Рішення адміністративного суду від 2022-08-29 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Буринської міської ради, в якій просив: - зобов`язати Буринську міську раду передати земельну ділянку кадастровий номер 5920988800:05:002:0075, яка розташована за межами населеного пункту село Черепівка Сумської області у приватну власність [PERSON] ; - визнати бездіяльність Буринської міської ради протиправною. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вказана земельна ділянка є сформованою, має кадастровий номер та цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, звернення позивача стосувалося передачі даної ділянки у власність у рамках безоплатної приватизації. Натомість Буринська міська рада вийшла за рамки звернення та норм чинного законодавства надавши відмову від 02.06.2021 № 319 у розробці проекту землеустрою про що позивач не просив у своєму зверненні. Вказану відмову вважає протиправною, зазначає, що правильним способом захисту буде зобов`язання відповідача передати земельну ділянку кадастровий номер 5920988800:05:002:0075, яка розташована за межами населеного пункту село Черепівка Сумської області у його приватну власність. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Буринської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову, оскільки позивачем недотримано порядку безоплатно приватизації земельної ділянки визначеної ст. 118 Земельного кодексу України в частині отримання дозволу на розробку проекту землеустрою. Поряд із тим, суд першої інстанції не взяв до уваги витяг Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який містив всю необхідну економічну та проектну інформацію, а саме: проект, кадастровий номер та кадастровий план. Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки проект землеустрою на відведння земельної ділянки існує з 05.02.2020, відтак посилання на ст. 118 Земельного кодексу України в частині отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, як на підставу відмови є необгрунтованим. Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Згідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.2021 позивач звернувся із заявою до Буринської міської ради про передачу у власність безоплатно земельної ділянки розміром 2 га для ведення особистого селянського господарства. Буринська міська рада листом від 09.06.2021 № 319 повідомила позивача, що дана земельна ділянка не відноситься до земель комунальної власності Буринської міської ради. Не погодившись з протиправною бездіяльністю Буринської міської ради, позивач звернулась до суду. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав їх необгрунтованості. Колегія суддів частково не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України. Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, зокрема належить: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, передбачений статтею 118 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Системно аналізуючи вищевказані норми права, колегія суддів зазначає, що є чіткий алгоритм дій для осіб, які бажають отримати земельну ділянку у власність із земель державної чи комунальної власності. Такими, зокрема є: подання заяви до компетентного органу, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробка відповідного проекту та його затвердження. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 р. №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1 ст. 59 Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Згідно із абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради. Судовим розглядом встановлено, що відповідачем, за результатом розгляду поданої позивачем заяви про передачу у власність земельної ділянки, розміром 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, не прийнято взагалі жодного рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа, яким повідомив, що на спірну земельну ділянку не зареєстроване право комунальної власності Буринської міської ради. Таким чином, відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про передачу у власність земельної ділянки розміром 2,0 га для ведення особистого селянського господарства або про відмову у її передачі у формі рішення, не зважаючи на надсилання позивачу листа про розгляд заяви, свідчить про неприйняття відповідачем жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Колегія суддів зазначила, що відповідач не розглянув заяву позивача про передачу у власність земельної ділянки розміром 2,0 га для ведення особистого селянського господарства та не прийняв обґрунтованого рішення, відповідно до вимог Земельного кодексу України, а тому, в даному випадку, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не здійсненні належного розгляду заяви позивача, оскільки вищезазначеними нормами права не закріплено за суб`єктом владних повноважень права утримуватись від прийняття відповідного рішення за результатом розгляду питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що з метою належного захисту прав позивача необхідно визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не здійсненні належного розгляду заяви позивача від 25.05.2021 про передачу у власність земельної ділянки, розміром 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства та зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача та прийняти рішення, відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням висновків суду. Поряд із тим, колегія суддів враховуючи, що відповідач не прийняв обґрунтованого рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України, чим допущено протиправну бездіяльність, позовні вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про передачу позивачу у власність земельної ділянки розміром 2,0 га для ведення особистого селянського господарства не підлягають задоволенню, з підстав їх передчасності, оскільки відсутнє рішення відповідача про відмову передати [PERSON] у власність земельну ділянку. Тобто, Буринською міською радою, як суб`єктом владних повноважень, не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов для прийняття відповідного рішення, відтак цим органом і не приймалося відповідного рішення. Вищевказані висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 10 серпня 2021 року у справі №580/1959/19, які враховуються колегією суддів при вирішення даного спору в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що не врахування судом першої інстанції зазначених обставин, призвело до неправильного вирішення справи, а відтак рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Частиною 6 ст. 139 КАС України зазначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до квитанції №0.0.2371328966.1 від 09.12.2021 позивачем при подачі апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1425,00 грн.

Результат розгляду: partial