Рішення адміністративного суду від 2023-01-05 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини [NUMBER] , у якому просив суд: - визнати протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо невиплати [PERSON] одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (Закон №2011-XII); - зобов`язати військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст.15 Закону №2011-XII за повні 4 (чотири) календарні роки служби виходячи з середнього розміру грошового забезпечення [PERSON] за останні два повні календарні місяці служби. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 у задоволенні позову \~відмовлено. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби". При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону №2011-XII є наявність "вислуги 10 років і більше". Таким чином, в частині другій статті 15 Закону №2011-XII відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги. Позивач має календарну вислугу років 4 роки 7 місяців 20 днів та пільгову вислугу років 5 років 4 місяці 28 днів, отже загальна вислуга років позивача (сума календарної та пільгової) складає 10 років 1 місяць 18 днів, що надає позивачу право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за повні 4 (чотири) календарні роки служби. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що саме календарна сума вислуга років застосовується для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, а застосування для визначення розміру такої грошової допомоги вислуги років у пільговому обчисленні суперечить нормам чинного законодавства. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2022, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] проходив військову службу у Збройних Силах України за контрактом з 02.04.2015 по 22.11.2017 та з 13.03.2018 по 13.09.2018, з 22.01.2019 по 21.07.2020. Згідно витягну з наказу командира військової частини [NUMBER] №155 від 21.07.21020 [PERSON] звільнений у запас у зв`язку із закінченням строку контракту та виключений зі списків особового складу військової частини [NUMBER] з 21.07.2020, має наступну вислугу років: календарна - 04 роки 07 місяців 20 днів; пільгова - 05 років 04 місяці 28 днів. Одноразову грошову допомогу в разі звільнення з військової служби не виплачено. 16.10.2021 позивач звернувся до військової частини [NUMBER] з проханням нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст. 15 Закону №2011-XII в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виходячи з середнього розміру грошового забезпечення за останні два повні календарні місяці служби. У відповідь на вимогу військова частина [NUMBER] надіслала лист №4011 29.10.2021, яким відмовлено у нарахуванні та виплаті одноразової допомоги, з мотивів того, що у позивача недостатньо календарної вислуги років для призначення вказаної виплати. Пільгова вислуга не враховується. Позивач не погодився із вказаною відмовою, а тому звернувся до суду. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч.2 ст.15 Закону №2011-XII є наявність вислуги 10 років і більше, незалежно від того чи є ця вислуга календарна, чи вона визначена у пільговому обчисленні. Суд вважає помилковим здійснений позивачем обрахунок \~вислуги років для призначення одноразової грошової допомоги шляхом додавання календарної вислуги років та пільгової вислуги, яка в свою чергу обрахована у відповідному кратному обчисленні з календарної, оскільки це є фактичним задвоєнням наявної вислуги років. Ні в календарному, ні в пільговому обчисленні вислуга років позивача не перевищує 10 років, а тому позивач не має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч.2 ст.15 \~Закону №2011-XII. Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. Згідно ч.4 ст.9 Закону №2011-XII порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок та умови нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби регулюється розділом ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (Порядок №260). Відповідно до пункту 2 розділу ХХХІІ Порядку №260, у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше. При цьому, в ч.2 ст.15 Закону №2011-XII відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги. Тобто, термін «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону №2011-XIIє наявність вислуги 10 років і більше. Правова позиція щодо застосування приписів частини другої статті 15 Закону №2011-XII неодноразово викладалася у постановах Верховного Суду, зокрема, від 11.04.2018 у справі №806/2104/17, від 24.11.2020 у справі №822/3008/17, від 21.04.2021 №380/2427/20, від 29.04.2022 у справі № 580/2497/21 від 19.05.2022 у справі №580/3392/20 за змістом норма частини другої статті 15 Законі №2011-XII не містить вказівки на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги. Поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». Одночасно з цим, Верховний Суд вказав, що умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону №2011-XII є наявність «вислуги 10 років і більше», яка обчислюється як сума календарної та пільгової вислуги років. Згідно матеріалів адміністративної справи, позивач має календарну вислугу років 4 роки 7 місяців 20 днів та пільгову вислугу років 5 років 4 місяці 28 днів, отже загальна вислуга років позивача (сума календарної та пільгової) складає 10 років 1 місяць 18 днів, що надає позивачу право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за повні 4 (чотири) календарні роки служби, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги дотримана. Таким чином, позивач має право на отримання, передбаченої ч.2 ст.15 Закону №2011-XII, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повні 4 (чотири) календарні роки служби. У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд,

Результат розгляду: granted