Рішення адміністративного суду від 2022-03-28 00:00:00+03

13 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУ НП в Одеській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4863986 від 05.10.2021 року, якою позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн., із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення. Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 28 грудня 2021 року цей адміністративний позов [PERSON] був задоволений повністю. Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ГУ НП в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити [PERSON] у задоволенні його вимог. В обґрунтування скарги апелянт навів правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Верховного суду від 14 липня 2020 року по справі №686/23977/18 щодо застосування норм цивільного процесуального права. Також на думку апелянта інспектор поліції у спірних правовідносинах діяв обґрунтовано і законно, оскільки при прийнятті оспорюваної постанови була чинна постанова Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2021 року, якою [PERSON] позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи. Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю. Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 5 жовтня 2021 року поліцейським відділу поліції №2 Роздільнянського ВП ГУПН в Одеській області Куртіян А.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4863986, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. Відповідно до даної постанови 5 жовтня 2021 року о 15 годині 27 хвилин [PERSON] керував автомобілем Volkswagen Golf, номерний знак [NUMBER] , по вулиці Одеської у смт Захарівка Одеської області, будучи позбавленим права керування, чим порушив пункт 2.1 (а) Правил дорожнього руху - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом. Вважаючи зазначену постанову протиправною [PERSON] звернувся до суду з даним позовом про її скасування. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що під час притягнення його до адміністративної відповідальності відповідач не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд першої інстанції вважав, що оспорювана постанова винесена без достатніх підстав, що вказує на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, та без встановлення дійсних обставин справи. Такі висновки суду ґрунтуються на тому, що при накладенні адміністративного стягнення відповідач не врахував, що постановою Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2021 року про накладення адміністративного стягнення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП в частині позбавленням [PERSON] права керування транспортними засобами строком на один рік не набрала чинності. Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг колегія суддів зазначає наступне. Так, частиною другою статті 19 Конституцією України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Згідно частини четвертої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Приписами статті 246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний. За приписами частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З матеріалів справи вбачається, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП відбулося через керування легковим автомобілем за наявності рішення суду про позбавлення права керування ТЗ. Під час розгляду даної справи колегією суддів встановлено, що постановою Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2021 року у справі №517/343/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік. Відповідно до положень частини третьої статті 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті. Згідно статті 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Оскільки в матеріалах справі відсутні докази своєчасного оскарження [PERSON] вищезгаданого судового рішення, висновки суду першої інстанції про те, що постанова Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2021 року не набрала чинності є лише припущенням, яке не може бути покладено в основу судового рішення. Між тим, колегією суддів встановлено, що 19 листопада 2021 року постановою Одеського апеляційного суду у справі №517/343/21 було поновлено [PERSON] строк на апеляційне оскарження постанови Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП. Встановлені обставини дають підстави для висновку, що 5 жовтня 2021 року - під час прийняття поліцейським ГУПН оспорюваної у даній справі постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4863986 від 05.10.2021 року, якою позивача було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП, постанова районного суду у справі №517/343/21 набрала законної сили та була чинною. Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що під час винесення постанови серії ЕАО №4863986 від 05.10.2021 року, поліцейський Куртіян А.В. діяв правомірно, адже чинним судовим рішенням позивач був позбавлений права керування транспортними засобами. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що постановою Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2021 року у справі №517/343/21 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Частиною шостою статті 78 КАС України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За такого правового регулювання та враховуючи, що рішення суду, яким позивача було позбавлено права керування ТЗ скасовано в апеляційному порядку, колегія суддів вважає, незалежно від того, коли набрало законної сили таке судове рішення, негативні наслідки пов`язані із постановою Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2021 року по справі №517/343/21, є нікчемними. Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про скасування постанови серії ЕАО №4863986 від 05.10.2021 року, проте з мотивів, наведених у цій постанові. Посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року по справі №686/23977/18, щодо застосування норм цивільного процесуального права колегія суддів відхиляє як безпідставне. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відтак, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial