Рішення адміністративного суду від 2022-01-10 00:00:00+02

31.05.2021 року [PERSON] звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, в якому просив суд: - визнати незаконним та скасувати рішення засідання комісії з призначення та виплати пенсій при Ізюмському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області №55 від 17 травня 2019 року; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області призначити [PERSON] пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, зарахувавши період роботи з 08.06.1992 року по 15.08.1996 року у Шахтоуправлінні ім.газети Правда п\\в Донецьквугілля до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 закрито провадження у справі. Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права. Вказує, що закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є таке, що набрало законної сили, судове рішення, оскільки відмова у задоволенні позовних вимог у справі № 520/11260/19 не є перешкодою для повторного звернення до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що існує таке, що набрало законної сили рішення суду у справі №520/11260/19, яким вирішено спір щодо позовних вимог позивача, з якими він звернувся із даним позовом. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав. Умовами застосування п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України для закриття провадження є: - тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); - остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження); - набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили. При цьому, слід зазначити, що підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення. Отже, визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. Як встановлено судовим розглядом, [PERSON] звертався до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, в якому просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення засідання комісії з призначення та виплати пенсій при Ізюмському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області № 55 від 17 травня 2019 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області призначити [PERSON] пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, зарахувавши період роботи з 08.06.1992 по 15.08.1996 у Шахтоуправлінні ім.газети Правда п\\в Донецьквугілля до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року по справі №520/11260/19 у задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 по справі № 520/11260/19 залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 19.04.2021 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою [PERSON] на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 року. Таким чином, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року по справі №520/11260/19 набрало законної сили 27.02.2020 року. Як правильно вказав суд першої інстанції, у справі, що розглядається, та у справі №520/11260/19 позивачем було заявлено позовні вимоги, які є аналогічними, сторони також співпадають. При цьому, рішенням суду у справі № 520/11260/19 надано правову оцінку законності прийнятого рішення засідання комісії з призначення та виплати пенсій при Ізюмському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області №55 від 17 травня 2019 року. Також, у рішенні від 29.11.2019 року по справі №520/11260/19 суд зазначив про те, що судом не встановлено протиправності спірного рішення відповідача про відмову у призначенні [PERSON] пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 через незарахування періоду роботи з 08.06.1992 по 15.08.1996 у Шахтоуправлінні ім.газети Правда п\\в Донецьквугілля до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 09.10.2018 у справі № 809/487/18 підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше. Колегія суддів зазначає, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Отже, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет, то наявні підстави для закриття провадження у справі згідно п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України. При цьому, аргументи апеляційної скарги позивача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевірив обставини справи, а доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують з наведених вище підстав. Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2021 було відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 2270 грн. до ухвалення рішення у справі. Оскільки у задоволенні апеляційної скарги позивача було відмовлено, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Державного бюджету судовий збір у розмірі 2270 грн., сплату якого було відстрочено до ухвалення рішення.

Результат розгляду: granted