Рішення адміністративного суду від 2022-07-13 00:00:00+03

31.05.2021 Управління Держпраці у Житомирській області (далі Управління) звернулося в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» (далі - Товариство) просило застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду, а саме заборонити виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки в частині: АЗС в Житомирському районі, с/р Садківська, а/д 154 км+600м. до усунення порушень, зазначених у акті перевірки від 31.03.2021 №523/09-696. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року в задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що передача АЗК з АГЗП № 08-02 (Житомирська область, Житомирський район, автодорога Київ-Чоп, 154км+600м) в оренду відповідачу ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» відповідно до договору оренди від 01.04.2019 № 1/3, укладеного між ТзОВ «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП» та ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ», додатку № 3 від 01.04.2019 до договору, додаткової угоди від 26.03.2021 до договору та акту приймання-передачі від 01.04.2019, не є підставою для проведення відповідачем як суб`єктом господарювання, у користування якого передана АЗС, нової ідентифікації ОПН та подання декларації безпеки ОПН (позаяк, як уже зазначалося, така ідентифікація проведена, а декларація подана власником АЗС - ТзОВ «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП»), як і не є підставою в розумінні пункту 19 Порядку № 956 для повторної ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки. Суд першої інстанції вказав, що позивач Управління Держпраці у Житомирській області належними та допустимими доказами не довело наявності в діях відповідача порушення, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом (пункт 1 опису виявлених порушень акту від 31.03.2021 № 523/09-696, \~тому правові та фактичні підстави для задоволення позовних вимог у даній справі відсутні. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління Держпраці у Житомирській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивач вправі здійснювати державний нагляд (контроль). Скаржник вказує, що враховуючи характер виявлених порушень, а також ризик завдання шкоди життю та здоров`ю не лише працюючим, а й оточуючим, в позові зазначено, що застосування заходів реагування здійснюється щодо АЗС 08-02. Скаржник вказує, що не проведено ідентифікацію та декларування безпеки об`єкта підвищеної небезпеки. Скаржник зазначає, що обов`язок по ідентифікації лежить не лише на власнику, а й на суб`єкті господарювання в якого в користуванні є хоча б один потенційний об`єкт підвищеної небезпеки. Скаржник звертає увагу на небезпеку, яка може виникнути у разі неналежної експлуатації АЗС. Товариство подало відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що ідентифікація об`єкта та декларування безпеки проведено власником об`єкта. Зазначає, що передача АЗС №08-02 в оренду відповідачу не є підставою для проведення ним, як суб`єктом господарювання у користування якого передана АЗС, повторної ідентифікації та відповідно надання нової декларації безпеки. Також зазначає, що відповідно до листа Управління Держпраці у Волинській області від 30.09.2021 №4246/07 АЗС №08-02 не віднесено до об`єктів підвищеної небезпеки. В судовому засіданні 13.07.2022 представник скаржника апеляційну скаргу підтримав, відповідач явку повноважного представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає. З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що на виконання дорученням Прем`єр-Міністра України від 11.03.2021 № 10033/1/1-21 (а.с.3), на підставі наказу від 29.03.2021 № 604 та направлення від 29.03.2021 № 523/09 (а.с.4), у період з 30.03.2021 по 31.03.2021 посадовою особою Управління Держпраці у Житомирській області проведено позапланову перевірку щодо додержання ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, зайнятості населення на виробничому об`єкті - АЗС за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с/р Садківська, автодорога Київ-Чоп (на Будапешт через Львів, Мукачеве, Ужгород) 154км+600м. За результатами проведеної перевірки складено акт від 31.03.2021 № 523/09-696, відповідно до якого перевіркою виявлено ряд порушень вимог законодавства, зокрема, суб`єкт господарської діяльності, що здійснює експлуатацію АЗК, не проведено ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогових мас небезпечних речовин та не розроблено декларацію безпеки ОПН, чим порушено вимоги статті 9 та статті 10 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», постанови КМУ №956 від 11.07.2002. Негативний наслідок смерть працюючої особи, шкода здоров`ю працюючої особи (а.с.5-14). 31.03.2021 посадовою особою Управління Держпраці у Житомирській області винесено директору АЗС ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» Олексюку В.В. припис №523/09-696 про усунення виявлених порушень законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки в строк до 01.05.2021, а порушення, вказане у пункті 1 опису виявлених порушень акту від 31.03.2021 № 523/09-696 - негайно (а.с.15-16). Вважаючи, що виявлення зазначеного порушення передбачає необхідність негайного зупинення робіт підвищеної небезпеки, та експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме АЗС в Житомирському районі, с/р Садківська, а/д 154 км. + 600 м., Управління 31.05.2021 звернулось з позовом до суду про застосування заходів реагування. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного. Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №877-V) встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Серед основних завдань Держпраці є здійснення державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки. Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом. Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики від 27.03.2015 № 340, Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується. Згідно з пунктом 3 вказаного Положення серед основних завдань Управління Держпраці є здійснення державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки. Відповідно до положень підпункту 20 пункту 4 Управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки та потенційно небезпечними об`єктами, з питань проведення ідентифікації та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки. Згідно із частиною 6 статті 7 Закону № 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю). За правилами частини 7 статті 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. Як вбачається з відзивів на позовну заяву та апеляційну скаргу, Товариство наявність законодавчо встановленої компетенції позивача на проведення перевірки, підстави проведення такої перевірки та порядок проведення під сумнів не ставить, однак не погоджується з зазначеним у позові порушенням: не проведення ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогових мас небезпечних речовин, не розроблення декларації безпеки ОПН. Так, правові, економічні, соціальні та організаційні основи діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки визначені Законом України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» від 18.01.2001 № 2245-III (далі Закон № 2245-III) відповідно до статті 1 якого об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру; ідентифікація об`єктів підвищеної небезпеки - порядок визначення об`єктів підвищеної небезпеки серед потенційно небезпечних об`єктів; порогова маса небезпечних речовин - нормативно встановлена маса окремої небезпечної речовини або категорії небезпечних речовин чи сумарна маса небезпечних речовин різних категорій; декларація безпеки - документ, який визначає комплекс заходів, що вживаються суб`єктом господарської діяльності з метою запобігання аваріям, а також забезпечення готовності до локалізації, ліквідації аварій та їх наслідків. Статтею 9 Закону № 2245-III встановлено, що суб`єкт господарської діяльності ідентифікує об`єкти підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогової маси небезпечних речовин. Нормативи порогової маси небезпечних речовин встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок ідентифікації, форма та зміст оповіщення про її результати визначаються Кабінетом Міністрів України. На основі ідентифікаційних даних Кабінет Міністрів України затверджує класифікацію об`єктів підвищеної небезпеки і порядок їх обліку. Відповідно до статті 10 Закону № 2245-III суб`єкт господарської діяльності готує і подає до місцевих органів виконавчої влади декларацію безпеки об`єкта підвищеної небезпеки. Суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність за достовірність даних, наведених у декларації безпеки. Порядок розроблення декларації безпеки, її зміст, методика визначення ризиків та їх прийнятні рівні встановлюються Кабінетом Міністрів України. Подання декларації безпеки або іншої звітної документації не звільняє суб`єктів господарської діяльності від державного нагляду і контролю за їх діяльністю. Вимоги частини першої цієї статті поширюються на підприємства, установи, організації, які планують експлуатувати хоча б один об`єкт підвищеної небезпеки. Нормативи порогових мас небезпечних речовин для ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки, Порядок ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, Порядок декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 956. Відповідно до пунктів 3-4 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки суб`єкт господарювання, у власності або користуванні якого є хоча б один потенційно небезпечний об`єкт чи який має намір розпочати будівництво такого об`єкта, організовує проведення його ідентифікації. Потенційно небезпечний об`єкт вважається об`єктом підвищеної небезпеки відповідного класу у разі, коли значення сумарної маси небезпечної або декількох небезпечних речовин, що використовуються або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються на об`єкті, дорівнює або перевищує встановлений норматив порогової маси. Суб`єкт господарювання складає повідомлення про результати ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки за формою ОПН-1 (додаток 1) і надсилає його у двотижневий термін відповідним територіальним органам Держпраці, ДСНС, Держекоінспекції, державної санітарно-епідеміологічної служби, Держархбудінспекції, а також відповідній місцевій держадміністрації або виконавчому органу місцевої ради (далі - уповноважені органи). Згідно з пунктами 3-4 Порядку декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки суб`єкт господарювання, у власності або користуванні якого є хоча б один об`єкт підвищеної небезпеки, організовує розроблення і складання декларації безпеки об`єкта підвищеної небезпеки (далі - декларація безпеки) відповідно до вимог цього Порядку. Декларація безпеки складається за формою згідно з додатком 1 на основі дослідження суб`єктом господарювання ступеня небезпеки та оцінки рівня ризику виникнення аварій (далі - рівня ризику), що пов`язані з експлуатацією цих об`єктів. Для об`єктів підвищеної небезпеки, що експлуатуються, декларація безпеки складається як самостійний документ. Для ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки до небезпечних речовин за їх властивостями відносяться такі категорії речовин: горючі рідини - рідини, які можуть самозайматися, а також займатися за наявності джерела горіння і самостійно горіти після його видалення. Горючі рідини з температурою спалаху, що дорівнює або менша 61 град.C у закритому тиглі або менша 66 град.C у відкритому тиглі, належать до легкозаймистих. Особливо небезпечними є легкозаймисті рідини, температура спалаху яких не перевищує 28 град.C Бензин - рухлива, горюча здебільшого безбарвна рідина з характерним запахом; питома вага 0,700 0,780 кг./л.; легко випаровується, утворює з повітрям у певних концентраціях вибухові суміші, Т° спалаху нижче 0°. Більшість бензинів замерзає нижче -60 C. Має від 4 до 12 атомів вуглецю. Близько 90\~ \~\~\~\~\~\~% добувають з нафти. Отже, автозаправна станція призначена для зберігання нафтопродуктів, які належать до небезпечних речовин, тому є об`єктом підвищеної небезпеки та має значний ризик створення загрози життю та здоров`ю населення, а обов`язок по ідентифікації та декларуванні об`єкта підвищеної небезпеки лежить не тільки на власнику, але і на суб`єкті господарювання, у користуванні якого є хоча б один об`єкт підвищеної небезпеки. З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що листами від 16.04.2021, від 05.05.2021 (а.с.39-49) відповідач надіслав позивачу інформацію щодо усунення порушень, виявлених при проведенні позапланового заходу на об`єктах ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» з 30.03.2021 по 05.04.2021. Зокрема, у листі від 16.04.2021 повідомлено, що ідентифікацію ОПН проведено, повідомлення про результати ідентифікації надано до Управління Держпраці у Житомирській області, об`єкт внесено до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки, про що зроблено запис у журналі реєстрації ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки та надано код ОПН 18.34524327.12.2. Декларацію безпеки ОПН розроблено та зареєстровано в Управлінні Держпраці у Житомирській області 12.12.2017 - 18.34524327.12.2Д (документи оформлені на власника ТзОВ «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП») (а.с.39). В матеріалах справи наявні повідомлення про результати ідентифікації ОПН по АЗК з АГЗП № 08-02 (Житомирська область, Житомирський район, автодорога Київ-Чоп, 154км+600м) від 20.11.2017 (а. с. 50-53), декларація безпеки ОПН від 20.11.2017 по АЗК з АГЗП № 08-02 (Житомирська область, Житомирський район, автодорога Київ-Чоп, 154км+600м), проведені та складені ТОВ «Вест Ойл Груп» (а. с. 54-87), а також листи Управління Держпраці у Житомирській області від 12.12.2017 № 5334, № 5335, адресовані ТОВ «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП» - власнику вказаної АЗК, про присвоєння реєстраційного номеру декларації безпеки у Державному реєстрі ОПН та про внесення об`єктів до Державного реєстру ОПН, про що зроблено запис у журналі реєстрації ідентифікації ОПН (а.