Рішення адміністративного суду від 2023-04-18 00:00:00+03

Товариство з обмеженою відповідальністю "Надра Інвест" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області форми "С" №5495/06-30-09-02/33093694. Стягнуто з Головного управління ДПС у Житомирської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Інвест" суму судового збору в розмірі 7500,00 грн. Представник позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду \~від 06 січня 2023 року в задоволенні заяви відмовлено. Приймаючи рішення про відмову в ухваленні додаткового судового рішення, суд першої інстанції \~виходив з мотивів того, що позивачем не надано \~до суду доказів оплати \~наданих адвокатом послуг, зокрема, платіжного доручення чи \~приходного касового ордера. Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм \~процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч.1 та ч.2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Згідно з п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України). Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, з аналізу положень ч.3 ст. 134 та ч.7 139 КАС України встановлено, що у разі прийняття судом рішення на користь сторони, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. \~Згідно з вищезазначеними положеннями законодавства на сторону, яка заявляє вимогу про стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу, покладається обов`язок надати докази, які підтверджують заявлений розмір витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи. \~ Згідно з матеріалами справи, до заяви про ухвалення додаткового судового рішення додано договір про надання правової допомоги та акт прйому-передачі виконаних робіт, якими підтверджується розмір витрат позивача на послуги професійно правничої допомоги. Отже, висновок суду першої інстанції про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства. Судом встановлено, що разом із заявою про ухвалення додаткового судового рішення позивачем надано до суду: договір про надання правової (правничої) допомоги №3/01/2013 від 02.01.2013, копію акту №9 від 26.12.2022 прийому-передачі послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №3/01/2013 від 02.01.2013 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №709 від 04.10.2012. Згідно з актом прийому-передачі послуг №9 від 26.12.2022 \~адвокатом надано наступні послуги: збір та правовий аналіз інформації, документів, матеріалів - 4 год.; надання усних консультацій та роз`яснень щодо правових питань - 1 год.; складання процесуальних документів - 8 год.; представництво клієнта в суді - 2 год. Загальна вартість послуг склала 15 000 грн. з розрахунку 1000 грн за 1 год. Відповідно до ч.9 ст. \~139 КАС України \~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Перевіривши подані позивачем письмові докази, \~колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначені в акті прийому передачі послуг №9 від 26.12.2022 витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн є обґрунтованими та пропорційними відносно предмету позову, відповідають складності справи, а розрахунок визначеного адвокатом часу відповідає розумності його визначення для виконання певного виду робіт (послуг). З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права в частині вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу та необґрунтовано відмовив позивачу у відшкодуванні судових витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: granted