Рішення адміністративного суду від 2023-05-04 00:00:00+03

У квітні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії ЗАВ № 01903941 від 24.02.2023 року, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції Мельником Т.І. за ч. 1 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову зазначав, що вищевказаною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано захід адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Вважає зазначену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню судом, оскільки викладені обставини в ній не відповідають дійсності. При цьому, зазначав, що у його власності не перебуває транспортний засіб «Mazda CX-30» із державним номерним знаком [NUMBER] , та інших транспортних засобів у його власності також немає. На підставі викладеного, посилаючись на норми права, просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЗАВ № 01903941 від 24.02.2023 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу у розмірі 340 грн., а також стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір. Позивач до початку розгляду справи подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Так, статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Частиною 2 ст.55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Судом встановлено, що постановою серії ЗАВ № 01903941 від 24.02.2023 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Зокрема даною постановою встановлено, що 24.02.2023 року о 09 годині 38 хвилин за адресою м. Чернівці, Старожучківський шлях у напрямку вул. Старокостянтинівська зафіксовано транспортний засіб марки «Mazda CX-30», державний номерний знак [NUMBER] , особа яке керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год., чим порушила п.12.9(б) Правил дорожнього руху України, й відповідно відносно [PERSON] винесено постанову серії ЗАВ № 01903941 від 24.02.2023 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а/с 7). Так, порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Відповідно до п.12.9 (б) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил. Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. За приписами ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно з ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Разом з тим, відповідач, на якого нормами чинного законодавства покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що дійсно позивач [PERSON] , керував транспортним засобом марки «Mazda CX-30» , державний номерний знак [NUMBER] у зазначеному місці та в зазначений час та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Крім того, як убачається з матеріалів справи, згідно з реєстраційних даних Територіального сервісного центру №7341 за позивачем [PERSON] транспортні засоби на праві власності не зареєстровані (а/с 10). З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення [PERSON] правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому, суд приходить до висновку про те, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЗАВ № 01903941 від 24.02.2023 підлягає скасуванню. Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Враховуючи вищевказане та те, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, суд вважає що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає закриттю. На підставі ст.ст. 245, 247, 276, 288 КУпАП,

Результат розгляду: granted