Рішення адміністративного суду від 2022-02-10 00:00:00+02

[PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Міністерства оборони України, в якому просив суд: - визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не розгляді заяви [PERSON] від 27.04.2021 разом з доданими до неї новими документами на Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум; - зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву [PERSON] від 27.04.2021 разом з доданими до неї новими документами на Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум; - зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно надіслати на адресу Міністерства оборони України висновок, про виплату одноразової грошової допомоги та заяву [PERSON] від 27.04.2021 разом з новими документами наданими ним до цієї заяви. Крім того, позивач просив суд зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відповідно до ст. 382 КАС України подати у 10 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення, а також зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 382 України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що він подав заяву до Міністерства оборони України через Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якій просив розглянути питання щодо призначення йому одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, проте, всупереч вимогам Положення «Про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум», яке затверджене наказом МО України від 26.10.2014 № 564, відповідного рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги не прийнято та відповідних коштів не виплачено. Враховуючи наявність у відповідача необхідних документів на призначення одноразової грошової допомоги, вважає протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 року позовну заяву [PERSON] до Міністерства оборони України, Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення. Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що Департамент фінансів Міністерства оборони України направляючи документи позивача на доопрацювання протиправно перебрав на себе повноваження Комісії, а від так з боку Міністерства оборони України наявна протиправна бездіяльність, яка полягає у не розгляді заяви Позивача від 29.04.2021р. разом з доданими до неї документами на Комісії. Позивач вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що письмові пояснення позивача та довідка з архіву не є доказом та не дає жодних підстав вважати, що отримане позивачем поранення не пов`язане із вчиненням ним кримінального, адміністративного чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або не є наслідком навмисного спричинення собі тілесного ушкодження є передчасним, оскільки дане питання, ще не вивчалося Комісією. Позивач зазначає, що з огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути взяті інші достовірні документи. Натомість отримання поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовцем від противника в районі ведення бойових дій при виконанні ним військового обов`язку, не є порушенням Дисциплінарного статуту Збройних Сил СРСР, Кримінального законодавства та інших ознак протицравності і стосовно такого військовослужбовця командиром не порушувалося питання притягнення до відповідальності, а причиною поранення, контузії, травми у даному випадку є дії противника. Позивач також вважає, що факт отримання поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовцем від противника в районі ведення бойових дій при виконанні ним військового обов`язку, може бути підтверджений виключно довідкою з архіву в якій зазначено про відсутність даних про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної та кримінальної відповідальності. Крім того, на даний час державою не створено орган державної влади та не надано повноважень органам державної влади видавати (оформлювати) довідку про обставини поранення, для категорії осіб які отримали поранення та контузію в умовах бойових дій при виконанні військового обов`язку у Демократичній республіці Афганістан (1979р.-1989р.). Ні позивачу, а ні його військовому командиру не було відома, що в майбутньому приблизно через 34 роки, після отримання позивачем поранення Кабінет Міністрів України затвердить Порядок 975 відповідно до якого і знадобиться документ про обставини поранення. На переконання позивача, однозначно відсутня його вина у неможливості надати повний об`єм необхідних для реалізації його прав документів. Відповідачі не скористалася своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу позивача. На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 27.04.2021 [PERSON] звернувся до Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою у довільній формі, у якій просив повторно надіслати до Міністерства оборони України пакет документів та висновок щодо можливості виплати йому одноразової грошової допомоги. Вказана заява була надіслана Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на адресу Міністерства оборони України. Листом №248/424/огд від 31.05.2021 департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив, що розглянув документи для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності низці громадян, зокрема [PERSON] повідомив, що вже приймав рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги. Вказав на те, що заявники, в тому числі позивач, не надали документального підтвердження не тільки обставин поранення, а взагалі не надали доказів на підтвердження факту отримання поранення під час проходження служби. Зазначив про відсутність підстав для перегляду раніше прийнятого рішення та повторного подання документів на розгляд комісії та повернув документи на доопрацювання. Позивач вважаючи, що відповідачем протиправно допущена бездіяльність щодо розгляду наданих ним документів власних письмових пояснень та довідки з Центрального прикордонного архіву від 20.02.2020, звернувся до суду за захистом порушених прав. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що твердження позивача про те, що таким листом підтверджено отримання ним поранення не пов`язане із вчиненням ним кримінального, адміністративного чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або не є наслідком навмисного спричинення собі тілесного ушкодження є надуманим. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Відповідно до положень \~\~\~статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти. Згідно з частиною 1 \~\~статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 № 2011-ХІІ \~\~(в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Приписами пункту 5 частини 2 \~\~статті 16 цього Закону України від 20 грудня 1991 № 2011-ХІІ, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби. Положеннями частини 2 статті 16-2 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у \~\~\~підпунктах 5-9 \~\~\~пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у \~\~підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року. У відповідності до частин 8, 9 статті 16-3 вказаного Закону, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з нормами пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Так, пунктом 11 Порядку №975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки акту медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою). При цьому, у відповідності до пункту 13 Порядку № 975 (у редакції на момент спірних правовідносин), керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в \~\~\~пунктах 10 \~\~і \~\~11 \~\~цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Відповідно до пункту 15 Порядку №975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку. Наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 № 564 затверджено Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яким визначено основні функції, завдання, повноваження Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія), а також порядок організації її роботи. З метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія зобов`язана: - приймати до розгляду документи, що надходять до Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", статтею 21 4 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовцям Збройних Сил України, особам, звільненим з військової служби зі Збройних Сил України та СРСР, які стали інвалідами, військовозобов`язаним та резервістам, які стали інвалідами внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання, пов`язаних з їх призовом на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, членам родин загиблих (померлих) військовослужбовців Збройних Сил України; - приймати до розгляду документи, що надходять до Міністерства оборони України для прийняття рішення про виплату компенсаційних сум військовослужбовцям, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання обов`язків військової служби у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, які визначаються Організацією Об`єднаних Націй відповідно до резолюцій Генеральної Асамблеї ООН та постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року № 290 "Про затвердження Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках"; - приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів; - приймати рішення про виплату компенсаційних сум в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів, а в окремих випадках - після надходження коштів від Секретаріату ООН; - доводити прийняті рішення до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для здійснення фінансування на виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум; - забезпечити роботу зі зверненнями громадян з питань призначення і виплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум; - забезпечити участь в опрацюванні питань, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, у разі внесення змін до нормативно-правових актів. Згідно із п. 1 розділу ІІІ Положення № 564, Комісія приймає рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі документів, визначених Порядком та Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1294/26071, та інших нормативно-правових актів. Порядком № 975 визначено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання. Разом із цим, п. 4. 7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1294/26071 встановлено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб. У всіх випадках уповноважені органи, які здійснюють оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги (військові частини, військові навчальні заклади, установи, організації та військові комісаріати (ТЦКСП)), мають отримати від заявників згоду на обробку даних про фізичну особу відповідно до Закону України "Про захист персональних даних". Згідно із п. п. 4.8 Положення № 530, висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги відповідні органи подають до Департаменту фінансів Міністерства оборони України в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів. Системний аналіз зазначених норм права дозволяє колегії суддів дійти до висновку, що передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Міністерством оборони України, є звернення військовослужбовця до уповноваженого органу, в даному випадку - Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, перелік яких визначений п. 10 Порядку № 975, та які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок за результатами розгляду заяви щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги). Тобто, обов`язок прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги виникає у Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум після надходження документів для її призначення, визначених Порядком № 975 та Положенням № 530, від уповноваженого органу - в даному випадку Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що в силу положень наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 261, відповідну пропозицію для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги повинна надавати Комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. За результатами розгляду такої пропозиції комісії Міноборони приймає відповідне рішення (позитивне або негативне). Аналогічна позиція наведена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеною в постанові від 07 жовтня 2019 року справа № 826/7305/16. З огляду на вищевказане, колегія суддів наголошує, що законодавець поклав на Міністерство оборони обов`язок за результатами розгляду документів про призначення одноразової грошової допомоги прийняти одне з трьох можливих рішень: 1) про призначення одноразової грошової допомоги, 2) про відмову в її призначенні, 3) про повернення документів на доопрацювання. Проте, Міністерством оборони України, за результатами розгляду заяви [PERSON] та доданих до неї документів не було прийнято рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, чим допущено порушення приписів Порядку № 975, оскільки, можливість залишати без розгляду (реалізації) документів про призначення одноразової грошової допомоги не передбачена Порядком №975. Отже згідно аналізу вищевказаних норм права, органом, який оформлює документи на призначення одноразової грошової допомоги є Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, а не Департамент фінансів Міністерства оборони України. Вищевказані норми права не підтверджують право Департаменту фінансів МО України виконувати функції розпорядника бюджетних коштів в розумінні абзацу 2 п. 13 Порядку № 975, тобто приймати рішення про повернення документів позивача, про призначення ОГД або про відмову в призначенні ОГД. Положення 564, яке затверджене Наказом №564 від 26.10.2014р. Міністерства оборони України, чітко визначено право і обов`язок Комісії приймати рішення з приводу призначення одноразової грошової допомоги. Колегія суддів наголошує, що доводи Міністерства оборони України стосуються виключно відсутності права у [PERSON] в призначенні одноразової грошової допомоги, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, проте такі доводи не спростовують висновків колегії суддів, адже позивач просить не зобов`язати призначити спірну одноразову грошову допомогу, а зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву [PERSON] від 27.04.2021 разом з доданими до неї новими документами на Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум. Відтак, можливість повернення розпорядником бюджетних коштів документів про призначення одноразової грошової допомоги без реалізації не передбачена Порядком №975. Натомість, відповідач, ухиляючись від прийняття жодного із зазначених рішень, повернув документи відправнику без реалізації, що не відповідає вимогам Порядку №975. Особливості судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначені положеннями ст. 382 КАС України, частиною 1 якої визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З аналізу норм статті 382 КАС України слідує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд. Таким чином, процесуальні дії, визначені ст. 382 КАС України, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами. Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зробив передчасні висновки. Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 року по справі № 520/14233/21, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: partial