Рішення адміністративного суду від 2022-04-21 00:00:00+03

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: - визнати протиправними дії Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області (далі - відповідач) щодо прийняття рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове місце проживання в Україні громадянину США Кривого [PERSON] , що оформлене листом від 02.04.2021 р. за №К-107/6/7301.4/ [NUMBER] ; - скасувати рішення Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області щодо відмови в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове місце проживання в Україні громадянину США Кривого [PERSON] що оформлене листом від 02.04.2021 р. за №К-107/6/7301.4/ [NUMBER] ; - зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області здійснити оформлення та видачу посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину США Кривого [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є громадянином США, навчається, як іноземець на 3 курсі факультету історії, політології та міжнародних відносин Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, а тому має право на отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні на період навчання. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року позовні вимоги задоволено повністю. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився в окрузі Маріон, Індіана , [INFO] , дитина [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] виданого 10.02.2001 р. Департаментом здоров`я округ Маріон. Окрім того, приналежність позивача до громадянства США підтверджується паспортом громадянина Сполучених Штатів Америки № [NUMBER] . Також судом встановлено, що позивач в установленій законодавством формі, як громадянином США, 20.10.2019 р. отримано візу для в`їзду до України типу Д. У подальшому, ним з Чернівецьким національним університетом імені Юрія Федьковича укладено договір про надання освітніх послуг №11-249. Відповідно до вказаного договору, навчальний заклад взяв на себе обов`язок надати освітню послугу, а саме денне платне навчання за спеціальністю - міжнародна інформація. Таким чином, позивач наразі, як іноземець навчається на 3 курсі факультету історії, політології та міжнародних відносин Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича. У зв`язку з тим, що позивач прибув до України на навчання, 17.12.2019 р. він звернувся до відповідача за отриманням адміністративної послуги щодо документування його посвідкою на тимчасове проживання на території України. Розглянувши вказану заяву, відповідач прийняв рішення, яким відмовив [PERSON] в оформленні та видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні на підставі п.п.4 п.61 Порядку (встановлення належність позивача до громадянства України). Не погоджуючись із прийняти рішенням, позивач оскаржив його до Голови Державної міграційної служби України. За результатами розгляду даної скарги, позивача повідомлено про відсутність підстав для перегляду вказаного рішення з огляду на належність заявника до громадянства України. У березні 2021 р. [PERSON] повторно звернувся до УДМС у Чернівецькій області із заявою щодо оформлення йому дозвільного документу. Відповідач розглянувши вказану заяву, повідомив позивача, що вирішити її по суті не було можливим з огляду на те, що під час попередніх перевірочних заходів було встановлено належність позивача до громадянства України, що унеможливило застосування до заявника норм Порядку. Також, відповідач повідомив позивача, що його заява була розглянута у відповідності до положень Закону України Про звернення громадян. Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне. Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, як на момент отримання позивачем посвідки на тимчасове проживання в Україні так і на час прийняття рішення про її скасування визначався Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI, який також встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України. Пунктом 18 частини 1 статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Частиною 13 ст. 4 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання. Згідно із ч.13 ст.5 Закону № 3773-VI, підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, документ, що підтверджує факт навчання в Україні, та зобов`язання навчального закладу повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, про відрахування з такого закладу. 25.04.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 322 "Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання". Відповідно до п.1 Порядку, посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС визначає працівників, які виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет та видачі посвідки, і працівників, які виконують функції з оформлення посвідки (розгляд заяви-анкети, ідентифікація особи та прийняття рішення). Керівник уповноваженого суб`єкта визначає осіб, які в межах повноважень, установлених законом, отримують доступ до інформаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, власником або розпорядником яких є ДМС, є матеріально відповідальними особами та виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет і видачі посвідки. Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті. Відповідно до п.37, рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі. Пунктом 61 Порядку визначено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: 1) іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на постійне проживання (крім випадків обміну посвідки), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення; 2) іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду; 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію; 4) встановлено належність особи до громадянства України; 5) за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання; 6) іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки; 7) отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 8) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований чи не відповідає встановленому зразку, чи належить іншій особі, чи строк його дії закінчився; 9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 10) виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну; 11) в інших випадках, передбачених законом. Підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідач визначає підпункт 4 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322, а саме - встановлення належність позивача до громадянства України. Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України Про громадянство України. Як вірно зазначив суд першої інстанції, метою організації виконання Закону України Про громадянство України, Указом Президента України від 27.03.2001 р. №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Відповідно до п.1 розділу 1 вказаного Порядку для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом ІІ цього Порядку. З системного аналізу наведених норм слідує, що факт належності до громадянства України підтверджувався видачею, особі яка зверталася, паспорта громадянина України, та рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України. Відповідачем не надано до суду доказів, що позивач звертався в установленому законодавством порядку для встановлення, оформлення та перевірки його належності до громадянства України. Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем під час розгляду заяви позивача не взято до уваги, що [PERSON] народився в США, що підтверджується свідоцтвом про народження, є громадянином Сполучених Штатів Америки, що підтверджується паспортом США, та здобуває освіту у Чернівецькому національному університеті імені Ю. Федьковича у статусі - іноземця. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позивач, як громадянин Сполучених Штатів Америки має право отримати відповідну посвідку на тимчасове проживання на території України у зв`язку із зарахуванням його на навчання до Чернівецького національного університету імені Ю. Федьковича. Окрім того, колегія суддів наголошує, що держава Україна видала позивачу візу саме як громадянину США, тобто визнала те, що позивач є саме громадянином США, а не громадянином України. Також 25.09.2021 року позивача прикордонною службою було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП, що він, як громадянин США, перевищив встановлений термін перебування на території України. Таким чином, суд вважає, що відповідач, при винесенні щодо відмови в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове місце проживання в Україні громадянину США [PERSON] що оформлене листом від 02.04.2021 р. за №К-107/6/7301.4/2395-21 на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку № 322 діяв з порушенням норм чинного законодавства України, а тому, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Колегія суддів погоджується із тим, що для відновлення порушеного права позивача, слід зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області здійснити оформлення та видачу посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину США Кривого [PERSON] . Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують. За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Результат розгляду: denied