Рішення адміністративного суду від 2023-05-23 00:00:00+03

Історія справи. 1. [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства соціальної політики України (далі - Відповідач-1), Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - Відповідач-2) про: - визнання протиправною бездіяльності Відповідача щодо невиплати Позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за період з 2014 року по 2017 рік включно, у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, як інваліду ІІІ групи та зобов`язання Відповідача здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 5 травня за період з 2014 року по 2017 рік включно, у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, як інваліду ІІІ групи; - визнання протиправною бездіяльності Відповідача щодо невиплати Позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за період з 2018 року по 2020 рік включно в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком як інваліду ІІ групи та зобов`язання Відповідача здійснити перерахунок та виплату Позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за період з 2018 року по 2020 рік включно, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком як інваліду ІІ групи. 2. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року, яке було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року, та набрало законної сили: 1) позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014-2019 роки - залишено без розгляду; 2) визнано протиправними дії Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо відмови в перерахунку та здійсненні виплати за 2020 роки разової грошової допомоги [PERSON] як інваліду війни ІІ групи, виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум; 3) зобов`язано Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат зробити перерахунок та виплатити [PERSON] щорічну допомогу до 5 травня за 2020 рік, виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів; 4) у задоволенні позовних вимог до Міністерства соціальної політики України - відмовлено. 3. 26.08.2021 для виконання судового рішення в цій справі Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчий лист. 4. 09.12.2022 Позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення суду, в якій просив встановити судовий контроль за виконанням рішення суду в цій справі, зобов`язавши Відповідача - Київський міський центр по нарахування та здійсненню соціальних виплат подати до суду звіт про його виконання. В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначив, що рішення суду в частині здійснення відповідних виплат Відповідачем не виконується без поважних причин протягом тривалого часу. 5. Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року в задоволенні зазначеної заяви Позивача було відмовлено. Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що виконання рішення суду в цій справі в частині проведення відповідних виплат буде здійснено в порядку черговості за наявності відповідних бюджетних коштів. 6. Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, наводячи доводи, аналогічні тим, що були викладені в його заяві про встановлення судового контролю. Водночас Апелянт наголошує, що станом на теперішній час рішення суду в частині здійснення присуджених йому виплат Відповідачем-2 не виконано. З цих та інших підстав Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, шо призвело до неправильного вирішення питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в цій справі. 7. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2023 та від 08.05.2023 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду. 8. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції. Також у своєму відзиві Відповідач стверджує, що ним здійснено відповідний перерахунок щорічної допомоги Позивача до 5 травня за 2020 рік на виконання судового рішення в цій справі, а виплата відповідних коштів буде проведена одразу після надходження відповідного фінансування за бюджетною програмою «Забезпечення виконання рішень суду». 9. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав. 10. Обставини справи, установлені судом першої інстанції. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.08.2021 для виконання судового рішення в цій справі Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчий лист. За вказаним виконавчим листом Відповідачем-2 проведено перерахунок щорічної разової грошової допомоги Позивача до 5 травня 2020 рік у розмірі 9464,00 грн. Виплата нарахованих коштів не здійснена. На підставі та на виконання означеного вище виконавчого листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № 67085976. Постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.11.2021 у ВП № 67085976 з примусового виконання виконавчого листа №640/27635/20 від 26.08.2021 на Відповідача-2 накладено штраф за невиконання судового рішення. 11. Нормативно-правове обґрунтування. Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 124 Конституції України регламентовано, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни. Аналогічна норма закріплена у частині другій статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та у статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. У частинах першій, другій, третій статті 382 КАС України закріплено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України. Висновки суду апеляційної інстанції. 12. Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано інститут судового контролю за виконанням судового рішення, метою якого є забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судового рішення, належне та повне його виконання та реальне відновлення прав особи, які ним захищені. 13. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що станом на час звернення Позивача до суду із заявою про встановлення судового контролю, її вирішення судом та на теперішній час рішення суду, яке було ухвалено судом в цій справі ще 14.04.2021 та набрало законної сили 04.08.2021, Відповідачем-2 у частині щодо проведення Позивачу відповідних виплат не виконано. 14. При цьому жодних належних і допустимих у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказів, якими б підтверджувалася наявність у Відповідача-2 упродовж понад півтора роки поважних причин, що об`єктивно унеможливлюють проведення відповідних виплат, суду не надано. Водночас доводи Відповідача-2 щодо відсутності відповідних бюджетних коштів (фінансування) упродовж всього часу, починаючи з 04.08.2021, такими доказами не підтверджуються. Наданий Відповідачем-2 до суду апеляційної інстанції розрахунок та витяг зі списку черговості виконання рішень /т.1 а.с.158-159/ вказаної інформації не містить та підтверджує виключно обставини щодо проведення Позивачу нарахування відповідної соціальної допомоги на підставі судового рішення в цій справі та включення його до зазначеного списку, а не обставини щодо вжиття Відповідачем-2 заходів для здійснення відповідних виплат Позивачу та/або щодо відсутності в нього жодної фінансової спроможності провести такі виплати впродовж усього часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили. 15. Разом з тим апеляційний суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. У свою чергу, Європейський суд з прав людини рішення у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок і саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява №40450/04), пункти 51, 54). Більш того, у пункті 46 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» ЄСПЛ також зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (також рішення ЄСПЛ у справі «Метаксас проти Греції» (Metaxas v. Greece), № 8415/02, п. 19, від 27.05.2004; у справі «Лізанець проти України» (Lizanets v. Ukraine), № 6725/03, п. 43, від 31.05.2007). Відповідний державний орган повинен вжити всіх необхідних заходів для виконання судового рішення або передати його іншому компетентному органу для виконання (рішення ЄСПЛ у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), № 59498/00, п. 68). Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права. 16. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в цьому випадку наявні достатні та необхідні правові підстави, передбачені ст. 382 КАС України, для встановлення судового контролю в цій справі шляхом зобов`язання Відповідача-2 подати звіт про виконання судового рішення та задоволення вимог Заявника. 17. При цьому колегія суддів вважає, що саме таке вирішення заяви Позивача є гарантією ефективного відновлення його права, яке було захищено судовим рішенням в цій справі. 18. Приходячи до таких висновків, судова колегія зазначає, що відповідно до ст. 382 КАС України, звіт про виконання судового рішення має бути поданий Відповідачем-2 до суду, який ухвалив відповідне рішення. Таким судом у цій справі є Окружний адміністративний суд м. Києва. Втім, відповідно до Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя, а до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Зазначений Закон набрав чинності 15.12.2022. Тому, в цьому випадку звіт про виконання судового рішення в цій справі Відповідачу-2 належить подати саме до Київського окружного адміністративного суду. 19. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. 20. Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви Позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в цій справі. 21. Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 22. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року - скасуванню, заява Позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду- задоволенню.

Результат розгляду: granted