Рішення адміністративного суду від 2022-03-29 00:00:00+03

в жовтні 2021 року Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача податковий борг на загальну суму 488049,40 грн. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] податковий борг на загальну суму 488049 грн. 40 коп. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.11.2021 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач, окрім іншого, вказує, що юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податку податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. За відсутності доказів направлення на адресу платника податку податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення - відсутні підстави для стягнення з відповідача спірної суми податкових зобов`язань. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач направив податкову вимогу «Ф» №23422-13 від 30.12.2020 на адресу, де відповідач ніколи не проживала та не була зареєстрована, а саме у [ADDRESS] , хоча позивачу достеменно була відома адреса реєстрації та проживання відповідача у [ADDRESS] . Суд першої інстанції повинен був дослідити правильність нарахованої позивачем суми, що підлягає стягненню. Але суд першої інстанції не досліджував цю суму, зайняв однобічну позицію та прийняв аргументи позивача до уваги, без врахування норм законодавства та дослідження правильності/неправильності суми, що підлягає стягненню. В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач та її представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Представник позивача заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області № 476 від 09.07.2019 року, проведена позапланова документальна перевірка фізичної особи [PERSON] з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, тривалістю 10 робочих днів з 25.07.2019 року. 08.08.2019 року за результатами перевірки складено акт №160/24-13-13-04-19/ [NUMBER] (а.с. 26-32) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичної особи [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 рік, в якому зафіксовані наступні порушення вимог податкового законодавства: - п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст, 164, 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, зокрема заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, яке підлягає сплаті до бюджету за 2016 рік в сумі 312 603,57 грн; - п.п. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.3 п. 168.1 ст.168, п.п. 1.2, 1.4 п.16/1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, з урахуванням змін, внесених Законом № 71 -III Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 року - не нараховано та не утримано військовий збір з загального річного оподатковуваного доходу за 2016 рік на суму 26 050,30 грн. (а.с. 6-9) На підставі висновків акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 03.10.2019 року, а саме: - №0013171304 яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 397054,46 грн, у т.ч. за основним платежем - 312603,57 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями -78150,89 грн; - №0013171304 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору у сумі 32562, 88 грн, у т.ч. за основним платежем 26050,30 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 6512,25 грн. Судом встановлено, що за відповідачем обліковується податкова заборгованість на загальну суму 488049,40 грн, в тому числі: 1) заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 450507,13 грн, нарахована на підставі податкового повідомлення-рішення форми "Р" №0013161304 від 03.10.2019 року, в тому числі: основний платіж - 31203,57 грн: штрафна санкція - 78150,89 грн; пеня - 59752,67 грн (а.с. 19); 3) заборгованість по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 37542,27 грн, нарахована на підставі податкового повідомлення-рішення форми "Р" №0013171304 від 03.10.2019 року, в тому числі: основний платіж - 26050,30 грн: штрафна санкція - 6512,58 грн; пеня - 4979,39 грн (а.с. 20). Крім того, заборгованість відповідача підтверджується розрахунком заборгованості та інтегрованою карткою платника податку, відповідно до яких станом на 01.10.2021 року за відповідачем обліковується податкова заборгованість на загальну суму 488049,40 грн (а.с. 10, 13-16). Головним управлінням ДПС в Чернівецькій області на адресу відповідача було направлено податкову вимогу форми "Ф" №23422-13 від 30.12.2020 року на суму 488190,96 грн (а.с. 12). Оскільки відповідач в добровільному порядку суму податкового боргу в розмірі 488049,40 грн не сплатив, Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулось до суду з даним позовом. Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції зважаючи на те, що відповідачем сума податкового боргу станом на день звернення позивача з даним позовом добровільно не сплачена, доказів погашення наявного податкового боргу відповідачем суду не надано, дійшов висновку, що податкова заборгованість позивача у сумі 488049,40 грн. підлягає стягненню в судовому порядку. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав. Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Як передбачено підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності. Таким чином, у разі незгоди з податковим повідомленням-рішенням, яким платнику податків визначено грошове зобов`язання, зокрема і з транспортного податку, останній має право оскаржити таке податкове повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку. Протягом строку оскарження грошове зобов`язання вважається неузгодженим. Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. Таким чином, узгоджене грошове зобов`язання, проте не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки визначені законодавством набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись з відповідним позовом до суду. Як встановлено судом, за відповідачем обліковується податкова заборгованість на загальну суму 488049,40 грн, в тому числі: 1) заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 450507,13 грн, нарахована на підставі податкового повідомлення-рішення форми "Р" №0013161304 від 03.10.2019 року, в тому числі: основний платіж - 31203,57 грн: штрафна санкція - 78150,89 грн; пеня - 59752,67 грн; 3) заборгованість по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 37542,27 грн, нарахована на підставі податкового повідомлення-рішення форми "Р" №0013171304 від 03.10.2019 року, в тому числі: основний платіж - 26050,30 грн: штрафна санкція - 6512,58 грн; пеня - 4979,39 грн. Так, згідно інформації з системи "Діловодство спеціалізованого суду", відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень та матеріалів справи, у провадженні суду перебувала справа №824/171/20-а за позовом [PERSON] до Головного управління Державної податкової служби України у Чернівецькій області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 03.10.2019 року № 0013171304 в частині збільшення податкового зобов`язання за платежем військовий збір та податкове повідомлення - рішення від 03.10.2019 року № 0013161304 в частині збільшення податкового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб. За результатами розгляду вказаної справи, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2020 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року, в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області відмовлено повністю. Згідно статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Таким чином, нараховані на підставі податкових повідомлень-рішень №0013161304 від 03.10.2019 року та №0013171304 від 03.10.2019 року суми грошового зобов`язання є узгодженими, з дня набрання законної сили рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2020 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року. Пунктами 59.1 та 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму узгодженого грошового зобов`язання, непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом. Згідно приписів пункту 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. Судом встановлено, що після набрання законної сили рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду 01 квітня 2020 року (15.10.2020 року) контролюючим органом у встановлений строк сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу форми "Ф" №23422-13 від 30.12.2020 року на суму 488190,96 грн. Вказана податкова вимога направлена відповідачу засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу с.Тарашани, Глибоцький район, Чернівецька область. Однак, з матеріалів справи слідує, що податкова вимога форми "Ф" №23422-13 від 30.12.2020, скерована відповідачу, повернулася на адресу позивача із відміткою відділення поштового зв`язку «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення (а.с.12(зі зворотнього)). В апеляційній скарзі відповідач зазначає те, що податкова вимога була направлена за адресою, де відповідач ніколи не проживала та не була зареєстрована, у зв`язку з чим останню не можна вважати належним чином врученою та узгодженою. Так, в силу пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкову вимогу, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Згідно із п.45.1 ст.45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси. Судом встановлено, що податкова вимога направлена на адресу відповідача, яка міститься в базі даних ДПС України. Крім того, відповідач органи ДПС про зміну податкової адреси або місцезнаходження не повідомляв, доказів протилежного стороною відповідача суду не надано. Жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення податкової вимоги. Аналогічна позиція щодо вручення податкової вимоги засобами поштового зв`язку викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 140/30/20 від 20.10.2020. Отже, за встановлених обставин справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що податкова вимога є такою, що направлена контролюючим органом у спосіб, що передбачений податковим законодавством. Таким чином, податкова вимога від 13 листопада 2018 року №135159-53 вважається врученою відповідачу. Доказів оскарження вказаної податкової вимоги апелянтом суду не надано. Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції повинен був дослідити правильність нарахованої позивачем суми, що підлягає стягненню, то колегія суддів зазначає, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, у тому числі й штрафних (фінансових) санкцій, не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі. Суд при цьому звертає увагу, що предметом розгляду даної справи не є правомірність нарахування суми заборгованості, а обгрунтованість стягнення заявленої суми згідно нарахованих зобов`язань. Так, нараховані на підставі податкових повідомлень-рішень від 03.10.2019 №0013171304 та №0013161304 суми грошового зобов`язання є узгодженими, з дня набрання законної сили рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.04.2020, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2020. Крім того, наявність спірної суми заборгованості підтверджена розрахунком заборгованості та інтегрованою карткою платника податку, відповідно до яких станом на 01.10.2021 року за відповідачем обліковується податкова заборгованість на загальну суму 488049,40 грн (а.с. 10, 13-16), який за правилами ст.72-76 КАС України є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом стану розрахунків з приводу виконання особою податкового обов`язку. Також, доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано, а колегією суддів таких обставин не встановлено. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що встановивши наявність у відповідача податкового боргу, який у добровільному порядку останнім не сплачується, прийнявши до уваги заходи, які вживалися податковим органом щодо погашення податкового боргу (направлення податкової вимоги), та врахувавши повноваження податкового органу, які визначено п.95.1 - 95.3 ст.95 ПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається. Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied