жінка та кому саме, не встановлено, що зафільмована жінка є саме [PERSON] , під час відеозапису не встановлювалася її особа. Через що, суд доходить до висновку, що наданий відеозапис не містить відомостей, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. У відзиві на позовну заяву Відповідач зазначає, що одним із доказів вчинення Позивачем інкримінованого правопорушення є рапорт ст. л-та поліції - поліцейського взводу 2 роти батальйону ЗУПП в Запорізькій області Вовка С. Дослідивши зміст вказаного рапорту рапорт ст. л-та поліції - поліцейського взводу 2 роти батальйону ЗУГІГІ в Запорізькій області Вовка С., суд доходить до висновку, що вказаний рапорт не містить будь-яких даних, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин (фактів), через те, що у ньому констатовано факт складання щодо [PERSON] протоколу та викладені обставини, які є аналогічними тим, що наведені у протоколі. Крім того, сам по собі рапорт поліцейського, в силу Закону, не є джерелом доказів, а є внутрішнім документом правоохоронних органів. З приводу письмових пояснень [PERSON] , то судом вони не можуть бути прийняті, як належний та допустимий доказ вчинення адміністративного правопорушення, через те, що пояснення не були власноручними, а тільки підписані останньою, не зрозуміло, хто складав ці пояснення, з них не можливо достовірно встановити, що особі були роз`яснені її права, у тому числі право, передбачене ст. 63 Конституцією України, а особливо, з врахуванням того, що пояснення були отримані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не можливо перевірити чи були пояснення надані вільно без тиску. Через зазначене у суду наявні обґрунтовані підстави для сумніву у достовірності відомостей, викладених в поясненнях. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена за відсутності достатніх доказів на підтвердження того, що [PERSON] у день, час та місці, які зазначені у постанові, здійснила продаж алкогольних напоїв, з огляду на що, суд вважає що відповідачем не зібрано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Судом встановлено, що позивачем було подано квитанцію від 08.06.2023, що підтверджує сплату нею судового збору в розмірі 536,80 грн. Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що за результатами судового розгляду суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Запорізької міської ради, при якому утворено адміністративну комісію, судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору, в розмірі 536,80 грн.

Результат розгляду: granted