Рішення адміністративного суду від 2022-11-10 00:00:00+02

14 листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив: - визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС) щодо повернення без прийняття рішення заяви [PERSON] про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності; - зобов`язати МВС повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та за результатом її розгляду відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого\~ \~постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року\~ \~прийняти відповідне рішення; - зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі ГУ МВС) у 15-денний строк після отримання повторної заяви та повного пакету документів від [PERSON] надіслати до МВС подані документи та висновок щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого\~ \~постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року у справі № 380/22039/21позов було задоволено. Визнано протиправними дії МВС щодо повернення документів про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] . Зобов`язано МВС повторно розглянути заяву(рапорт) від 08 вересня 2021 року про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] і додані до нього документи разом із висновком ГУ МВС і прийняти за наслідками повторного розгляду одне із рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого\~ \~постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги. Встановлено такий спосіб та строки виконання цього рішення суду: - [PERSON] впродовж тижня після набрання цим рішенням суду законної сили подає оригінал заяви/рапорта від 08 вересня 2021 року про призначення одноразової грошової допомоги з додатками до ГУ МВС; - ГУ МВС впродовж тижня після отримання цих документів скеровує такі разом із копією висновку щодо призначення одноразової грошової допомоги до МВС; - МВС приймає рішення по суті заяви/рапорта в місячний строк після надходження документів від ГУ МВС. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що МВС не розглянуло по суті питання щодо наявності/відсутності підстав для призначення та виплати [PERSON] одноразової грошової допомоги та не прийняло рішення щодо наявності/відсутності визначених Законом України «Про міліцію» (далі Закон №565-ХІІ) та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі Порядок № 850) умов для цієї виплати. Належним способом захисту прав позивача є спонукання/зобов`язання МВС повторно розглянути висновок ГУ МВС про призначення одноразової грошової допомоги та додані до нього документи щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу та прийняти обґрунтоване рішення відповідно до пункту 9 Порядку №850. У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено МВС, яке у своїй скарзі просило скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову [PERSON] відмовити. При цьому вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права. Перевірка надісланих матеріалів на дотримання вимог пункту 4 Порядку № 850 та прийняття відповідного рішенні про призначення одноразово грошової допомоги можливі після надання необхідної інформації. Наполягає на тому, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, відповідно до якої оскільки між повторним та первісним медичним оглядом особи минуло понад два роки, то така особа не має права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження. Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ (далі ОВС) і військово-лікарською комісією ГУ МВС (далі ВЛК) визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час (свідоцтво про хворобу №382 від 20 серпня 2012 року). За результатами первинного медичного огляду 25 серпня 2021 року Львівський обласний центр медико-соціальної експертної комісії №1 (далі МСЕК) встановив [PERSON] ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, на строк до 01 серпня 2022 року. У зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в ОВС, [PERSON] було встановлено 45% ступеня втрати працездатності. 08 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до ліквідаційної комісії ГУ МВС із заявою/рапортом (вх.№Ш-102 від 08 серпня 2021 року), де просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, спричиненої захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ОВС. ГУ МВС за результатами розгляду поданого [PERSON] рапорту та документів сформувало висновок, та разом з пакетом документів направило до МВС \~для прийняття рішення. Департамент фінансово-облікової політики МВС листом №48546/15-2021 від 23 жовтня 2021 року повернув ліквідаційній комісії ГУ МВС матеріали про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] на доопрацювання без прийняття рішення з огляду на відсутність у надісланих матеріалах інформації про наявність чи відсутність у заявника попереднього установленого відсотка втрати професійної працездатності без установлення інвалідності. Листом №161 від 03 листопада 2021 року ГУ МВС просило [PERSON] прибути до ліквідаційної комісії ГУ МВС для отримання поданих матеріалів. При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Приписами статті 23 Закону № 565-XII передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства. При цьому 07 листопада 2015 року Закон № 565-XII втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» \~(далі Закон №580-VІІІ), абзацом третім пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію». Реалізація приписів статті 23 № 565-XII регламентована нормами Порядку №850. Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи. Пунктом 7 Порядку №850 встановлено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України). У відповідності до приписів пунктів 8, 9 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. З урахуванням наведених правових норм та встановлених фактичних обставин апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що МВС у порушення приписів пункту 9 Порядку №850 фактично ухилилося від прийняття рішення по суті щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги заявнику, протиправно повернувши документи [PERSON] разом із висновком ГУ МВС. При цьому суд першої інстанції слушно звернув увагу на те, що норми Порядку №850 не передбачають можливості прийняття МВС рішення щодо повернення документи без розгляду без ухвалення відповідного рішення по суті звернення особи. Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було. З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Результат розгляду: denied