с. 88-89). Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, АЗС за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с/р Садківська, автодорога Київ-Чоп (на Будапешт через Львів, Мукачеве, Ужгород) 154км+600м, перебуває в оренді відповідача ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» відповідно до договору оренди від 01.04.2019 № 1/3, укладеного між ТОВ «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП» (Орендодавець) та ТзОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» (Орендар) (а.с.30-31), додатку № 3 від 01.04.2019 до договору (а.с.32-34), додаткової угоди від 26.03.2021 до договору (а.с.35), акту приймання-передачі від 01.04.2019 (а.с.36-38). На думку суду першої інстанції передача АЗК з АГЗП № 08-02 (Житомирська область, Житомирський район, автодорога Київ-Чоп, 154км+600м) в оренду відповідачу ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» не є підставою для проведення відповідачем як суб`єктом господарювання, у користування якого передана АЗС, нової ідентифікації ОПН та подання декларації безпеки ОПН, оскільки така ідентифікація проведена, а декларація подана власником АЗС - ТзОВ «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП»), як і не є підставою в розумінні пункту 19 Порядку № 956 для повторної ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки. Такі висновки суду першої інстанції, з огляду на зазначене попередньо законодавче регулювання, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, адже проведення ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки - АЗС за адресою: АЗС в Житомирському районі, с/р Садківська, а/д 154 км+600м. власником вказаного об`єкта не виключає обов`язку здійснення такої ідентифікації та розроблення декларації безпеки безпосереднім користувачем АЗС, тобто відповідачем. При цьому, не виконання вимог статті 10 Закону № 2245-III, яка зобов`язує не власника АЗС, а суб`єкт господарської діяльності, яким у даному спорі є орендар АЗС відповідач по справі, готувати і подати до місцевих органів виконавчої влади декларацію безпеки об`єкта підвищеної небезпеки, який за приписами цієї статті несе відповідальність за достовірність даних, наведених у декларації безпеки, враховуючи встановлення суб`єктом контролю невиконання цього законодавчого обов`язку, про що викладено у приписі, адресованому відповідачу, складеного за наслідками проведеної перевірки та відображеному в акті від 31.03.2021 № 523/09-696, суд апеляційної інстанції доходить переконання про уникнення законодавчого обов`язку відповідачем, що має наслідком заборони відповідачу виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки до усунення порушень. Щодо покликання відповідача на лист Управління Держпраці у Волинській області від 30.09.2021 №4246/07, адресованого ТОВ «Вест Петрол Маркет», копію якого долучено відповідачем до матеріалів справи та згідно з яким АЗК з АГЗП № 08-02 «Садки» Житомирська область, Житомирський район, с.Садки, автодорога Київ-Чоп, 154+600, не віднесена до об`єктів підвищеної небезпеки, то суд апеляційної інстанції не бере такий до уваги, оскільки ні позивачем, ні відповідачем до суду не подано належних доказів встановлення, у передбаченому законом порядку, факту, або ж припинення діяльності відповідача на спірному об`єкті, або ж проведення позивачем контролю зі складенням \~відповідних висновків, щодо виключення АЗС відповідача за спірною адресою з об`єктів підвищеної небезпеки. Таким чином, відповідач, як суб`єкт господарювання, у користуванні якого є об`єкт підвищеної небезпеки, всупереч Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки та Порядку декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 №956, не виконав обов`язку щодо організації проведення ідентифікації та декларування безпеки об`єкта перевірки. Враховуючи непроведення відповідачем ідентифікації і декларування безпеки об`єкта підвищеної небезпеки, який перебуває у його користуванні, виявлені порушення у ході проведення перевірки порушення є такими, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей і такі суб`єктом господарювання не усунуті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявні правові підстави для застосування до ТОВ «Вест Петрол Маркет» заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом заборони йому виконувати роботи підвищеної небезпеки, експлуатувати машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки в частині АЗС за адресою: АЗС в Житомирському районі, с/р Садківська, а/д 154 км+600м. Відповідно до частини 5 статті 4 Закону № 877-V виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень. Оскільки державний нагляд у сфері господарської діяльності має на меті виявити та запобігти порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання, що здійснюється як в інтересах суспільства, так і для забезпечення безпеки життя та здоров`я людини, а також належних, безпечних і здорових умов праці, то застосування заходів реагування у сфері державного нагляду здійснюється судом до усунення суб`єктом господарювання тих порушень, що стали підставою для застосування заходів реагування. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що поняття загроза життю та/або здоров`ю людини є оціночним поняттям, який лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду), здійснення якого покладено на позивача, посадові особи та фахівці якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері. Під загрозою життю та здоров`ю людей слід розуміти виникнення умов, за яких подальше продовження господарської діяльності, виконання робіт або експлуатація об`єкта, машин і механізмів несе ризик спричинення внаслідок цих умов фізичної шкоди громадянам, в тому числі такої, яка може призвести до смертельних наслідків. Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Саме людина, її життя і здоров`я, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Кожен громадянин повинен бути забезпечений безпечними для його життя і здоров`я умовами праці та навчання. Недотримання суб`єктами господарювання вимог у сфері промислової безпеки, охорони праці призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю працюючих, що є неприпустимим. Отже, застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей. При цьому, застосування таких заходів обумовлюється саме наявністю факту порушення вимог законодавства, що зафіксований в акті перевірки та залишається не усунутим на час розгляду судом відповідного позову органу державного нагляду (контролю). Верховний Суд у постановах від 19.09.2019 у справі №420/6512/18, від 28.11.2019 у справі №820/4971/16 та від 31.10.2019 у справі №820/3704/16 зазначив, що: поняття загрози життю та здоров`ю є оціночним. Однак, вказане не спростовує необхідність дослідження судами доказів, якими обґрунтовується їх наявність, та зважаючи, що такі позови розглядаються за позовними заявами суб`єктів владних повноважень, суди не повинні обмежуватися тільки даними актів перевірок. Достовірність інформації про зафіксовані в них порушення має бути перевірена судами шляхом зібрання відповідних доказів, а застосування судом обраного заходу реагування обґрунтовуватися з дотриманням всіх принципів адміністративного судочинства. Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд апеляційної інстанції зауважує, що зазначений в адміністративному позові захід реагування, запропонований Управлінням Держпраці у Житомирській області, не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань охорони праці, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю працівників. Необхідність застосування зазначеного позивачем заходу реагування, на думку суду апеляційної інстанції, відповідає характеру виявлених порушень, а тому такий захід є співмірним до мети його застосування і таке втручання у права відповідача буде пропорційним. Усунення недоліків у повному обсязі, в свою чергу, буде вказувати на усунення ризиків загрози життю та здоров`ю людей, та буде підставою для відновлення безпечної експлуатації АЗК. При проведенні роботи щодо повного усунення виявлених порушень, відповідач, в силу вимог частини 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», може звернутися до Управління Держпраці у Житомирській області із відповідним повідомленням про усунення ним усіх встановлених порушень та щодо відновлення експлуатації після призупинення. Тобто, такий захід реагування, як заборона експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки в частині: АЗС в Житомирському районі, с/р Садківська, а/д 154 км+600м., має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень. Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявні правові підстави для вжиття заходів державного нагляду (контролю) та задоволення позовних вимог, оскільки недотримання відповідачем вимог законодавчих та нормативно-правових актів з промислової безпеки й високий ступінь небезпечності зазначених в акті перевірки порушень, вказує на наявність реального ризику виникнення надзвичайних ситуацій та створює загрозу життю та здоров`ю працівників підприємства. Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. З огляду на викладене, враховуючи положення стаття 317 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позов слід задовольнити. Щодо судових витрат, то відповідно до положень статті 139 КАС України такі розподілу не підлягають.

Результат розгляду: granted