Рішення адміністративного суду від 2022-10-19 00:00:00+03

І. РУХ СПРАВИ У липні 2015 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Маяк» (далі - СТОВ «Маяк» або позивач) звернулося до суду з позовом до Харківської міської ради (далі - відповідач), в якому просило: визнати протиправним і скасувати в частині, що стосується [PERSON] (далі - [PERSON] ), рішення Харківської міської ради ХІІІ сесії ХХІV скликання від 30.04.2003 №102/03 «Про надання дозволів на розміщення об`єктів в частині», а саме: пункт 38 додатку до пункту 1 Рішення Харківської міської ради ХІІІ сесії ХХІV скликання від 30.04.2003 №102/03; визнати протиправним і скасувати в частині, що стосується [PERSON] , рішення Харківської міської ради ХХV сесії ІV скликання від 06.10.2004 №153/04 «Про припинення та надання в користування земельних ділянок юридичним та фізичним особам» в частині, а саме: пункт 1.79 додатку до Рішення Харківської міської ради ХХV сесії ІV скликання від 06.10.2004 №153/04; визнати протиправним і скасувати в частині, що стосується [PERSON] , розпорядження Харківського міського голови від 22.07.2003 №1758 «Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно»; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.07.2003, яким посвідчено право власності приватного підприємця [PERSON] на магазин-пиріжкову по [ADDRESS] . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.02.2016 провадження у справі закрито на підставі пунктів 1, 4 частини першої статті 157 КАС України (справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства; є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами). Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 скасовано ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.02.2016, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.01.2019 позов задоволено повністю. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2019 скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.01.2019, а провадження у справі закрито на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України (є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав). Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, у якій із посиланням на порушення цим судом норм матеріального та процесуального права просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржуване судове рішення, і залишити в силі рішення суду першої інстанції. IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ Ухвалою Верховного Суду від 14.08.2019 відкрито касаційне провадження у справі. Ухвалою Верховного Суду від 18.10.2022 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31.10.2002 [PERSON] звернувся до Харківської міської ради із заявою про надання дозволу на розміщення збудованого ним у 2000-2001 роках магазину за адресою [ADDRESS] . Рішенням Харківської міської Ради XIII сесії XXIV скликання від 30.04.2003 №102/03 було надано [PERSON] дозвіл на розміщення самовільно побудованого магазину-пиріжкової за вказаною адресою. Рішенням Харківської міської Ради XXV сесії IV скликання від 06.10.2004 №153/04 [PERSON] надано в користування земельну ділянку для обслуговування та експлуатації вказаного магазину. Відповідно до розпорядження Харківського міського голови від 22.07.2003 №1758, [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.07.2003, яким посвідчено його право власності на магазин-пиріжкову по [ADDRESS] . 09.02.2005 між Харківською міською радою та [PERSON] було укладено договір оренди землі строком до 01.10.2005 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (магазин-пиріжкова) по [ADDRESS] . В той же час, СТОВ «Маяк», яке займалося оформленням документів на право власності на магазин, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , звернулося до Харківської міської ради, прокуратури та КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» із заявами, щодо незаконності дій [PERSON] , який обманним шляхом отримав документи на право власності на приміщення, яке фактично належить СТОВ «Маяк». Згодом СТОВ «Маяк» звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на будівлю магазину-пиріжкову. Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.06.2014 у справі №42/86-09 позовом задоволено: визнано за СТОВ «Маяк» право власності на магазин, що розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею 135,7 кв.м.; виселено ФОП [PERSON] з магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] загальною площею 135,7 кв.м. Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся із цим позовом до суду. ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.11.2014 на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 25.06.2014 зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на будівлю магазину, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 135,7 кв.м. Проте, відповідачем протягом 2003 - 2004 років були прийняті оскаржувані рішення, які на даний час не скасовані, та відповідно порушують права та інтереси законного власника нерухомого майна. Законність набуття прав СТОВ «Маяк» на приміщення магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке побудовано в 1990 році, встановлено судовим рішенням у справі №42/86-09. Відповідач позов не визнав. Стверджує, що за фактом самовільного будівництва ПП [PERSON] було притягнуто до відповідальності. Водночас, з метою збереження об`єкту самочинного будівництва та надання земельної ділянки для його експлуатації, ПП [PERSON] подав до Харківської міської ради документи, передбачені Порядком розгляду питань щодо об`єкту містобудування, які збудовані або будівництво яких розпочато самовільно, затвердженим рішенням 12 сесії Харківської міської ради 24 скликання від 26.12.2003 №29/03. За результатами розгляду цих документів, відповідачем були прийняті рішення про надання дозволу на розміщення самовільно побудованого магазину-пиріжкової по [ADDRESS] (від 30.04.2003 №102/03) та про надання в оренду земельної ділянки для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (магазин-пиріжкова) (від 06.10.2004 №153/04). Вважає рішення від 30.04.2003 №102/03 та від 06.10.2004 №153/04 такими, що відповідають вимогам чинного законодавства та компетенції органу, що їх видав. Згодом для оформлення та видачі свідоцтва про право власності на магазин-пиріжкову, [PERSON] звернувся із відповідною заявою на ім`я Харківського міського голови та надав до КП «Харківське Міське БТІ» передбачені законодавством документи. Надані до КП «Харківське Міське БТІ» для реєстрації документи були визнані достатніми для підготовки висновку щодо оформлення права власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» по [ADDRESS] . Відповідно до пункту 3 Розпорядження КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» було підготовлено висновок від 21.07.2003 №2329481 на ім`я начальника юридичного управління Харківської міської ради про наявність підстав для оформлення права власності на об`єкт нерухомості. 22.07.2003 Виконавчим комітетом Харківської міської ради на підставі зазначеного розпорядження було видано [PERSON] свідоцтво про право власності на спірне майно. За таких обставин, відповідач вважає, що ним вчинено дії у відповідності до вимог законодавства. ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув право власності на спірну будівлю на підставі судового рішення у господарській справі №42/86-09, відповідно оскаржувані у цій справі рішення порушують його права та інтереси, як законного власника нерухомого майна. Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що є така, що набрала законної сили ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.12.2008 у справі №2-а-165/08 про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до помилкового висновку про наявність судового рішення, що набрало законної сили, у іншій справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Зазначає, що суд апеляційної інстанції, пославшись на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.12.2008 не врахував ухвалу Вищого адміністративного суду України від 19.10.2011, у якій касаційний суд підтримав висновки апеляційного суду щодо наявності правових підстав для закриття провадження у справі №2-а-165/08 з підстав того, що на той час існував спір про право власності. Проте на момент звернення із цим позовом до суду, спір про право вже вирішений (рішення Господарського суду Харківської області від 25.06.2014 у справі №42/86-09). За таких обставин, скаржник зазначає, що підстави позову у цій справі та у справі №2-а-165/08 - різні, відповідно позови вважаються не тотожними у зв`язку із чим, апеляційний суд протиправно закрив провадження у цій справі з посиланням на пункт 4 частини першої статті 238 КАС України. Інші учасники справи правом на подачу відзиву на касаційну скаргу не скористалися. VІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків. Згідно із пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду тотожного позову, в якому збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 05.12.2019 у справі № 826/3678/16 , від 01.02.2022 у справі №200/10592/20-а та інших. Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року по справі № 11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі. Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили. Апеляційним судом встановлено, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.09.2008 у справі №2-а-165/08 позов СТОВ «Маяк» до Харківської міської ради, третя особа: [PERSON] про визнання актів незаконними задоволено: визнано протиправним та скасовано в частині, що стосується [PERSON] рішення Харківської міської Ради XIII сесії XXIV скликання від 30.04.2003 №102/03 «Про надання дозволів на розміщення об`єктів» в частині, а саме: п. 38 додатку до п.1 Рішення Харківської міської Ради XIII сесії XXIV скликання від 30.04.2003 №102/03; визнано протиправним та скасовано в частині, що стосується [PERSON] рішення Харківської міської Ради XXV сесії IV скликання від 06.10.2004 № 153/04 «Про припинення та надання в користування земельних ділянок юридичним та фізичним особам» в частині, а саме: п.1.79 додатку до Рішення Харківської міської Ради XXV сесії IV скликання від 06.10.2004 № 153/04; визнано протиправним та скасовано в частині, що стосується [PERSON] розпорядження Харківського міського голови від 22.07.2003 №1758 «Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно». Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.07.2003, яким посвідчено право власності приватного підприємця [PERSON] на магазин-пиріжкову по [ADDRESS] . Згодом, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.12.2008 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; скасовано постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.09.2008, а провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 157 КАС України (справу не належить розглядати за правилами адмінсудочинства). Погоджуючись із висновками апеляційного суду про закриття провадження у справі, Вищий адміністративний суд України виходив з того, що між сторонами існує спір про право власності на нерухоме майно-будівлю магазину, а саме спір між позивачем та [PERSON] , щодо права власності будівлі магазину, що в свою чергу виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства. Колегія суддів зазначає, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду або ухвали про закриття провадження в тотожній справі, що набрали законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав. Водночас, підстави звернення з позовом у справі №2-а-165/08 та у цій справі є різними, оскільки на час звернення позивача із первісним позовом до суду (2007 рік), спір про право власності між ним та [PERSON] був невирішеним. Проте, на момент звернення із позовом у цій справі (липень 2015 року), спір про право на об`єкт нерухомості (магазин-пиріжкова) було вирішено господарським судом у справі №42/86-09. Вирішуючи справу на користь СТОВ «Маяк», господарський суд виходив з того, що СТОВ «Маяк» на законних підставах набуло право власності на приміщення магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке побудовано в 1990 році. Власне підтвердження в судовому порядку за позивачем права власності на об`єкт нерухомості (магазину-пиріжкової) слугувало основними обставинами, що обґрунтовують звернення з цим позовом до суду. Отже підстави позову у цій справі та у справі №2-а-165/08, на яку послався апеляційний суд, є різними, що виключає тотожність цих позовів. За правилами частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Враховуючи викладене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи до апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Результат розгляду: partial