Рішення адміністративного суду від 2022-07-18 00:00:00+03

29.07.2021р. [PERSON] звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини [NUMBER], в якому просив суд: - визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р. у сумі - 4503,21 грн, враховуючи базовий місяць - січень 2016р.; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та виплату різниці нарахованої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., враховуючи базовий місяць - травень 2008р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та п.2 «Порядку проведення індексації грошових доходів громадян» (затв. Постановою КМУ від 17.07.2003р. №1078) нарахована та виплачена позивачу індексація грошового забезпечення за період проходження військової служби у період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., без урахування останнього перед зазначеним періодом підвищенням його посадового окладу - травня 2008р. Тобто, на думку позивача, базовим місяцем для нарахування індексації є травень 2008р. Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов [PERSON] - задоволено повністю. Визнано протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо нарахування та виплати [PERSON] індексації його грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., враховуючи базовий місяць - січень 2016р. Зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та виплату [PERSON] різниці нарахованої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., враховуючи базовий місяць - травень 2008р. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] судовий збір у сумі - 908 грн. Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду 1-ї інстанції, відповідач 09.11.2021р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного судового рішення, порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.07.2021р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 30.11.2021р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС в Одеській області та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження. Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом 2-ї інстанції можуть бути розглянуті в порядку письмового провадження. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України). Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. Позивач - старший лейтенант [PERSON] з 17.03.2008р. проходив військову службу у Військовій частині [NUMBER] та 24.04.2020р. був виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення. У листопаді 2020р. позивач звернувся до Військової частини [NUMBER] із проханням нарахувати та виплатити йому за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р. індексацію грошового забезпечення. Однак, листом від 17.12.2020р. відповідачем було відмовлено [PERSON] у нарахуванні та проведенні відповідних виплат. 29.03.2021р. рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду (справа №400/124/21) Військову частину [NUMBER] зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р. На виконання вищезазначеного рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.03.2021р. у справі №400/124/21, відповідачем нарахована та виплачена позивачу індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р. у сумі - 4503,21 грн., враховуючи базовий місяць - січень 2016р. Вважаючи виплату Військовою частиною сум індексації не в повному обсязі протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом. Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог та, відповідно, наявності підстав для їх задоволення. Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, не у повній мірі погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх частково необґрунтованими, з огляду на наступне. Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 43 Конституції України закріплює право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального і правового захисту, гарантії в економічній, соціальній та політичній сферах щодо сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII. У відповідності до ст.1 цього Закону, «соціальним захистом військовослужбовців» вважається діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Згідно зі ст.9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається в залежності від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня та вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1282-XII. У розумінні ст.1 вказаного Закону, індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Стаття 2 Закону №1282-XII визначає те, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Тобто, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до ст.4 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103%. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. При цьому, для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч.1 цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.6 Закону №1282-XII, у разі виникнення обставин, передбачених ст.4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних та демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, передбачені «Порядком проведення індексації грошових доходів населення» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078). У відповідності до п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому було офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103% (застосовується з 01.01.2016р.). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Як визначено п.2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби. Згідно з положеннями п.4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних та демографічних груп населення. Згідно з п.5 Порядку №1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015р. (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 09.12.2015р. №1013), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1% або ж 100%. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Пунктом 5 Порядку №1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013) передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються у відповідності до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1% або 100%. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Також, з 01.12.2015р. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2012р. №526 в редакції Постанови №1013, Порядок №1078 доповнено п.10-2, за змістом якого для новоприйнятих працівників обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник. Матеріалами справи підтверджується, що виникнення даних спірних правовідносин зумовлено застосуванням відповідачем під час проведення (на виконання судового рішення від 29.03.2021р. у справі №400/124/21) індексації грошового забезпечення позивачу базового місяця - січня 2016р. Питання ж визначення базового місяця для проведення індексації у судовому рішенні від 29.03.2021р. у справі №400/124/21 не вирішувалось. Відповідно, спірним у даній справі є питання правильності визначення відповідачем базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів [PERSON] за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р. Так, у межах даної справи, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій Військової частини [NUMBER] щодо застосування базового місяця - січень 2016р. під час проведення індексації грошового забезпечення за спірний період та, як наслідок, наявності належних підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу різниці нарахованої індексації грошового забезпечення, враховуючи базовий місяць - травень 2008р. Однак, колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду попередньої інстанції, виходячи з наступного. З аналізу наведених вище положень Закону №2011-XII вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги закону проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.07.2019р. у справі №240/4911/18, від 07.08.2019р. у справі №825/694/17, а також від 20.11.2019р. у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення. Судова колегія звертає увагу на те, що у постанові від 19.05.2022р. у справі №200/3859/21 Верховний Суд, розтлумачивши п.п.5,10-2 Порядку №1078 (в редакціях, які діяли до і після 15.12.2015р.), зазначив, що у відповідності до п.5 Порядку №1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015р., базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, у тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів. Згідно з абз.3 п.10-1 Порядку №1078 (в редакції до 15.12.2015р.), обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснювалось з місяця прийняття працівника на роботу. Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації У той же час, порівняльний аналіз законодавства про індексацію грошових доходів громадян надає підстави стверджувати, що новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення: - до 01.12.2015р. був місяць прийняття працівника на роботу та місяць збільшення заробітної плати; - після 01.12.2015р. є місяць збільшення тарифної ставки (окладу). Правовідносини у згаданій вище справі №200/3859/21 та справі №400/6012/21 є подібними, а відтак вказані висновки є релевантними до цієї справи. Щодо базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., колегія суддів за назначає таке. За змістом п.п.2,5 Порядку №1078 (в редакції Постанови №1013), для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових. Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Відповідно, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1% або 100%, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. Разом із тим, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції. Як передбачено п.10-2 Порядку №1078, для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу. З огляду на викладене, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), і є базовим при проведенні індексації. Вказані вище правові висновки Верховний Суд виклав у постановах від 29.11.2021р. у справі №120/313/20-а, від 26.01.2022р. у справі №400/1118/21, від 20.04.2022р. у справі №420/3593/20 та від 31.05.2022р. у справі №400/4491/20. У цьому контексті колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007р. №1294 було затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців. Відповідно до п.13 вказаної Постанови, вона набрала чинності з 01.01.2008р. Як уже встановлено колегією суддів та підтверджується матеріалами справи, посадовий оклад (тарифна ставка) позивача, який йому виплачувався за період військової служби, був встановлений із січня 2008р. та не змінювався. Він змінився лише в березні 2018р. на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704, якою були встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців. Отже, аналізуючи наведені норми Порядку №1078 у вимірі встановлених обставин справи, а також через призму згаданих правових висновків Верховного Суду (справа №200/3859/21), колегія суддів констатує, що саме січень 2008р. є базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016р. до 28.02.2018р. Втім, дані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до прийняття помилкових висновків у цій частині. При цьому, посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013, судова колегія відхиляє, адже зміна розміру доплат, надбавок та премій не є підвищенням тарифних ставок (окладів), а тому не впливає на встановлення позивачу базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації. Відповідно, Військова частина [NUMBER] у спірний період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р. повинна була нарахувати та виплачувати позивачу індексацію грошового забезпечення з урахуванням січня 2008р. як базового місця при проведенні індексації. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 19.05.2022р. у справі №380/11404/21. В обсязі встановлених обставин, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки викладеним вище обставинам справи та не застосував норми Закону і нормативно-правових актів, що врегульовують спірні правовідносини, які виникли між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень. Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано відповідачем при розгляді справи в судах обох інстанцій. У силу вимог ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду 1-ї інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Отже, враховуючи, що судом 1-ї інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи, а також у зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, відповідно до ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Військової частини [NUMBER] здійснити перерахунок та виплату [PERSON] різниці нарахованої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р., враховуючи базовий місяць травень 2008р., та ухвали в цій частині нове - про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial