Рішення адміністративного суду від 2023-02-07 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду \~з адміністративним позовом, в якому просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення з 01.03.2022 року індексації згідно \~постанови Кабінету Міністрів України №118 від 16 лютого 2022 року "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", обмеження граничним (максимальним) розміром пенсії [PERSON] та зменшення відсотка грошового забезпечення з 83% на 70% при здійсненні перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №ФХ-114191 від 21.01.2021, наданої [INFO] ; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії [PERSON] \~у розмірі 83% грошового забезпечення на підставі довідки №ФХ-114191 від 21.01.2021, наданої [INFO] з проведенням з 01.03.2022 року індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України №118 від 16 лютого 2022 року "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та без обмеження граничним (максимальним) розміром. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення з 01.03.2022 року індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України №118 від 16 лютого 2022 року "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", обмеження граничним (максимальним) розміром пенсії [PERSON] та зменшення відсотка грошового забезпечення з 83% на 70% при здійсненні перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення №ФХ-114191 від 21.01.2021, наданої [INFO] . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії [PERSON] у розмірі 83% грошового забезпечення на підставі довідки №ФХ-114191 від 21.01.2021, наданої [INFO] з проведенням з 01.03.2022 року індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України №118 від 16 лютого 2022 року "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та без обмеження граничним (максимальним) розміром. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити . В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.21 року по справі №520/3348/21 позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року на підставі оновленої довідки. При перерахунку пенсії враховано ч.2 ст.13 Закону України 2262, згідно якої максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% грошового забезпечення, отже, \~підстави для здійснення перерахунку у більшому відсотковому розмірі відсутні. Зазначає, що норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії, зокрема Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 за № 3668-VI (далі також Закон № 3668) на даний час є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають застосуванню до позивача, законні підстави для виплати пенсії у більшому, ніж обмеженому розмірі, відсутні. Посилається на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постановах від 14.03.2018 у справі № 183/342/17, від 22.05.2018 у справі № 205/8204/16-а, від 03.04.2018 у справі № 361/4922/17, від 15.08.2018 у справі № 161/9572/17, від 17.01.2019 у справі № 161/713/17, від 14.05.2019 у справі № 591/2109/17. З огляду на зазначене, просить урахувати, що підстав для виплати пенсії позивачу без обмеження її розміру з 01.04.2019 у Головного управління немає. Стосовно проведення індексації апелянт зазначає, що судом першої інстанції не вірно встановлено обставини справи, не враховано, що пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01 березня 2022 року та визначено основний розмір пенсії з урахуванням індексації, зазначеної в постанові КМУ №118, проте у межах максимального розміру пенсії. Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судове рішення підлягає зміні, з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 01.09.2005 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області як отримувач пенсії за вислугу років \~відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 83% грошового забезпечення. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року по справі № 520/3348/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку основного розміру пенсії [PERSON] з 01.04.2019 на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення №ФХ-114191 від 21.01.2021, наданої [INFO] та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату основного розміру пенсії [PERSON] на підставі довідки №ФХ-114191 від 21.01.2021, наданої [INFO] про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Зазначене судове рішення набрало законної сили та пред`явлено до виконання . Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, позивачу перераховано пенсію за вислугу років на підставі оновленої довідки та зменшено основний розмір грошового забезпечення позивача з 83 % до 70 %, а також обмежено граничним (максимальним) розміром виплату пенсії. Позивач, уважаючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області безпідставно встановило обмеження пенсії максимальним розміром, зменшило відсоток грошового забезпечення та не провело індексацію з 01.03.2022 , звернувся до суду з цим позовом. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з безпідставного зниження відповідачем відсоткового значення основного розміру пенсії з 83 % до 70 % сум грошового забезпечення при перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019, оскільки при перерахунку пенсії такий показник залишається не змінним. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що обмеження ГУ ПФУ максимального розміру пенсії позивачу, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним, як і \~не проведення індексації згідно з постановою КМУ №118 від 16.02.2022 року. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке. Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року за № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ). Щодо зменшення відсоткового значення основного розміру пенсії. За пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років в розмірі 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Відповідно до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. Колегія суддів зазначає, що відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-ХІІ, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Судом встановлено, що [PERSON] , як військовослужбовцю Збройних Сил України, з 2005 р. призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" в розмірі 83 % грошового забезпечення. Відповідно до частини 2 статті 13 указаного Закону в редакції, чинній на час призначення, загальний розмір пенсії був обмежений 90 % відповідних сум грошового забезпечення. У подальшому стаття 13 Закону № 2262-ХІІ неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення. Зокрема, на момент виникнення спірних правовідносин було встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Разом з тим застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, оскільки стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, а також з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Отже порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін не зазнавала, а також нормами Постанов № 704 та № 103, а тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині \~обґрунтованості позовних вимог щодо безпідставного зниження відповідачем основного розміру пенсії з 83 % до 70 % сум грошового забезпечення при перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019, оскільки відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії в порядку, передбаченому частиною другою статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.10.2019 у справі № 240/5401/18 (провадження № 11-198заі19). Щодо \~обмеження максимальним розміром пенсії [PERSON] , призначеної на підставі Закону № 2262-XII, колегія суддів зазначає таке. Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011. Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, установлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про статус народного депутата України», «;Про Національний банк України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», «;Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII. Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016. Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідає статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесені зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI. Тобто положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом. Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII. При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Виходячи з викладеного, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 за № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 сформулювала правовий висновок, який полягає у тому, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи. Отже у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. Такий правовий висновок міститься і у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 20.07.2022 у справі № 340/2476/21, від 14.11.2022 у справі № 580/5957/21. З огляду на зазначене, обмеження ГУ ПФУ максимального розміру пенсії позивачу, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Стосовно зобов`язання пенсійного органу провести з 01.03.2022 року індексацію згідно \~постанови КМУ №118 від 16 лютого 2022 року "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році". Відповідно до абзацу 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсії та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту населення найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 № 118 (далі - постанова № 118) з 01 березня 2022 розміри пенсій, призначених відповідно ст. 13, 21 і 36 Закону № 2262 (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 року включно, підвищується на коефіцієнт збільшення (у розмірі 14%), у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Вирішуючи це питання суд першої інстанції виходив з того , що відповідачем взагалі не проведено позивачу індексацію пенсії з 01.03.2022. Проте такі висновки зроблені судом без дослідження доказів при не повно встановлених обставинах. В апеляційній \~скарзі пенсійний орган зазначає, що ним проведено [PERSON] індексацію пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022, в підтвердження чого надано протокол перерахунку пенсії \~від 01.03.2021. Так, з вказаного протоколу вбачається, що пенсійним органом відповідно до постанови № 118 з 01.03.2022 позивачу проведено перерахунок грошового забезпечення виходячи з основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення (вислуга років 31 ) у розмірі 19 271, 18, з урахуванням індексації базового ОСНП у розмірі 2697,97 грн. (19271,18 * 0,140). Разом з тим, враховуючи, що відповідачем протиправно зменшено \~відсоткове значення грошового забезпечення позивача для обчислення \~його \~пенсії, отже при проведенні індексації не вірно визначено основний розмір пенсії . Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про проведення з 01.03.2022 року перерахунку пенсії позивача з урахуванням індексації, зазначеної в постанові КМУ №118, але зазначає, що при його здійсненні пенсійним органом було необґрунтовано застосовано показник 70% грошового забезпечення, оскільки позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" в розмірі 83 % грошового забезпечення, отже саме цей показник підлягає застосуванню при проведенні індексації основного розміру пенсії позивача. Отже, позовні вимоги в частині визнання неправомірною бездіяльності щодо не \~проведення з 01.03.2022 року індексації грошового забезпечення позивача відповідно до постанови КМУ №118 від 16.02.2022 року "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" підлягають частковому задоволенню, а судове рішення в цій частині підлягає зміні. Посилання в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 14.03.2018 у справі № 183/342/17, від 22.05.2018 у справі № 205/8204/16-а, від 03.04.2018 у справі № 361/4922/17, від 15.08.2018 у справі № 161/9572/17, від 17.01.2019 у справі № 161/713/17, від 14.05.2019 у справі № 591/2109/17, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів має враховуватися саме остання правова позиція. Висновки суду першої інстанції щодо правильності застосування норм права, зазначених в апеляційній скарзі, відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.11.2022 у справі № 580/5957/21, а також висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.10.2019 у справі № 240/5401/18. Колегія суддів ураховує, що виходячи з процесуальних механізмів забезпечення єдності судової практики, які полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду, за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції, слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду, мають перевагу над іншими висновками колегій судів касаційної інстанції. За змістом частини першої ст. 317 КАС України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Згідно з частиною четвертою вказаної статті зміна судового рішення може полягати у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про протиправність дій пенсійного органу щодо не проведення позивачу індексації на підставі Постанови № 118, тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити судове рішення, виклавши \~абзаци другий, третій резолютивної частини рішення в іншій редакції. В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують.

Результат розгляду: partial