Рішення адміністративного суду від 2023-05-08 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просила: - визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-26345-49 від 20.01.2022 Головного управління ДПС у Запорізькій області; - зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника позивача шляхом виключення з неї суми заборгованості зі сплати єдиного внеску, що виникла на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-26345-49 від 20.01.2022. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) в загальному розмірі 32050,17 грн. є протиправною та такою, що прийнята всупереч приписів чинного законодавства України. Позивачка зазначає, що має свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю, проте працювала в якості найманого працівника і роботодавець у повному обсязі сплачував за позивачку єдиний внесок, у зв`язку з чим відповідач не мав права нараховувати єдиний внесок у подвійному розмірі. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.12.2022 позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 20 січня 2022 року №Ф-26345-49 про сплату боргу (недоїмки) в частині визначення недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 21195,59 грн. Зобов`язано Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків [PERSON] з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом виключення самостійно нарахованої недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 20 січня 2022 року №Ф-26345-49 у сумі 21195,59 грн. В іншій частині позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Позивачка \~вказує, що спірна вимога Ф-26345-49 від 20.01.2022 повинна бути визнана неправомірною і скасована в повному обсязі щодо всієї суми боргу з єдиного внеску, яка в ній визначена, включаючи основне зобов`язання, штрафи та пеню. Вважає посилання суду у якості підстав для залишення в силі вимоги в частині нарахування штрафів та пені, на те, що рішення про застосування штрафних санкцій не є предметом розгляду даної справи, неправильним, оскільки позивачка заявила до суду вимоги про визнання неправомірною і скасування вимоги в повному обсязі (і суми недоїмки, і суми штрафних санкцій). Крім того, відповідач подав до виконавчої служби заяву про примусове виконання вимоги також у повному обсязі і виконавче провадження також відкрито щодо стягнення за вимогою у повному обсязі (і суми недоїмки і суми штрафних санкцій). Також, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, прийняти нове рішення про відмову в позові. В апеляційній скарзі відповідач зазначає про правомірність та обґрунтованість спірної вимоги, з огляду на те, що положення\~ Закону №2464-VІ\~ не містять виключення та не передбачають такої умови для звільнення від сплати ЄСВ як наявність трудових відносин. Крім того, відповідач зауважив, що на момент формування спірної вимоги, у інтегрованій картці платника ЄСВ обліковувалася заборгованість з ЄСВ. Отже, на думку відповідача, позивачка мала обов`язок зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розумінні\~ Закону №2464-VІ. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивачки, відповідно до якого просить залишити рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову без змін, зазначаючи, що \~\~в інтегрованій картці платника позивачки 08.12.2021 обліковується недоїмка в розмірі 10854,58 грн., яка складається із штрафу \~в сумі 3163,92 грн., пені в сумі 7690,66 грн. згідно рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату \~єдиного внеску № 149382405 від 19.10.2021. Оскільки \~зазначене рішення направлено на податкову адресу позивачки поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, воно вважається належним чином надісланим (врученим), не оскаржене позивачкою, тому є узгодженим, а заборгованість підлягає сплаті \~\~в повному обсязі. Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до\~ ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України\~ в порядку письмового провадження. Відповідно до ч. 1\~ ст. 308 КАС України\~ суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на підставі рішення Запорізької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28.08.2015 за №11 [PERSON] отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №11 від 28.08.2015. Відповідно до довідки Приватного підприємства «Госпрозрахункове бюро «Енергія» від 29.07.2022 №74 [PERSON] працює на підприємстві на посаді юрисконсульт з 01.02.2010 по теперішній час. За цей період виплачена заробітна плата у розмірі 952054,68 грн. та перераховано ЄСВ у розмірі 244379,10 грн. 20.01.2022 ГУ ДПС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-26345-49, відповідно до якої станом на 31.12.2021 заборгованість [PERSON] зі сплати єдиного внеску становить 32050,17 грн. Означена заборгованість позивачки зі сплати єдиного внеску у розмірі 32050,17 грн. складається з: - суми заборгованості зі сплати єдиного внеску за період 2017 рік -\~ 4 квартали 2020 року у розмірі 21195,59 грн.; - суми штрафної санкції в розмірі 3163,92 грн. та пені в розмірі 7690,66 грн. відповідно до рішення про застосування штрафної санкції та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №149382405/826 від 19.10.2021. Сума недоїмки в розмірі 21195,59 грн. визначена виходячи з нарахованого контролюючим органом \~єдиного внеску за період 2017 рік 4 квартали 2020 року - 38888,74 грн. \~з урахуванням стягненої в межах виконавчого провадження суми 17863,15 грн. З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню частково. Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI, адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). В силу ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатське об`єднання є юридичною особою, створеною шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту. Статтею 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску. Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Пунктом 5 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності. Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої\~ статті 7 Закону № 2464-VI\~ (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої\~ статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до\~ Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої\~ статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Системний аналіз наведених норм свідчить, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Разом з тим, як \~правильно зазначено судом першої інстанції, відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює,\~ Законом №2464-VI\~ не врегульовано, \~тому в даному випадку слід виходити з такого. \~ Згідно наведених правових норм \~метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Отже, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності. Таким чином, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.11.2019 у справі № 160/3114/19 (провадження № К/9901/25439/19). Як встановлено вище, відповідно до довідки Приватного підприємства «Госпрозрахункове бюро «Енергія» від 29.07.2022 №74 [PERSON] працює на підприємстві на посаді юрисконсульта з 01.02.2010. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] у період з 2017 по 2020 роки (включно) роботодавець ПП «Госпрозрахункове бюро «Енергія» нараховувало позивачу заробітну плату, з якої в повному обсязі сплачено страхові внески. Таким чином, у періоди, за які у спірній вимогі визначені суми єдиного внеску як такі, що підлягають сплаті, позивачка перебувала у трудових відносинах з роботодавцем - страхувальником, який, нараховуючи позивачці заробітну плату, сплачував за неї як страхувальни єдиний соціальний внесок. Докази зворотного відповідачем як того вимагає ч.2 \~ст.77 \~КАС України, не подані. Доказів отримання позивачем у спірний період доходів від провадження адвокатської діяльності відповідачем також не надано. Також суд першої інстанції правильно врахував той факт, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.02.2020 у справі №280/2620/19 між тими ж сторонами визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 05.12.2018 №Ф-26345-49 на суму 15989,54 грн. Судом у справі №280/2620/19 встановлено, що сума 15989,54 грн. складається \~із суми недоїмки за період 2017 рік 3 квартали 2018 року та суми штрафних санкцій 170,00 грн. Висновок суду у справі №280/2620/19 про протиправність вимоги від 05.12.2018 №Ф-26345-49 зроблений з огляду на відсутність у позивачки обов`язку по сплаті у цей період єдиного внеску, оскільки у періоді, в якому за позицією контролюючого органу позивачем не сплачено ЄСВ, позивачка була найманим працівником, за цей період\~ роботодавцем сплачено за позивача єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах, визначених законодавством. Отже, незважаючи на висновки суду у справі №280/2620/19, відповідачем в оскаржуваній вимогі від 20.01.2022 №Ф-26345-49 визначено недоїмку за той же період 2017 рік 3 квартали 2018 року. Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність формування контролюючим органом спірної \~вимоги про сплату боргу від 20 січня 2022 року №Ф-26345-49 в сумі 21195,59 грн. Стосовно \~висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування спірної вимоги в частині штрафної санкції в сумі 3163,92 грн. та пені в сумі 7 690,66 грн., нарахованих згідно рішення про застосування штрафної санкції та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №149382405/826 від 19.10.2021, суд апеляційної інстанції зазначає таке. За визначенням п.1 ч.1 ст.6 Закону № 2464-VI в редакції на час виникнення спірних правовідносин, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.10 ст.25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. За приписами п.2 ч.11 ст.25 Закону № 2464-VI \~орган доходів і \~зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається \~штраф \~у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. Відповідно до ч.14 ст.25 Закону № 2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення. Оскарження рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки. Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів. Пунктом 15 ст.25 цього Закону передбачено, що рішення податкового органу про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом. У разі якщо платник єдиного внеску не сплатив зазначені в рішенні суми протягом десяти календарних днів, а також не повідомив у цей строк податковий орган про оскарження рішення, таке рішення передається державній виконавчій службі в порядку, встановленому законом. Суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску. Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки. Встановлені фактичні обставини справи свідчать, що рішенням №149382405/826 від 19.10.2021, яке стало підставою для формування показників недоїмки в оскаржуваній вимогі від 20.01.2022 №Ф-26345-49, до позивачки на підставі ч.10, п.2 ч.11 ст.25 Закону № 2464-VI застосований штраф на суму недоїмки 15819,54 грн. та нарахована пеня за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Виходячи з приписів ст.25 \~Закону № 2464-VI в частині формування та виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про нарахування пені та застосування штрафів\~ та враховуючи, що означені вище штраф \~- 3163,92 грн. та пеня - 7 690,66 грн. \~пов`язані з виникненням недоїмки, щодо якої суд зробив висновок про протиправність її визначення, суд апеляційної інстанції, вважає, що включення до оскаржуваної вимоги про сплату недоїмки вказаних сум штрафу та пені є протиправним, що, відповідно, \~є підставою для скасування вимоги від 20.01.2022 №Ф-26345-49 в повному обсязі. В той же час суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків [PERSON] з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом виключення самостійно нарахованої недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 20 січня 2022 року №Ф-26345-49 у сумі 21195,59 грн. Згідно пункту 2 розділу І Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 12 січня 2021 року № 5, інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу. За змістом пункту 1 розділу ІІ зазначеного Порядку, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць. Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Згідно з п.4-5 розділу І Порядку відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи. Моніторинг повноти та своєчасності внесення первинних показників у підсистеми інформаційної системи забезпечується керівниками структурних підрозділів територіального органу ДПС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів. Оскільки облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника, то матеріально-правовий інтерес платника податків полягає в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах №816/2042/16 від 13.02.2018, від 10 квітня 2020 року у справі №813/1760/18 та від 01 липня 2020 року у справі №640/8980/19, і враховується судом при прийнятті рішення. Таким чином, \~з огляду на безпідставність визначення відповідачем суми недоїмки 21195,59 грн. суд першої інстанції дійшов правильного висновку \~\~про наявність підстав для проведення коригування в інтегрованій картці позивача шляхом виключення нарахованого єдиного соціального внеску в цій сумі. Вимоги про виключення з інтегрованої картки платника позивачки \~сум штрафу \~3163,92 грн. та пені 7690,66 грн. \~суд апеляційної інстанції вважає такими, що не підлягають задоволенню як безпідставні. Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів рішення №149382405/826 від 19.10.2021 про застосування штрафних санкцій направлено на податкову адресу позивачки рекомендованим листом з повідомленням. Позивачкою не надано суду жодних доказів оскарження, скасування чи відкликання означеного рішення контролюючого органу, вказане рішення не оскаржено і в межах цієї справи. Отже, оскільки рішення про нарахування штрафних санкцій та пені №149382405/826 від 19.10.2021 є чинним, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для виключення з інтегрованої картки платника \~сум штрафу та пені, відображених \~на підставі такого рішення. З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, з невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області від 20 січня 2022 року №Ф-26345-49 в частині визначення недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 21195,59 грн. і є підставою для скасування рішення \~суду в цій частині з прийняттям нового рішення.

Результат розгляду: partial