Рішення адміністративного суду від 2023-08-10 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якому просила: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ДМС в Дніпропетровській області, відповідач) про відмову в прийнятті (розгляді) документів, викладене у повідомленні №12031100000431 від 18.01.2023 року; - зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийняти та розглянути заяву позивача про обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні у зв`язку із закінченням строку дії із долученими до неї документами. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 року адміністративний позов [PERSON] було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про відмову в прийнятті документів, викладене у повідомленні №12031100000431 від 18.01.2023 року. Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути по суті заяву [PERSON] від 18.01.2023 року та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням висновків та правової оцінки, наданої судом у рішенні. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що у позивача наявна підстава для відмови у прийнятті (розгляді) документів для обміну посвідки на тимчасове проживання, яка прямо передбачена нормами чинного законодавства, а саме пунктом 21 та підпунктом 6 пункту 61 Порядку. Відзив від позивача на адресу суду не надходив. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Як було встановлено судом першої інстанції, [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується паспортом Російської Федерації № [NUMBER] від 04.03.2020 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії Серії [NUMBER] від 09.12.2020 року, Центральним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 09.12.2020 року зареєстровано шлюб між громадянином України [PERSON] та громадянкою Російської Федерації [PERSON] про що зроблено відповідний актовий запис №537. В подальшому [PERSON] на підставі ч.14 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VІ отримала посвідку на тимчасове проживання на території України, а саме: № [NUMBER] від 15.02.2022 року терміном дії до 02.02.2023 року. 18.01.2023 року позивач звернулась з метою продовження строку дії (обміну) посвідки на тимчасове проживання до відповідача із заявою та надала копії закордонного паспорту, посвідки на тимчасове проживання, свідоцтва про шлюб, паспорта чоловіка, доказу медичного страхування та сплату адміністративного збору, а також фотокартки. В свою чергу, Управлінням у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області позивачу надано повідомлення про відмову в прийнятті документів від 18.01.2023 року №12031100000431 у зв`язку з порушенням п.21 та п.п.6 п.61 ПКМУ №322, а саме порушення строків подання заяви на обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні. Не погодившись з правомірністю прийняття наведеного повідомлення, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів. Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на карантині обмеження та введення воєнного стану на території України, відсутні правові підстави з боку відповідача для відмови [PERSON] в прийнятті (розгляді) документів для обміну посвідки на тимчасове проживання у зв`язку з порушенням п.21. та п.п.6 п.61 ПКМУ №322, а саме порушення строків подання заяви на обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні. Суд апеляційної інстанції частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, визначено Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Відповідно до ч. 13 ст.4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію. Згідно ч. 13 ст. 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право". Відповідно до статті 5-5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства подає заяву про оформлення або продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання та відповідні документи, визначені цим Законом та Кабінетом Міністрів України, особисто або через свого представника на підставі довіреності до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції. Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, зобов`язаний надати іноземцю або особі без громадянства чи його представнику опис прийнятих документів з підписом уповноваженої особи, яка їх прийняла, зазначенням її посади, прізвища та імені і дати прийняття документів. Іноземець або особа без громадянства отримує посвідку на тимчасове проживання особисто. Постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018 р. затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (далі - Порядок №322). Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 322, посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Відповідно до пункту 7 Порядку №322, обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання. Згідно з пунктами 9, 11, 12 Порядку №322, оформлення (у тому числі замість втраченої або викраденої), обмін посвідки здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" (далі - Центр). Внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр) здійснюється з використанням відомчої інформаційної системи ДМС. Для внесення інформації до Реєстру формується заява-анкета, зразок якої затверджується МВС. Пунктом 14 Порядку №322 передбачено, що ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміном. Доступ до зазначеної інформації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах". У разі відсутності можливості надання ДМС прямого доступу до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, чи надіслання запитів у електронній формі захищеними каналами зв`язку отримання відомостей про особу здійснюється шляхом надсилання запитів та надання відповідей на них у паперовій формі. Відповідно до пунктів 19 - 21 Порядку №322, у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки. Керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС визначає працівників, які виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет та видачі посвідки, і працівників, які виконують функції з оформлення посвідки (розгляд заяви-анкети, ідентифікація особи та прийняття рішення). Керівник уповноваженого суб`єкта визначає осіб, які в межах повноважень, установлених законом, отримують доступ до інформаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, власником або розпорядником яких є ДМС, є матеріально відповідальними особами та виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет і видачі посвідки. Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті. Згідно з пунктами 35, 38 Порядку №322, після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, та перевірку поданих нею документів. Після прийняття рішення про оформлення посвідки або відмову в її оформленні матеріали формуються в окрему справу, яка зберігається протягом 15 років. Для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають документи, передбачені у пункті 39 Порядку №322. Відповідно до п. 37 Порядку №322, рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі. Відповідно до п.п. 40, 41, 42, 45 Порядку №322, у разі коли обмін посвідки здійснюється у зв`язку із закінченням строку її дії, додатково подаються документи, зазначені у пункті 33 цього Порядку. Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 35 і 36 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи. Рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні. Після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні. Пунктом 61 Порядку №322 визначено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: 1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на постійне проживання (крім випадків обміну посвідки), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення; 2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду; 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію; 4) встановлено належність особи до громадянства України; 5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання; 6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17-19 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки; 7) отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, чи іноземець або особа без громадянства вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку з учиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином; 8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований чи не відповідає встановленому зразку, чи належить іншій особі, чи строк його дії закінчився; 9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну; 11) в інших випадках, передбачених законом. Згідно з п.62 Порядку №322 копія рішення про відмову в оформленні чи видачі посвідки із зазначенням причин відмови не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття видається іноземцеві або особі без громадянства під розписку чи надсилається рекомендованим листом такій особі і приймаючій стороні. У разі подання заяви-анкети через уповноваженого суб`єкта територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС надсилає письмове повідомлення про прийняте рішення до уповноваженого суб`єкта для подальшого його вручення іноземцеві або особі без громадянства. Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в оформленні чи видачі посвідки, за умови дотримання строків, визначених пунктом 17 цього Порядку. З аналізу наведених приписів чинного законодавства вбачається, що посвідка на тимчасове проживання, строк дії якої закінчується, підлягає обміну, який здійснюється за зверненням особи, документованої такою посвідкою, із поданням цією особою встановлених чинним законодавством документів, в тому числі, що підтверджують сплату адміністративного збору у розмірах, установлених законодавством, при цьому, за результатами розгляду поданих іноземцем або особою без громадянства документів для обміну посвідки територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має прийняти одне з двох рішень: або рішення про відмову іноземцю або особі без громадянства у видачі (обміні) посвідки із зазначенням відповідних підстав, визначених у законі для такої відмови, або про видачу (обмін) посвідки. Як вбачається з матеріалів справи, за результатом розгляду поданих позивачем документів відповідачем було прийнято повідомлення про відмову в прийнятті документів була прийнята відповідачем з огляду на порушення позивачем п.21. та п.п.6 п.61 Постанови Кабінету Міністрів України №322, а саме порушення строків подання заяви на обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні. Між тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що порушення строків подання заяви на обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні може бути підставою для прийняття міграційним органом, за результатом розгляду та оцінки поданих документів, рішення, саме про відмову в оформленні чи видачі посвідки. Відтак, з огляду на вказані обставини справи, порушення відповідачем процедури розгляду поданих позивачем документів та, як наслідок, прийняття повідомлення про відмову в прийнятті документів суперечить приписам п.п. 61-62 Порядку № 322, що свідчить про протиправність прийняття останньої та необхідності її скасування. Також, зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин, надавав оцінку поважності причин пропуску позивачем строку на подання документів, з огляду на введення на території України воєнного стану та запровадження карантинних обмежень. Однак, колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що оцінку наведеним обставинам, як і наявності (відсутності) причинно-наслідкового зв`язку між строком подачі відповідної заяви та вказаними подіями має надавати саме міграційний орган під час розгляду поданих документів та прийняття рішення про продовження дії посвідки на тимчасове проживання/відмови у продовженні дії посвідки на тимчасове проживання, що в даному випадку здійснено не було, а отже рішення суду першої інстанції в цій частині є передчасним. В свою чергу, правильно встановлене судом першої інстанції порушення процедури розгляду заяви позивача та, як наслідок, неприйняття відповідного рішення є самостійною та достатньою підставою для скасування спірного повідомлення та зобов`язання відповідача повторно розглянути подані позивачем документи та прийняти відповідне рішення. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції даної постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Результат розгляду: partial