Рішення адміністративного суду від 2024-06-12 00:00:00+03

[PERSON] звернувся в суд із адміністративним позовом до [INFO] (військова частина [NUMBER] ), в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення 3хРУ № 021087 від 27.10.2023 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що для встановлення в діях особи порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1\~ ст. 202 КУпАП, слід дослідити і підтвердити доказами як перебування особи в пункті пропуску через державний кордон України, так і здійснення відеозйомки прикордонного пункту (місцевості), відкритого для міжнародного сполучення, визначеного із законодавством України Державною прикордонною службою. Зазначає, що не здійснював відео- чи фотофіксацію місцевості, а здійснював фіксацію незаконних дій щодо нього працівників прикордонної служби. Наголошує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення йому не було надано можливості скористатися правовою допомогою, чим порушено його право на захист передбачене ст. 268 КУпАП та ст. 59 Конституцією України, розгляд справи проведено без участі адвоката, з протоколом його не ознайомлено, не вручено копію постанови. Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. Відповідач подав до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу із викладом заперечень щодо наведених обставин, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Під час апеляційного розгляду позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу. Представник відповідача у судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 27 жовтня 2023 заступником начальника [INFO] полковником [PERSON] винесена постанова про накладення адміністративного стягнення 3хРУ № 021087 від 27.10.2023, якою [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1\~ ст. 202 КУпАП\~ та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 28 серпня 2023 року о 19 годині 30 хвилин прикордонним нарядом «Контрольний пост» було виявлено та затримано громадянина України [PERSON] на напрямку [NUMBER] прикордонного загону, на відстані 3000 метрів до лінії державного кордону на території Сокальської ОТГ Червоноградського району Львівської області, за порушення прикордонного режиму, а саме: здійснення несанкціонованої, без інформування органу охорони державного кордону, відеозйомки, чим порушено вимоги п. 17 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1147 від 27.07.1998 року. Не погодившись з цією постановою, позивач звернувся до суду. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про накладення адміністративного стягнення, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1\~ ст. 202 КУпАП, винесена правомірно, а позивачем на підтвердження підстав позову не надано суду жодних доказів. Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 202 КУпАП України порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від ста до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Статтею 222-1 КУпАП України\~ встановлено, що справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду виїзду (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4) розглядають органи Державної прикордонної служби України. Разом з тим, відповідно до\~ статті 7 КУпАП\~ ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників справи, апеляційний суд вважає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності не на підставах та не у порядку, передбаченому законом. Як встановлено з матеріалів справи, 28 серпня 2023 року помічником начальника відділу прикордонної служби « [INFO] » майором [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №283466., з якого вбачається, що 28 серпня 2023 року о 19 годині 30 хвилин прикордонним нарядом «Контрольний пост» було виявлено та затримано [PERSON] \~на напрямку [NUMBER] прикордонного загону на відстані 3000 метрів до лінії державного кордону на території Сокальської ОТГ Червоноградського району Львівської області за порушення прикордонного режиму, а саме, здійснення несанкціонованої, без інформування органу охорони державного кордону відеозйомки, чим порушено вимоги п. 17 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1147, внаслідок чого [PERSON] був доставлений прикордонним нарядом «Група реагування» до відділу прикордонної служби « [INFO] » [NUMBER] прикордонного загону. Графа протоколу чи потребує [PERSON] послуг захисника не заповнена. В графі про ознайомлення з протоколом і про отримання примірника протоколу про адміністративне правопорушення підпис [PERSON] відсутній. У протоколі зазначено, що до нього на окремому аркуші додаються пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також всі необхідні документи для прийняття правового рішення. Однак, ні пояснень [PERSON] , ні інших «необхідних документів для прийняття правового рішення» відповідачем не надано. Також зазначено, що [PERSON] повідомлений про те, що розгляд справи відбудеться 28.08.2023 о 21:35 год. у приміщенні відділу прикордонної служби « [INFO] ». З матеріалів справи вбачається, що 28.08.2023 відбувся розгляд справи і винесена постанова, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.202 КУпАП. 24.10.2023 в.о. начальника [INFO] вказана постанова скасована через неправильне зазначення прізвища особи, яка притягається до адмінвідповідальності, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.202 КУпАП відносно [PERSON] призначена до нового розгляду на 16 год 27.10.2023. Копію постанови та повідомлення про розгляд справи на 27.10.2023 відправлено [PERSON] поштовим зв`язком 25.10.2023 о 16.33 ( а.с.89 ), тобто за один день до розгляду справи. Також в матеріалах справи знаходяться копії клопотань позивача та його адвоката Волошина Т.В. від 27.10.2023, адресовані [INFO] , про відкладення розгляду справи з 27.10.2023 на іншу дату. Отримання таких клопотань відповідачем визнається, про що свідчить повідомлення позивачу від 31.10.23 ( а.с.15 ) та зміст оскаржуваної постанови. 27.10.2023 винесена оскаржувана постанова, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.202 КУпАП і накладено на нього адмінстягнення. Проаналізувавши вищенаведені обставини апеляційний суд прийшов до висновку про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення через несвоєчасне повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, через розгляд справи за наявності клопотання особи про відкладення, а також через позбавлення особи, яка притягається до відповідальності, права на захист, наслідком чого є визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення, виходячи з наступного. Стаття 279 КУпАП встановлює порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення і визначає, що під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Статтею 278 КУпАП\~ визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, \~питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, заступник начальника [INFO] при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення не звернув увагу на недоліки у складанні протоколу, не з`ясував чи витребувані додані до нього пояснення [PERSON] та відповідні матеріали, чи сповіщено завчасно [PERSON] про час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи всупереч вимогам ст. 279 КУпАП не вирішене клопотання про відкладення розгляду справи і не надано можливості особі, яка притягається до адмінвідповідальності, отримати правову допомогу. Колегія суддів наголошує, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративне відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення\~ КУпАП\~ містять певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами; (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №676/752/17, від 21.03.2019 року у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 року >справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17 та від 06.02.2020 року у справі №205/7145/16- а. Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених\~ Конституцією України\~ та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі №05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі №286/4145/15-а, від 3103.2021 року у справі №676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі №465/5145/16-а. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення про притягнення до адмінвідповідальності має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а. Апеляційний суд також приймає до уваги доводи апелянта про незабезпечення йому під час розгляду справи права на правову допомогу в порушення ст.59 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Відповідачем не доведено, що особі, яка притягається до адмінвідповідальності, була надана можливість отримати допомогу адвоката. Ні в протоколі, ні в оскаржуваній постанові таких даних немає. Розгляд справи проведено у відсутності адвоката [PERSON] , який, як і позивач, просив відкласти розгляд справи 27.10.2023 для реалізації права на захист. На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а). Статтею 19 Конституції України\~ визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~ Конституцією\~ та законами України. \~Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення, у зв`язку з чим оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню. Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухваленням нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Результат розгляду: granted