Рішення адміністративного суду від 2022-10-27 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району, в якому просив: - визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо виплати у 2021 році, [PERSON] , як учаснику бойових дій, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, в розмірі меншому, ніж п`ять мінімальних пенсій за віком; - стягнути з управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району, за рахунок компів державного бюджету України, на користь [PERSON] , недоплачену частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2021 рік, відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, у розмірі 7 354 гривні. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12.05.2022 року адміністративний позов [PERSON] \~було задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо недоплати [PERSON] щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі, визначеному частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зобов`язано Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району нарахувати і виплатити [PERSON] недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, \~Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати \~та прийняте нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що останній здійснив нарахування та виплату позивачу щорічної разової грошової допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі, визначеному чинним законодавством, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог. Відзив від позивача на адресу суду не надходив. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі приписів \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ст. 311 КАС України. Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів \~вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом першої інстанції, позивач є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, згідно з посвідченням серії [NUMBER] від 06.04.1998. Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) просив здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік. За результатами розгляду вказаної заяви відповідач листом від 10.09.2021 за вих.№06-07/4668 повідомив, що виплата щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2021 році здійснюється у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 325 від 08.04.2021. Зазначено, що виплату позивачу такої допомоги у квітні 2021 році здійснено у розмірі 1491 грн. Не погодившись з наведеними діями відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів. Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу щорічну грошову допомогу до 5 травня 2021 року, в розмірі, передбаченому частиною п`ятою статті 12 Закону №3551. Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Правовий статус ветеранів війни щодо забезпечення створення належних умов для їх життєдіяльності та сприянню у формуванні в суспільстві шанобливого ставлення до них визначено в Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 № 367-XIV доповнено статтю 13 Закону №3551-XII частиною в такій редакції: «щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком». Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст вказаної вище частини статті 13 Закону № 3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону № 107-VI, визнані неконституційними. Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статті 13 Закону № 3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 3551-XII фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів. Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України. Згідно із підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України \~доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей \~12, \~13, \~14, \~15 \~та \~16 Закону № 3551-XII \~застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Конституційний Суд України Рішенням від 27.02.2020 № 3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей \~12, \~13, \~14, \~15 \~та \~16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22.05.2008 № 10-рп/2008, дійшов висновку, що Бюджетним кодексом України \~не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. Таким чином, на час виникнення спірних відносин, Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 відновлено дію частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-XII \~у редакції \~Закону № 367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Водночас, Кабінет Міністрів України постановою «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» № 325 від 08.04.2021 установив, що разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків становить \~1491.00 грн. Таким чином на час виплати позивачу у 2021 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постанова КМУ № 325. В даному випадку, суд апеляційної інстанції зазначає, що виходячи із визначених у частині четвертій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2021 році слід застосовувати не положення постанови КМУ №325, а приписи Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який має вищу юридичну силу. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачем \~як суб`єктом владних повноважень по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що зобов`язаний завершити процедуру проведення розрахунків з отримувачами щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році, виплачено позивачу відповідну одноразову грошову допомогу у розмірі 1491.00 грн., що є меншим ніж передбачено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи. Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied