Рішення адміністративного суду від 2022-10-26 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення пенсії [PERSON] на 428,94 грн., нарахування переплати пенсії в сумі 5362,41 грн., а також щодо зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати з 1,67156 до 1,52457; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] та повернути недоплачену суму пенсії за період з травня по липень 2021 року в сумі 1286,82 грн., а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплачувати перераховану пенсію в подальшому. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що після перерахунку відповідачем пенсії позивача за віком на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі № 440/4638/19, її розмір зменшився. Крім того, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області нараховано переплату зазначеної соціальної виплати в розмірі 5362,41 грн. На переконання позивача такі дії відповідача є неправомірними, внаслідок чого Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області належить зобов`язати повернути незаконно зменшену пенсію за період з травня по липень 2021 року в сумі 1286,82 грн. та виплачувати пенсію в попередньому розмірі в подальшому. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем в подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на положення п. 4 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де вказано, якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Поряд із тим, посилався на приписи п.1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Позивач зазначив, що вказаний перелік підстав є вичерпним. Так, судом першої інстанції не був досліджений факт того, що коефіцієнт заробітної плати знижений з 1,67156 до 1,5245, в результаті чого розмір пенсії позивача свідомо зменшений ПФУ Полтавської області. Крім того, зазначив, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі №440/4638/19 жодним чином не визначався спосіб перерахунку пенсії позивача, тим більше не йшлось про її зменшення. Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі №440/4638/19 управлінням проведено перерахунок пенсії позивачу з врахуванням заробітної плати згідно рішення суду. У зв`язку із виконанням даного рішення розмір пенсійних виплат [PERSON] з 06.03.2020 зменшився з 3450,98 грн. до 3102,84 грн. та з 13.09.2021 зменшився з 4208,14 грн. до 3779,20 грн., внаслідок чого виникла переплата у розмірі 5362,41 грн. Позивач надав до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій посилався на п.4 розділ XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Проте на думку позивача пенсійним фондом дані приписи проігноровані. Крім того, наголосив, що ним як пенсіонером не надавались недостовірні дані при зверненні до відповідача про призначення пенсії, відтак у пенсійного органу відсутні підстави для стягнення з нього переплати у розмірі 5362,41 грн. Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому \~задоволенню, з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] у період з 18 серпня 2009 року по 08 серпня 2016 року та з 11 жовтня 2017 року по 21 травня 2018 року працював на Полтавському заводі "Знамя", у подальшому, Державне підприємство "Виробниче об`єднання "Знамя". Відомостями системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України підтверджено, що зазначені періоди роботи позивачу нарахована заробітна плата на Державному підприємстві "Виробниче об`єднання "Знамя", однак страхові внески/єдиний соціальний внесок до Пенсійного фонду України роботодавцем за періоди з 18 серпня 2009 року по 08 серпня 2016 року та з 11 жовтня 2017 року по 21 травня 2018 року не сплачені. У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до пенсійного органу із заявою про зарахування періодів роботи з 2009 року до серпня 2016 року та з жовтня 2017 року до травня 2018 року на Державному підприємстві "Виробниче об`єднання "Знамя" до страхового стажу. Відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у задоволенні зазначеної заяви стала підставою звернення позивача до суду. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі №440/4638/19 позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не врахування заробітної плати за 2009 рік - 2354,97 грн, за 2010 рік - 2106,51 грн, за 2011 рік - 26899,04 грн, за 2012 рік - 19767,09 грн, за 2016 рік - 10386,73 грн, за 2017 рік - 17107,34 грн, за 2018 рік - 48502,03 грн при перерахунку пенсії [PERSON] з урахуванням періоду його роботи на Державному підприємстві "Виробниче об`єднання "Знамя" з 18.08.2009 по 08.08.2016 та з 11.10.2017 по 21.05.2018. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок пенсії [PERSON] з урахуванням заробітної плати за 2009 рік - 2354,97 грн, за 2010 рік - 2106,51 грн, за 2011 рік - 26899,04 грн, за 2012 рік - 19767,09 грн, за 2016 рік - 10386,73 грн, за 2017 рік - 17107,34 грн, за 2018 рік - 48502,03 грн, нарахованої за період його роботи на Державному підприємстві "Виробниче об`єднання "Знамя" з 18.08.2009 по 08.08.2016 та з 11.10.2017 по 21.05.2018. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. Вищевказане рішення суду набрало законної сили 06 березня 2020 року. На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі №440/4638/19 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача. Не погодившись з правомірністю дій відповідача, позивач звернувся до суду. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом. Отже, призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом № 1058-IV. Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Положеннями частин 1, 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Частиною 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік. Відповідач в листі від 21.04.2021 зазначає, що після перерахунку пенсії [PERSON] на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 по справі 440/4638/19, розмір пенсії станом на 06.03.2020 зменшився з 3450,98 грн. на 3102,84 грн., з 01.04.2021 з 4208,14 грн. на 3779,20 грн. Відповідно до довідки ППВП ПФУ встановлено, що за результатами здійненого перерахунку на підставі рішення по справі 440/4638/19, розмір пенсії [PERSON] склав: з 06.03.2020 по 30.11.2021 у розмірі 3102 грн. 84 коп., з 01.12.2021 у розмірі 3102,84 грн. довічно (а.с. 50-51). Також, відповідно до довідки ППВП ПФУ розмір пенсії [PERSON] з 01.03.2021 по 30.11.2021 склав 3779,20 грн., з 01.12.2021 у розмірі 3779,20 грн. довічно (а.с. 48-49). Разом з тим, відповідно до приписів ст. 22 Конституції України Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. За приписами пункту 4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Отже, зменшення розміру пенсії позивача після здійсненого перерахунку, у розумінні вказаних вище законодавчих приписів, є неприпустимим і виключає можливість прийняття суб`єктом владних повноважень рішень або вчинення ним дій, які б звужували зміст та обсяг існуючих соціальних гарантій. Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду 09.10.2020 по справі №592/4761/17 та від 07.07.2022 по справі 296/7568/16-а, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України. Також, в матеріалах справи міститься лист ГУ ПФУ в Полтавській області від 18.05.2021, яким повідомлено [PERSON] , що в результаті перерахунку пенсії знизився коефіцієнт заробітку з 1,52457 до 1,36187, відповідно і зменшився загальний розмір пенсії. Однак, колегія суддів зазначає, що відповідачем, всупереч ст. 77 КАС України, не надано достатніх та обґрунтованих доказів щодо підстав та самого механізму зменшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати позивача. Колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату. Зважаючи на вищевикладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, \~колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Полтавській області щодо зменшення розміру пенсії [PERSON] \~та зобов`язання відповідача здійснити обчислення розміру пенсії [PERSON] у попередньому розмірі, який станом на 06.03.2020 зменшився з 3450,98 грн. на 3102,84 грн., з 01.04.2021 з 4208,14 грн. на 3779,20 грн. та здійснити виплату донарахованих сум. Стосовно вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача по нарахуванню переплати пенсії в сумі 5362,41 грн., колегія суддів зазначає, що оскільки матеріали справи не містять доказів прийняття Пенсійним фондом рішення у відповідності до норм чинного законодавства про утримання надміру виплачених сум пенсій [PERSON] , відтак вказана вимога є передчасною та не підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно з п. 1, п. 4 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Результат розгляду: partial