Рішення адміністративного суду від 2022-04-20 00:00:00+03

[PERSON] 27 квітня 2021 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, капітана поліції батальйону 3 роти 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Литвинова Артура Андрійовича в якому, просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3984441 складену відповідачем та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення. Позов обґрунтовано тим, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки допустима швидкість руху на цій ділянці руху становить 70 км/год. Також зазначає про те, що постанова серії ЕАН № 3984441 від 28.03.2021 року не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, а тому підлягає скасуванню Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2021 року позов задоволено повністю. Рішення суду мотивовано тим, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, при цьому відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача. Утримання такого приладу поліцейським у руці, з урахуванням вірогідної похибки, ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля. Також, суд першої інстанції зауважив, що у матеріалах справи міститься фото, відповідно до яких на ділянці дороги по вул. Набережній Перемоги встановлено ліміт швидкості 70 км/год. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що згідно з постановою серії ЕАН № 3984441 від 28.03.2021 року, складеної відповідачем, 28.03.2021 року о 11 год. 06 хв. в м. Дніпро вул. Набережна Перемоги, 41/4 позивач керувала транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак [NUMBER] в населеному пункті, та рухався зі швидкістю 76 км/год, чим перевищила допустиму швидкість руху в населених пунктах на 26 км/год. Швидкість руху вимірювалась лазерним пристроєм TRUCAM 000749, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.10). Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду. Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність. Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Пунктом 12.4 розділу 12 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Разом з цим, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. Тобто, належним доказом правопорушення є фотофіксація або відеофіксація вчиненого правопорушення розміщена на видному місці. Лазерний вимірювач швидкості TRUCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/21173, копією сертифіката серії А №006694, експертним висновком №04/02/03-3008 (а.с.33-36). Отже, згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCAM» LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, тому його покази можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі. Враховуючи те, що порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TRUCAM, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що додані до відзиву відомості зафіксовані TRUCAM свідчать про надання відповідачем належних доказів в підтвердження вчиненого позивачем правопорушення. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що з наданих позивачем фото на яких зафіксовано дорожній знак із вимогою обмеження швидкості 70 км/год не можливо встановити на якій ділянці дороги він встановлений та яку ділянку дорожнього руху він регулює. Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TRUCAM в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч.2 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини. Суд апеляційної інстанції зауважує і на тому, що за технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості TRUCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (без участі оператора), а тому висновок суду щодо обов`язковості стаціонарного встановлення вимірювача швидкості TRUCAM спростовується. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" згідно з висновком якого будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати значної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки. Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху. На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Результат розгляду: denied