Рішення адміністративного суду від 2022-11-03 00:00:00+02

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з адміністративним позовом до старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Державної екологічної інспекції у Чернігівській області Крихти Юлії Миколаївни (далі - відповідач), третя особа Державна екологічна інспекція у Чернігівській області (далі - третя особа) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №49/12 від 07 червня 2021 року в розмірі 510 гривень, накладеного на [PERSON] , як на керівника Ферммерського господарства «ПІВНІЧ АГРО», винесеної старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Державної екологічної інспекції у Чернігівській області Крихтою Юлією Миколаївною та закриття справи про адміністративне правопорушення; скасування протоколу про адміністративне правопорушення №000921 від 07 червня 2021 року, складеного старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Державної екологічної інспекції у Чернігівській області Крихтою Юлією Миколаївною; стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на користь [PERSON] 908 гривень судового збору. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що постанова Державної екологічної інспекції у Чернігівській області №49/12 від 07 червня 2021 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, є незаконною та необґрунтованою. Відповідач при винесенні постанови не з`ясував усіх обставин у справі. Факти та обставини, викладені у протоколі, є такими, що не відповідають дійсності, суперечать фактичним обставинам. Крім того, перевірка та розгляд справи про адміністративне правопорушення відбулись з порушеннями порядку їх проведення, зокрема, під час проведення перевірки позивач не був присутнім, позивача, як керівника ФГ "ПІВНІЧ АГРО», не було повідомлено у встановлений законодавством строк про проведення заходу державного нагляду, тим самим позбавлено права бути присутнім та надавати пояснення. Позивач заперечує факт скоєння ним правопорушення. Вказує, що доказів його вини у правопорушеннях, передбачених статтями 88, 89, 110 Водного кодексу України, статтями 61, 96, 211 Земельного кодексу України, статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», вiдповiдачем до оскаржуваного протоколу про адміністративного правопорушення №000921 та постанови № 49/12 про накладення адміністративного стягнення не додано. Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23 лютого 2022 року даний адміністративний позов задоволено частково. Закрито провадження у справі в частині скасування протоколу про адміністративне правопорушення № 000921 від 07 червня 2021 року, складеного старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Державної екологічної інспекції у Чернігівській області Крихтою Юлією Миколаївною. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення №49/12 від 07 червня 2021 року, винесену старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Державної екологічної інспекції у Чернігівській області Крихтою Юлією Миколаївною про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, справу про адміністративне правопорушення - закрито. Проаналізувавши картосхему обстеження земельних ділянок та фотоматеріали, додані до акту перевірки № 36/12 від 13 травня 2021 року, та матеріали виконання горизонтальної зйомки меж фактичного використання земельної ділянки з кадастровим номером 7422785000:04:003:0016 та прилеглої до неї території, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними доказами порушення правил використання земель. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, третя особа - Державна екологічна інспекція у Чернігівській області - подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що у ході перевірки на території Куликівської територіальної громади Чернігівської області, біля с. Кладьківка, виявлено порушення природоохоронного режиму використання земель водного фонду. На земельній ділянці з кадастровим номером 7422785000:04:003:0016 здійснено механічний обробіток землі шляхом її розорювання та засіяно сільгоспкультурами. Частково механічно оброблена ділянка перебуває в межах нормативної прибережної захисної смуги річки Десна. Вказаними діями порушено вимоги статей 60, 61, 96 Земельного кодексу України, статей 88, 89 Водного кодексу України. В ході перевірки працівниками вiддiлу з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області проведено кадастрову зйомку обстежуваних земельних ділянок з метою встановлення площ земельної ділянки водного фонду, щодо якої порушено режим обмеженої господарської діяльності. Результати вимірів у вигляді схеми-плану були складенi iнженером-землевпорядником Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Дубашевським О.В. , засвідчені підписом та печаткою вказаної посадової особи, та надані до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області. Отже, будучи керівником ФГ «ПІВНІЧ АГРО», позивач допустив порушення правил використання земель у частині невиконання природоохоронного режиму використання земель водного фонду, а саме: на земельній ділянці з кадастровим номером 7422785000:04:003:0016 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, здійснено механiчний обробіток землі (розорювання) та засіяно сільгоспкультурами (пшеницею) в нормативній прибережнiй захисній смузі річки Десна, біля с. Кладькiвка, на території Куликівської територіальної громади Чернігівської області. Позивачем подано відзив на апеляційну саргу, в якому заперечено проти її задоволення та наголошено на законності оскаржуваного рішення. Відповідно до норм статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи. На виконання вимог зазначеної статті дану справу терміново призначено до розгляду. Відповідно до п.1 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю. Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З досліджених колегією суддів матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 7422785000:04:003:0016 площею 48,2523 га , згідно розпорядження від 09 лютого 2009 року № 46, передана Куликівською РДА у користування ФОП [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі цього розпорядження укладено договір оренди землi вiд 10 липня 2009 року та додаткова угода від 03 грудня 2019 року. У 2016 році ФОП [PERSON] передав вказану земельну ділянку в суборенду Фермерському господарству «ПІВНІЧ АГРО», яке на момент перевірки здійснювало обробку вказаної земельної ділянки. За результатами проведення заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства біля с.