Рішення адміністративного суду від 2022-06-15 00:00:00+03

2 травня 2021 року [PERSON] звернувся до адміністративного суду з позовом до Баштанської міської ради, в якому просив скасувати пункт 1 рішення міської ради від 04.03.2020 року №38, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову [PERSON] було відмовлено. Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що копія свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок та споруди, що належить [PERSON] , лише свідчить про право власності на будинок, водночас доказів того, що земельна ділянка, на якій знаходиться будинок, належить [PERSON] , відповідачем не надано. Ураховуючи наведене, а також те, що спірне земельна ділянка не сформована та кадастровий номер у неї відсутній, апелянт вважає, що міська рада протиправно відмовила йому у наданні дозволу на розробку технічної документації. Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи. Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження. Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, [PERSON] звернувся до Баштанської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою з метою отримання в оренду земельної ділянки під городництво приблизною площею 0,25 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 4 березня 2020 року Баштанська міська рада прийняла рішення №38, пунктом 1 якого відмовила [PERSON] в наданні дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, оскільки земельна ділянка належить іншій особі на праві спадкування (а.с. 49). Не погодившись із зазначеною відмовою, [PERSON] звернувся до суду з даним адміністративним позовом про скасування пункту 1 цього рішення. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходи з того, розпорядження спірною земельною ділянкою лежить поза межами повноважень відповідача. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне. Так, частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України. Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Як вбачається з матеріалів справи, міська рада відмовила позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] , через те, що бажана земельна ділянка належить іншій особі на праві спадкування (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що за адресою: [ADDRESS] розташований житловий будинок з надвірними спорудами, якій належав на праві приватної власності [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 51, 79-85). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.09.2011 у Баштанської нотаріальної конторі заведено спадкову справу: Свідоцтво про право на спадщину №5177515002, де спадкодавцем є [PERSON] , спадкоємцем - [PERSON] , об`єкт спадкового майна - право на земельну частку (пай), вартістю 82735 грн. (а.с. 52). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкова справа №391/2005 рік, зареєстрованого в реєстрі за №1-1460, та посвідчене 26 вересня 2011 року державним нотаріусом Баштанської державної нотаріальної конторою Миколаївської області, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває на території КСП ім. В.І. Леніна с. Новоєгорівка Баштанського району Миколаївської області розміром 7.98 в умовних кадастрових гектарах, що належить спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0203154, виданого Баштанською РДА 8 листопада 2005 року. Оцінка вкачаного спадкового майна складає 82735 грн. (а.с.86). Інформація про те, що [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , вищезгадані Витяг та свідоцтво не містить, як і не містить того, що згадана земельна ділянка пов`язана з паюванням КСП ім. В.І. Леніна. Не містить відповідних доказів і матеріали даної справи, як і доказів того, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] . Таким чином відповідачем не було доведено суду належними доказами наявність обставин, які стали підставою для прийняття осопорюваного у даній справі рішення. Згідно частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову. За приписами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до частин першої та другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Як визначено частиною другою статті 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування Враховуючи положення вищенаведених норм колегія суддів вважає, що оскільки відповідач не виконав свій обов`язок щодо надання належних та допустимих доказів в підтвердження наявності підстав для відмови позивачу в наданні дозволу на розробку технічної документації, зазначених в оспорюваному рішенні, та, відповідно, не довів суду його законності, колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги про скасування пункту 1 рішення Баштанської міської ради від 04.03.2020 року №38. З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та надав їм невірну правову оцінку, в зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відтак апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню. У відповідності до статті 139 КАС України, сплачений судовий збір за подачу позовної заяви підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Результат розгляду: granted