Рішення адміністративного суду від 2022-11-02 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), третя особа - [PERSON] , в якому просить: визнати бездіяльність старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О., що полягає у неповерненні виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у відповідності до вимог частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження"; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О., що полягають у відкритті виконавчого провадження №63027657 на підставі виконавчого листа від 13 жовтня 2017 року, виданого на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2017 року у справі № 755/2240/17; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. від 15 вересня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №63027657 на підставі виконавчого листа від 13 жовтня 2017 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва на підставі рішення № 755/2240/17 від 17 серпня 2017 року; визнати бездіяльність старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О., що полягає у неприйнятті рішення про неповернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до вимог пункту 6 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження"; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. прийняту в межах виконавчого провадження №63027657 від 08 грудня 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. прийняту в межах виконавчого провадження №63027657 від 08 грудня 2020 року про стягнення виконавчого збору; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. прийняту в межах виконавчого провадження №63027657 від 09 грудня 2020 року про накладення штрафу; визнати незаконною та скасувати вимогу старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. прийняту в межах виконавчого провадження №63027657 від 09 грудня 2020 року; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. прийняту в межах виконавчого провадження №63027657 від 20 січня 2021 року про накладення штрафу; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. прийняту в межах виконавчого провадження №63027657 від 20 січня 2021 року про закінчення виконавчого провадження; визнати незаконним та протиправним повідомлення старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. про притягнення до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого частини 1 статті 382 КК України, за вих. №4899 від 20 січня 2021 pоку; зобов`язати старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяну І. О. відкликати повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого частини 1 статті 382 КК України, за вих. №4899 від 20 січня 2021 pоку. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року відмовлено у відкритті провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в частині позовних вимог про визнання бездіяльності старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О., що полягає у неповерненні виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у відповідності до вимог частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" протиправною; визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О., що полягають у відкритті виконавчого провадження №63027657 на підставі виконавчого листа від 13 жовтня 2017 року, виданого на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2017 року у справі № 755/2240/17; визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. від 15 вересня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №63027657 на підставі виконавчого листа від 13 жовтня 2017 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва на підставі рішення № 755/2240/17 від 17 серпня 2017 року; визнання бездіяльність старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О., що полягає у неприйнятті рішення про неповернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до вимог пункту 6 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження"; визнання незаконною та скасування вимоги старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. прийняту в межах виконавчого провадження №63027657 від 09 грудня 2020 року; визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. прийнятої в межах виконавчого провадження №63027657 від 20 січня 2021 року про закінчення виконавчого провадження; визнання незаконним та протиправним повідомлення старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. про притягнення до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого частини 1 статті 382 КК України, за вих. №4899 від 20 січня 2021 pоку; зобов`язання старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяну І. О. відкликати повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого частини 1 статті 382 КК України, за вих. №4899 від 20 січня 2021 pоку. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2021 року адміністративний позов було задоволено. Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження №63027657 з примусового виконання виконавчого листа №755/2240/17, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 13 жовтня 2017 року про вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" предмету лізингу та передачу цього транспортного засобу [PERSON] . Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. від 08 грудня 2020 року визначено боржнику (позивачу) загальну суму мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 269,0 грн. Також, постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. від 08 грудня 2020 року стягнуто з боржника (позивача) виконавчий збір в сумі 20000,00 грн. Незгода позивача із постановами про стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження зумовила звернення до суду з даним позовом. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року у справі №755/13708/17, яке набуло законної сили 28 травня 2018 року, відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг № 00008400 від 27 серпня 2013 року. Так, з мотивувальної частини рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року у справі №755/13708/17 вбачається, що договір фінансового лізингу № 00008400 від 27 серпня 2013 року був укладений сторонами в простій письмовій формі та в супереч вимог статті 799 Цивільного кодексу України не був нотаріально посвідченим, що згідно частини 1 статті 220 Цивільного кодексу України тягне за собою його нікчемність. З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки станом на час відкриття виконавчого провадження №63027657 судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено нікчемність договору про фінансовий лізинг № 00008400 від 27 серпня 2013 року, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» з [PERSON] , суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з боржника (позивача) мінімальних витрат виконавчого провадження та виконавчого збору. Колегія суддів не може погодитись із зазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII). У відповідності до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За правилами частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Абз. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. Відповідно до частин 1, 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Згідно з ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). На підставі п. 8 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження. Аналіз вказаних норм свідчить, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Отже, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення. Як вбачається з матеріалів справи, 17.08.2017 Дніпровським районним судом м. Києва розглянуто справу № 755/2240/17 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інна Петрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та вилучення транспортного засобу, який є предметом лізингу, та постановлено рішення, яким позовні вимоги задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 13.01.2017 року, вчинений приватним нотаріусом КМНО Доценко І.П., зареєстрований в реєстрі за № 12, про повернення об`єкту лізингу, вилучено його та передано [PERSON] . На виконання вказаного рішення, 13 жовтня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №755/2240/17. Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження №63027657 з примусового виконання виконавчого листа №755/2240/17, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 13 жовтня 2017 року про вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" предмету лізингу та передачу цього транспортного засобу [PERSON] . Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. від 08 грудня 2020 року визначено боржнику (позивачу) загальну суму мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 269,0 грн. Також, постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І. О. від 08 грудня 2020 року стягнуто з боржника (позивача) виконавчий збір в сумі 18892,0 грн. Вирішуючи дану справу, суд першої інстанції звернув увагу на те, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року у справі №755/13708/17, яке набуло законної сили 28 травня 2018 року, відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг №00008400 від 27 серпня 2013 року. Так, з мотивувальної частини вказаного рішення вбачається, що суд дійшов до висновку про те, що оскільки договір про фінансовий лізинг від 27.08.2013, підписаний ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] , не є нотаріально посвідченим, відтак у силу вимог частини першої статті 220 ЦК України зазначене тягне за собою його нікчемність, яка встановлена законом. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що предметом вирішення справи №755/13708/17 був факт стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг №00008400 від 27 серпня 2013 року, а не його нікчемність. Водночас, постанова про відкриття виконавчого провадження від 15 вересня 2020 року №63027657 є чинною та не скасована у судовому порядку. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у справі №755/2240/17 від 08 жовтня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», заінтересовані особи: [PERSON] , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інна Петрівна про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Крім того, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 липня 2021 року у справі №755/2775/21, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на дії/бездіяльність старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної Ірини Олександрівни, заінтересовані особи: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інна Петрівна - відмовлено в задоволенні скарги в частині вимог про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Очеретяної І.О. від 20.01.2021 про закінчення виконавчого провадження №63027657. Приймаючи вказані рішення, суди виходили з того, що оскільки державний виконавець здійснив всі необхідні дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», для примусового виконання рішення суду немайнового характеру, яке не може бути виконано без особистої участі боржника, а наведені причини не виконання рішення, скаржником, є неповажними, відтак вказана постанова є правомірною. При цьому, суд зазначив, що доводи ТОВ «Порше Лізинг Україна» щодо факту недійсності договору про фінансовий лізинг, на підставі якого [PERSON] набув право користування автомобілем, фактично ґрунтуються на власному тлумаченні наслідків для сторін ухвалення судом рішення про визнання правочину недійсним. Згідно частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того, колегія суддів враховує, що матеріали справи не містять доказів, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» зверталось до суду з вимогою до суду про застосування наслідків недійсності правочину - договору про фінансовий лізинг № 00008400 від 27 серпня 2013 року. Наведене у сукупності свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Доводи апелянта в апеляційній скарзі спростовують правові висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Результат розгляду: denied