Рішення адміністративного суду від 2022-07-05 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Чернівецької митниці Державної митної служби України про скасування постанов по справі про порушення митних правил №466/40800/21 та 0465/40800/21 від 24.11.2021. Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15.04.2022 позов задоволено. Поновлено строк подання позовної заяви на оскарження постанов про порушення митних правил. Скасовано постанову начальника Чернівецької митниці Державної служби України у справі про порушення митних правил №0466/40800/21 від 24 листопада 2021 року про притягнення громадянина України, ФОП [PERSON] , до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, закривши провадження у справі. Скасовано постанову начальника Чернівецької митниці Державної служби України у справі про порушення митних правил №0465/40800/21 від 24 листопада 2021 року про притягнення громадянина України, ФОП [PERSON] , до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, закривши провадження у справі. Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Представник позивача, в свою чергу, заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено, що 24 листопада 2021 року начальником Чернівецької митниці Державної служби України винесено постанови по справі про порушення митних правил №0466/40800/21 та №0465/40800/21, якими [PERSON] , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% від різниці митних платежів,що становить: згідно постанови №0466/40800/21 - 10028 гривень 55 копійок, згідно постанови №0465/40800/21 - 8222 гривень 37 копійок. Вважаючи такі постанови протиправними, позивач оскаржив їх до суду. Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивачем у митній декларації заявлені неправдиві відомості і що при зазначенні таких відомостей умисел позивача був спрямований саме на зменшення розміру митних платежів. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права з огляду на наступне. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що статтею 485 Митного кодексу України (далі - МК України) передбачена адміністративна відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги. Відповідно до частини 1 статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Згідно із статтею 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення. Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Слід врахувати, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого те, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості. Зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів). Склад правопорушення включає в себе ознаки, що характеризують зовнішній акт поведінки особи, його спрямованість і наслідки, і ознаки, що характеризують самого правопорушника і його психічне ставлення до вчиненого. Ознаки складу порушення митних правил характеризують об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт та суб`єктивну сторону порушення митних правил. Усі зазначені елементи складу порушення митних правил нерозривно поєднані між собою. Наявність цих елементів обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння як порушення митних правил. Тобто, для притягнення до адміністративної відповідальності згідно статті 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. Аналогічних висновків щодо статті 485 МК України дійшов Верховний Суд у постановах від 18 червня 2020 року у справі № 638/10546/16-а, від 27 січня 2022 року у справі №640/5320/17. Як встановлено судом, підставою для прийняття митним органом оскаржуваних постанов є \~дії позивача спрямовані на зменшення розміру митних платежів, а саме заявлення в митній декларації невірного опису товару та його коду УКТ ЗЕД. Однак, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивачем у митній декларації заявлені неправдиві відомості і що при зазначенні таких відомостей умисел позивача був спрямований саме на зменшення розміру митних платежів. Сам по собі факт неврахування вартості транспортних витрат по доставці вантажу при декларуванні позивачем не може бути доказом того, що його дії були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу, не є окремим видом порушення митних правил та сам по собі не створює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, якщо інші відомості, необхідні для визначення митної вартості товарів є достовірними і зазначені декларантом. При цьому, суд апеляційної інстанціх звертає увагу, що в матеріалах адміністративної справи міститься лист "Konzept Group s.a.r.i. Luxembourg" щодо поставки товарів за контрактом №2020-06 від 25.06.2020, згідно з яким умови поставки по цьому контракту: СТР (Інкотермс-2010), а транспортні витрати по перевезенню телескопічного погрузчика JCB 535-140 (рахунок №2678 від 25.03.2021) та погрузчика JCB 3CX (рахунок №2679 від 25.03.2021) з м.Тріт (Германія) \~до м.Чернівці (Україна) були оплачені компанією "Konzept Group s.a.r.i. Luxembourg".\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ При цьому зазначено, що інформація про вид поставки - EXW(Інкотермс-2010) в електронних деклараціях це помилка та недогляд з боку брокерів компанії "Konzept Group s.a.r.i. Luxembourg". За даних обставин в діях позивача відсутня суб`єктивна сторона проступку, передбаченого статтею 485 МК України, тобто прямий умисел, а тому відсутні і ознаки цього правопорушення. Відтак правильним є висновок суду попередньої інстанції про протиправність оскаржених постанов у справі про порушення митних правил, а доводи апеляційної скарги вказаного висновку не спростовують. Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення. Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Результат розгляду: denied