Рішення адміністративного суду від 2023-01-11 00:00:00+02

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просив: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 163950017666 від 14 квітня 2022 року про відмову у переведенні з пенсії за віком на пільгових умовах; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового страхового стажу позивача періоди роботи \~з 19 липня 1983 року по 07 червня 1984 року та з 02 вересня 1986 року по 30 липня 1993 року в Кременчуцьке БУ-120 тресту "Харківстальконструкція", з 01 серпня 1993 року по 24 березня 2000 року в Повному товаристві "Будівельно-монтажна фірма "Скор", з 25 березня 2000 року по 19 жовтня 2012 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Бікор", з 05 листопада 2012 року по 02 серпня 2016 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажінжиніринг", які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 06 квітня 2022 року (дня подання заяви про призначення пенсії). Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2022 відмовлено в задоволенні позову. Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Так в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач повинен був надати уточнюючи довідки є необґрунтованим, оскільки законодавством України встановлено пріорітетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах, а отже основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а довідка уточнюючого характеру чи наказ про атестацію робочих місць можу бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Також зазначає, що відповідно до постанови Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 520/15025/16-а не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист та бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком \~на пільгових умовах. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області подано відзив, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 06 квітня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. До заяви ініціатором звернення приєднано: паспорт, трудову книжку, військовий квиток, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідку про прийняття на роботу (навчання), заяву про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк), пам`ятку пенсіонера, інші документи - витяг з наказу № 3/н від 09 лютого 2005 року, що підтверджується розпискою-повідомленням до заяви про призначення пенсії (а.с. 13, 14). Відповідно до принципу екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, заява позивача розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яке прийняло рішення №\~ \~163950017666 від 14 квітня 2022 року \~про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку (а.с. 15). Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до суду з позовом. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що уточнюючі довідки, передбачені пунктом 20 Порядку № 637, позивачем ні відповідачу під час \~звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, ні суду під час звернення з цим позовом не надано, а відтак подані позивачем документи унеможливлюють встановлення факту роботи позивача на роботах, що дають підстави для його зарахування до спеціального стажу, професії або посади; характеру виконуваної роботи; розділу, підрозділу, пункту, найменування списків або їх номерів, куди включається цей період роботи у шкідливих та важких умовах праці та не підтверджено зайнятість повний робочий день на вказаних роботах. За викладених обставин, суд погоджується з доводами Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про правомірність та обґрунтованість спірного рішення. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону. Згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-VI на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Аналіз наведених норм свідчить про те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. За змістом спірного рішення відповідачем зазначається, що стаж за списком №2 не визначено, оскільки відсутня довідка підтверджуюча пільговий характер роботи заявника, тобто не визначено період роботи у шкідливих та важких умовах праці та не підтверджено зайнятість повний робочий день на вказаних роботах та не надано доказів проходження атестації останнього, а тому визначити загальну тривалість пільгового стажу роботи немає можливості. Згідно положень статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно з пунктом 10 Порядку № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637. Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17 та від 31.03.2020 року у справі № 678/65/17. Надана під час розгляду справи копія трудової книжки позивача містить записи про відповідний трудовий стаж із посиланням на відповідні накази як на підставу внесення записів. Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 20 цього Порядку). Згідно відомостей трудової книжки [NUMBER] Щербини [PERSON] \~працював на посаді: - з 19.07.1983 по 07.06.1984\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Кременчуцьке БУ-120 тресту Харківстальконструкція - монтажник 3-го розряду по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій; \~- з 02.09.1986\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~по 30.07.1993\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Кременчуцьке БУ-120 тресту Харківстальконструкція - монтажник 3-го та 4-го розряду по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій; - з 01.08.1993 по 24.03.2000 Повне товариство Будівельно-монтажна фірма Скор - монтажник 4-го розряду по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій ; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~з 25.03.2000 по 19.10.2012 Товариство з обмеженою відповідальністю Бікор - монтажник 4-го розряду по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій, майстер, виконавець робіт (Список № 2); -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~з 05.11.2012 по 31.03.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецмонтажінжиніринг» - виконавець робіт (а.с. 20-23). Згідно пункту 8 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року N 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються "Список N 1 производств, цехов, профессий и должностей на подземныхработах, на работах с вреднымиусловиями труда и в горячих цехах, работа в которыхдает право на государственнуюпенсию на льготныхусловиях и в льготныхразмерах" і "Список N 2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которыхдает право на государственнуюпенсию на льготных условиях и в льготных размерах", затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 N 1173. Списком № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, розділом XXIX Будівництво будівель та споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту та зв`язку, житлових та культурно-побутових, а також надземних будівель та споруд шахт, копалень і комунікацій передбачені монтажники по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій. Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, розділом XXVII Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та ремонт будівель, споруд та інших об`єктів передбачені монтажники по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій. Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, розділом XXVII Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та ремонт будівель, споруд та інших об`єктів передбачені монтажники по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій. Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36, розділом XXVII «Будівництво» передбачені монтажники по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій, виконавці робіт, майстри будівельних та монтажних робіт. У Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461, з розділу XXVII «Будівництво» (набув чинності з 03.08.2016 року) були виключені виконавці робіт та майстри будівельних та монтажних робіт. Враховуючи вищевикладене, професії (посади), за якими позивач працював на вказаних вище підприємствах у спірний період, зокрема, передбачені Списками № 2, чинними на час роботи позивача. Колегією суддів встановлено, що записи в трудовій книжці позивача про періоди роботи на посаді: - з 19.07.1983 по 07.06.1984\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Кременчуцьке БУ-120 тресту Харківстальконструкція - монтажник 3-го розряду по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій; \~- з 02.09.1986\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~по 30.07.1993\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Кременчуцьке БУ-120 тресту Харківстальконструкція - монтажник 3-го та 4-го розряду по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій; - з 01.08.1993 по 24.03.2000 Повне товариство Будівельно-монтажна фірма Скор - монтажник 4-го розряду по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій ; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~з 25.03.2000 по 19.10.2012 Товариство з обмеженою відповідальністю Бікор - монтажник 4-го розряду по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій, майстер, виконавець робіт (Список № 2); -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~з 05.11.2012 по 31.03.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецмонтажінжиніринг» - виконавець робіт засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають. Доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день на зазначених посадах, та інших доказів, які підтверджували б невиконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірні періоди, до суду не надано. Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41. Відповідно до пункту 4 цього Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. За правилами пункту 4.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Отже, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Відповідно до Роз`яснень про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205, в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці. Таким чином, атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації. Основна ж мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Враховуючи вищевикладане, колегія суддів вважає, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ. Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 в справі № 520/15025/16.. Отже відповідальність за не проведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що період роботи позивача на посадах, передбачених Списком №2 за спірні періоди з 19 липня 1983 року по 07 червня 1984 року та з 02 вересня 1986 року по 30 липня 1993 року в Кременчуцьке БУ-120 тресту "Харківстальконструкція", з 01 серпня 1993 року по 24 березня 2000 року в Повному товаристві "Будівельно-монтажна фірма "Скор", з 25 березня 2000 року по 19 жовтня 2012 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Бікор", з 05 листопада 2012 року по 02 серпня 2016 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажінжиніринг" підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 163950017666 від 14 квітня 2022 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 [PERSON] зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 період його роботи за відповідними професіями, передбаченими Списками №2, у період з 19 липня 1983 року по 07 червня 1984 року та з 02 вересня 1986 року по 30 липня 1993 року в Кременчуцьке БУ-120 тресту "Харківстальконструкція", з 01 серпня 1993 року по 24 березня 2000 року в Повному товаристві "Будівельно-монтажна фірма "Скор", з 25 березня 2000 року по 19 жовтня 2012 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Бікор", з 05 листопада 2012 року по 02 серпня 2016 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажінжиніринг". В той же час, стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 06 квітня 2022 року (дня подання заяви про призначення пенсії), суд зазначає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки по суті відповідачем не було досліджено вказані періоди роботи позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Відповідно до пунктів 2-4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Частиною 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивач, за захистом яких він звернувся до суду. Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення від 14.04.2022 №163950017666 про відмову в призначенні пенсії, тому з метою правильного та ефективного способу захисту порушеного права суд приходить до висновку про наявність підстав зобов`язання відповідача зарахувати [PERSON] до пільгового стажу для призначення пенсії за віком період роботи з 19 липня 1983 року по 07 червня 1984 року та з 02 вересня 1986 року по 30 липня 1993 року в Кременчуцьке БУ-120 тресту "Харківстальконструкція", з 01 серпня 1993 року по 24 березня 2000 року в Повному товаристві "Будівельно-монтажна фірма "Скор", з 25 березня 2000 року по 19 жовтня 2012 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Бікор", з 05 листопада 2012 року по 02 серпня 2016 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Спецмонтажінжиніринг" \~та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду. Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно\~ ст. 242 КАС України\~ рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до\~ ст.317 КАС України\~ підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови\~ про часткове задоволення позовних вимог. Згідно ч. 3, 6\~ ст. 139 КАС України, \~при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в розмірі \~620, 25грн. та \~Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 620, 25 грн.

Результат розгляду: partial