Рішення адміністративного суду від 2023-06-22 00:00:00+03

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У березні 2023 року [PERSON] (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Господарського суду Дніпропетровської області (далі по тексту відповідач 1), Державної судової адміністрації України (далі по тексту відповідач 2), третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, в якому просила зобов`язати відповідача 1 та відповідача 2 провести нарахування для виплати та виплатити їй, як судді Господарського суду Дніпропетровської області недотриману суддівську винагороду за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року на підставі частин 2, 3, 5, 6 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплат за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року у загальній сумі 226229,29 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправними\~ \~\~дії\~ \~\~Державної судової адміністрації України щодо нарахування та виплати судді господарського суду Дніпропетровської області [PERSON] суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року із застуванням обмеження нарахування; зобов`язано Державну судову адміністрацію України провести нарахування\~ \~\~для виплати судді господарського суду Дніпропетровської області [PERSON] суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року на підставі частин 2, 3, 5, 6 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року у загальній сумі 226229,29 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З рішенням суду першої інстанції не погодилась [PERSON] та подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду в частині зобов`язання Державної судової адміністрації України провести нарахування\~ \~\~для виплати судді господарського суду Дніпропетровської області [PERSON] суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року на підставі частин 2, 3, 5, 6 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року у загальній сумі 226229,29 грн. та прийняти нове рішення, яким зобов`язати Державну судову адміністрацію України та господарський суд Дніпропетровської області провести нарахування для виплати та виплатити судді господарського суду Дніпропетровської області [PERSON] недотриману суддівську винагороду за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року на підставі частин 2, 3, 5, 6 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплат за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року у загальній сумі 226229,29 грн. Свої вимоги обґрунтувала тим, що суд першої інстанції зазначив, що господарський суд Дніпропетровської області не мав належної можливості виплатити позивачеві суддівську винагороду в повному обсязі через відсутність надходження відповідних бюджетних асигнувань ДСА України, відтак, саме ДСА України допустила протиправні дії щодо забезпечення виплат суддівської винагороди [PERSON] в повному обсязі, відтак саме на ДСА України слід покласти обов`язок по проведенню відповідних виплат. Апелянт зазначила, що зобов`язання ДСА України закінчуються лише нарахуванням виплат, тоді як для отримання суддівської винагороди слід зобов`язати господарський суд Дніпропетровської області провести нарахування для виплати судді господарського суду Дніпропетровської області [PERSON] . Апелянт зазначала, що відповідно ДСА України є державним органом у системі правосуддя, яка здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах своїх повноважень та в межах бюджетних призначень, ДСА України здійснює функції головного розпорядника коштів державного бюджету України, господарський суд Дніпропетровської області є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] призначена строком на п`ять років суддею господарського суду Дніпропетровської області \~\~\~\~Указом Президента України \~від 21.04.2003 року №346/2003 «Про призначення суддів». Постановою Верховної Ради України «Про призначення суддів» від 11.12.2008 року №647-VI [PERSON] обрано на посаду судді господарського суду Дніпропетровської області безстроково. Наказом господарського суду Дніпропетровської області від 02.01.2020 року [PERSON] встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 60% від посадового окладу, починаючи з 01.01.2020 року. На виконання Закону України від 13.04.2020 року № 553-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», наказом Державної судової адміністрації України від 29.04.2020 року №10-8619/20 встановлено обмеження, що застосовуються при нарахуванні суддівської винагороди в розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, установленої на 1 січня 2020 року. Відповідно до розрахункового листа господарського суду Дніпропетровської області про заробітну плату, з квітня 2020 року по серпень 2020 року включно, [PERSON] нараховано обмеження заробітку у період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року у розмірі 226229,29 грн. Суд зазначав, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 року у справі №160/26224/21 позовну заяву [PERSON] до господарського суду Дніпропетровської області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській \~\~\~\~області про визнання дій протиправними, стягнення грошових коштів задоволено частково та стягнуто на користь [PERSON] недоотриману суддівську винагороду в розмірі 226229,29 грн. за період з 18 квітня по 27 серпня 2020 року з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів (при її виплаті шляхом безспірного списання коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.08.2022 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 року у справі №160/26224/21 про визнання дій протиправними, стягнення грошових коштів скасувати в частині задоволених позовних вимог скасовано; в задоволенні позову в цій частині відмовлено; в іншій частині рішення про визнання дій протиправними, стягнення грошових коштів залишено без змін. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався \~статтями 126, 130 Конституції України, статтями 135, 148, 149, 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Суд зазначив, що Законом України від 13.04.2020 року № 553-IX\~ \~\~\~«Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» внесено зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», яким, зокрема, встановлено, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки. При цьому, зміни щодо розміру винагороди судді, передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів», який є спеціальним законом, що регулює вказане питання у відповідності до норм\~ \~\~Конституції України, не вносились. Суд керувався рішеннями Конституційного Суду України від 08.04.2016 року № 4-рп/2016; від 03.06.2013 року №3-рп/2013; від 04.12.2018 року №11-р/2018. Суд врахував, що положення частини 1 та 3 ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визнано такими, що не відповідають Конституції України\~ \~\~(є неконституційними), згідно з\~ \~\~рішенням Конституційного Суду № 10-р/2020 від 28.08.2020 року, згідно якого скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить ст.6, ч.2 ст.19, ст.130 Конституції України. Суд врахував, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» є спеціальним законом, а отже має перевагу над загальним законом, яким є\~ \~\~Закон України «Про внесення змін до Закону України від 13.04.2020 року № 553-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Суд врахував, що бюджетні кошти для виплати суддівської винагороди виділяються з державного бюджету головним розпорядником коштів, виплата проводиться розпорядником коштів. Суд зазначив, що господарський суд Дніпропетровської області не мав належної можливості виплатити [PERSON] суддівську винагороду в повному обсязі через відсутність надходження відповідних бюджетних асигнувань ДСА України, відтак, саме ДСА України допустила протиправні дії щодо забезпечення виплат суддівської винагороди [PERSON] в повному обсязі, відтак саме на ДСА України слід покласти обов`язок по проведенню відповідних виплат. При обранні способу відновлення порушеного права [PERSON] суд дійшов висновку щодо необхідності визнання протиправними\~ \~\~дій\~ \~\~Державної судової адміністрації України щодо нарахування та виплати судді господарського суду Дніпропетровської області [PERSON] суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року із застуванням обмеження нарахування та зобов`язання Державної судової адміністрації України провести нарахування\~ \~\~для виплати судді господарського суду Дніпропетровської області [PERSON] суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року на підставі частин 2, 3, 5, 6 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року у загальній сумі 226229,29 грн. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] призначено строком на п`ять років суддею господарського суду Дніпропетровської області \~\~\~\~Указом Президента України від 21.04.2003 року №346/2003 «Про призначення суддів». Постановою Верховної Ради України від 11.12.2008 року №647-VI «Про призначення суддів» [PERSON] обрано на посаду суддею господарського суду Дніпропетровської області безстроково. Наказом господарського суду Дніпропетровської області від 02.01.2020 року №3-к [PERSON] встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 60 % від посадового окладу, починаючи з 01.01.2020 року. Встановлено, що 18.04.2020 року набрав чинності Закон України від 13.04.2020 року №553-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», яким Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», яким доповнено ст.29 та встановлно, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки. Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України. Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосудця, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті). Встановлено, що наказом Державної судової адміністрації України від 29.04.2020 року №10-8619/20 встановлено обмеження, що застосовуються при нарахуванні суддівської винагороди суддям в розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, установленої на 1 січня 2020 року. Відповідно довідки господарського суду Дніпропетровської області про складові \~суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року від 01.03.2023 року №07-49/218/23: [PERSON] не нараховано і не сплачено суддівську винагороду у розмірі 226229,29 грн. Встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 року у справі №160/26224/21 стягнуто на користь [PERSON] недоотриману суддівську винагороду в розмірі 226229,29 грн. за період з 18 квітня по 27 серпня 2020 року з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів (при її виплаті шляхом безспірного списання коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України; в частині визнання протиправними дій господарського суду Дніпропетровської області щодо нарахування та виплати суддівської нагороди відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.08.2022 року рішення суду про визнання дій протиправними, стягнення грошових коштів скасувати в частині задоволених позовних вимог скасовано та у задоволенні позову в цій частині відмовлено; в іншій частині рішення про визнання дій протиправними, стягнення грошових коштів залишено без змін. Своє рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що, задовольняючи позов шляхом стягнення \~недоотриманої суддівської винагороди, суд першої інстанції не врахував відсутність в резолютивній частині судового рішення відповідачів, чим унеможливив визначення боржника у виконавчому документі, на підставі якого рішення суду підлягає примусовому виконанню. Наявність у ДСА \~України окремої бюджетної програми для забезпечення \~виконання рішень суду не впливає на порядок виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є відповідний суд та ДСА України, оскільки, виходячи з положень ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і п.25 Порядку №845, безспірне списання коштів за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду здійснюється \~незалежно від того, чи діє така бюджетна програма у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів. Суд виходив з того, що згідно ч.5 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. В позовних вимогах, що заявлені позивачем до суду першої інстанції, не зазначено з кого з відповідачів позивач просить стягнути спірну суму. Аналізуючи обставини у даній справі та нормативно-правове законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає, що позовні вимоги [PERSON] , заявлені у даній справі не є тотожними , які розглядалися судами у справі №160/26224/21 та підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти, зокрема 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб. Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі за наявності стажу роботи, зокрема більше 15 років - 40 відсотків. Обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків. Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій. Рішенням Конституційного Суду України від 28.08.2020 року №10-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частин 1, 3 ст.29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 року № 294-IX зі змінами; абзацу дев`ятого п.2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 року № 553-IX. Положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 року № 294-IX зі змінами, Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 року № 553-IX, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Отже, вирішуючи спір по суті, адміністративний суд повинен встановити наявність/відсутність протиправної поведінки відповідача, яка порушує права та інтереси позивача. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.130 Конституції України, ст.146 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Відповідно до частин 1, 3, 5 ст.148, ст.149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють, зокрема щодо господарських судів Державна судова адміністрація України. Суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Відповідно Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, яка здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах своїх повноважень та в межах бюджетних призначень. Державна судова адміністрація України здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України, господарський суд Дніпропетровської області \~є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня. Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що господарський суд Дніпропетровської області має відповідати щодо та виплати суддівської винагороди як розпорядник нижчого рівня. Суд апеляційної інстанції вважає, що ефективним способом захисту порушеного права є наступне. Суд вважає, що Державною судовою адміністрацією України неправомірно обмежувала виплату суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року [PERSON] , однак, відповідно до частин 3, 4 ст.148, ст.149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Державна судова адміністрація України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення відповідних судів, а господарський суд Дніпропетровської області є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що слід зобов`язати Державну судову адміністрацію України виділити для Господарського суду Дніпропетровської області для виплати суддівської винагороди [PERSON] за вказаний період кошти у загальній сумі 226229,29 грн., Господарський суд зобов`язати виплатити вказану суму недоотриманої суддівської винагороди. Суд апеляційної інстанції відповідно ч.5 ст.308 КАС України не може розглядати позовні вимоги та підстави \~позову, що не були заявлені в суді першої інстанції, однак, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав особи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове.

Результат розгляду: partial