Рішення адміністративного суду від 2023-08-11 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАС № 6538046 від 13.02.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., а також стягнути витрати на сплату судового збору та правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2023 року позов задоволено повністю. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Також зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, адже не залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог Департамент патрульної поліції, про що останній клопотав, а також не дослідив надані Департаментом докази. Крім того звертає увагу на неспівмірність присуджених на користь позивача судових витрат на правничу допомогу. У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Також просить стягнути з апелянта витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. за складання відзиву на апеляційну скаргу. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає, що предметом оскарження в даній адміністративній справі є постанова інспектора Департаменту патрульної поліції. Департаментом було подано клопотання про залучення його до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, прийняти відзив на позовну заяву та дослідити відеодоказ. Проте судом першої інстанції, в порушення вимог КАС України, не було вирішено заявлене клопотання. При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що клопотання Департаменту патрульної поліції було обґрунтованим та підлягало б задоволенню, адже рішення в даній справі беззаперечно впливає на права та обов`язку органу, від імені якого було прийнято оскаржувану постанову. Не забезпечення участі Департаменту в розгляді справи, який подав відповідне клопотання, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення як такого, що ухвалено з порушенням норм процесуального права (суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі). Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Інспектором 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Гнатович Інною Олександрівною 13 лютого 2023 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6538046, якою до [PERSON] застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. у зв`язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, керування транспортним засобом SKODA OCTAVIA A5, реєстраційний номер [NUMBER] , який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушено п. 31.3 «б» ПДР. Не погодившись з вказаною постановою, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ПДР України не порушував, адже транспортний засіб не використовував з метою отримання прибутку. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Згідно з ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до підпункту «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю). Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України». Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що легкові автомобілі підлягають обов`язковому технічному огляду лише у випадку їх використання як таксі або для перевезення пасажирів чи вантажів з метою отримання прибутку. З відеодоказу, наданого апелянтом, вбачається, що легковий автомобіль SKODA OCTAVIA A5, реєстраційний номер [NUMBER] , в момент зупинки не використовувався як таксі, а також на вказаному автомобілі не здійснювалося перевезення пасажирів або вантажів. Інспектор виключно наполягав на тому, що в разі реєстрації транспортного засобу за юридичною особою, він підлягає обов`язковому технічному огляду. Натомість, як випливає зі ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», такі твердження відповідача є хибними, а прийнята постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності - протиправною. Доводи апеляційної скарги зворотного не доводять. Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає, що за змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частин 3-6 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано до суду першої інстанції: договір про надання правової допомоги від 21.02.2023; узгодження вартості правової допомоги від 21.02.2023; акт прийому-передачі наданої правової допомоги від 23.02.2023. До акту прийому-передачі наданої правової допомоги включено: вивчення матеріалів справи та визначення судових перспектив з підготуванням довідки щодо судової практики - 1000,00 грн.; складання позовної заяви - 4000,00 грн. Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що послуга з вивчення матеріалів справи та визначення судових перспектив з підготуванням довідки щодо судової практики, не може вважатися правовою допомогою, пов`язаною з розглядом справи. Така послуга є загальною послугою адвоката на первинне звернення особи, яка оплачується окремо, тільки після проведення підготовчої роботи особа приймає рішення щодо укладання відповідного договору з адвокатом, в якому узгоджується гонорар адвоката за представництво інтересів клієнта. До моменту укладання відповідного договору особа не набуває статусу клієнта, а адвокат не набуває статусу представника такої особи. Таким чином, включена до акту виконаних робіт послуга - вивчення матеріалів справи та визначення судових перспектив, не пов`язана з розглядом адміністративної справи № 201/2222/23, а тому сума витрат за цю послугу не підлягають розподілу. Щодо заявленої суми за складання позовної заяви, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана справа є справою незначної складності, яка не потребує глибокого правового аналізу та вивчення великого масиву законодавства, відтак сума на рівні 4000,00 грн. є непропорційною з метою вирішення питання щодо розподілу судових витрат. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що сума витрат за надання правничої допомоги в суді першої інстанції, яка підлягає відшкодуванню, становить 1500,00 грн. Щодо вимоги адвоката про відшкодування витрат на підготовку відзиву на апеляційну скаргу в розмірі 3000,00 грн., колегія суддів зазначає, що представник позивача не надав ані акту прийому-передачі такої послуги, ані узгодження з клієнтом вартості послуги, ані розрахунок такої вартості, ані документа про її реальну сплату, відтак така вимога не підлягає задоволенню.

Результат розгляду: partial