Кладьківка на території Куликівської територіальної громади Чернігівської області Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області складено акт №36/12 від 13 травня 2021 року та встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером 7422785000:04:003:0016 загальною площею 48,2523 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на якій здійснено механічний обробіток землi шляхом її розорювання та засіяно сільгоспкультурами (пшеницею), частково перебуває в межах нормативної прибережної захисної смуги річки Десна, чим порушено природоохоронний режим використання земель водного фонду та вимоги ст. 60, 61, 96 Земельного Кодексу України, ст. 88, 89 Водного Кодексу України. На момент перевірки обробіток вказаної земельної ділянки здійснювало ФГ «ПІВНІЧ АГРО» в особі голови [PERSON] (а.с.81). Про вказані порушення Державна екологічна інспекція у Чернігівській області повідомила керівника ФГ «ПІВНІЧ АГРО» [PERSON] , направивши йому 19 травня 2021 року повідомлення, в якому також зазначено день, час та місце розгляду справи (а.с.12-13). 07 червня 2021 року керівником ФГ «ПІВНІЧ АГРО» [PERSON]. подані заперечення на вищевказане повідомлення для врахування під час розгляду справи (а.с.14-15). 07 червня 2021 року старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Державної екологічної інспекції у Чернігівській області Крихтою Ю.М. у присутності [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення №000921 про те, що керівник ФГ «ПІВНІЧ АГРО» допустив порушення правил використання земель в частині невиконання природоохоронного режиму використання земель водного фонду, а саме: на земельній ділянці з кадастровим номером 7422785000:04:003:0016 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, здійснено механiчний обробіток землі (розорювання) та засіяно сільгоспкультурами (пшеницею) в нормативній прибережнiй захисній смузі річки Десна, біля с. Кладькiвка, на території Куликівської територіальної громади Чернігівської області, чим порушив статті 88, 89, 110 Водного кодексу України, статті 61, 96, 211 Земельного кодексу України, ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», за що передбачена відповідальність за ст. 53 КУпАП (а.с.10-11). 07 червня 2021 року державним інспектором з охорони навколишнього середовища Чернігівської області Крихтою Ю.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №49/12, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.53 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень(а.с.8-9). За результатами виконання робіт, а саме горизонтальної зйомки меж фактичного використання земельної ділянки з кадастровим номером 7422785000:04:003:0016 та прилеглої до неї території, на замовлення позивача фахівцями БПП «Позитив» виготовлено графічний матеріал, на якому відображено межі фактичного використання земельної ділянки під ріллю, межі земельної ділянки 7422785000:04:003:0016 згідно з даними ДЗК, межі прибережної захисної смуги р. Десна відповідно до даних ДЗК та межі стометрової зони від урізу води р. Десна на момент зйомки. При обрахуванні площ перетину меж зазначених територій, встановлено, що площі мають суттєві розбіжності, враховуючи різницю меж зони обмежень (ПЗС р. Десна). Зазначено, що у відповідності до вимог ст. 88 Водного кодексу України (ВКУ) прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) для великих річок, водосховищ на них та озер шириною 100 метрів. Тобто нормативна стометрова відстань в таких випадках відраховується у період річного циклу, протягом якого спостерігається низька водність - у меженний період (ст.1 ВКУ). Оскільки горизонтальна зйомка ситуації виконувалась у травні, який перепадає навпаки на період весняного/водопілля, а для більшості річок України характерна одна осінньо-зимова межень (з найнижчими рівнями в середині зими), то вказана нормативна відстань ПЗС може мати суттєву відмінність від тої, яка фіксується лише у період встановлений водним законодавством. Зроблено висновок, що площу перетину меж нормативної ПЗС та меж фактичного використання земельної ділянки, тобто розорану територію зони обмежень, доцільно та законно обгрунтовано визначати та обраховувати тільки за результатами зйомки, виконаної у меженний період р. Десна ( а.с. 43-58). Вважаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду. Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного. Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положеннями ч. 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно п. 2 ч. 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист встановленим шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. За п. 8 ч. 12 статті 4 КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 статті 4 КАС України). Згідно приписів статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: а) організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про екологічну та радіаційну безпеку; про використання та охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення; водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; е) надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, та здійснення контролю за їх виконанням та ін. Положеннями статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. За приписами Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275 (далі - Положення №275), Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Держекоінспекція у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Згідно пп.2 п.4 Положення №275 Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про екологічну та радіаційну безпеку, про охорону земель, надр, про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів, про охорону атмосферного повітря, про охорону, захист, використання та відтворення лісів, про раціональне використання, відтворення і охорону об`єктів тваринного світу, про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів, щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов, про охорону, утримання і використання зелених насаджень, про використання, охорону і відтворення об`єктів рослинного світу, тощо. Свої повноваження Держекоінспекція здійснює безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.7 Положення №275). За правилами статті 53 КУпАП псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх хімічними і радіоактивними речовинами, нафтою та нафтопродуктами, неочищеними стічними водами, виробничими та іншими відходами, а так само невжиття заходів по боротьбі з бур`янами -тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності-від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно статті 242-1 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 47 - 50, 52 - 53-1, 53-3 - 54, 59 - 77-1, статтею 78 (крім порушень санітарних норм), статтями 78-1 - 79, статтями 80-83 (крім порушень санітарних норм), частинами першою і третьою статті 85, статтями 86-1, 87, статтею 89 (щодо диких тварин), статтею 90-1 (крім порушень санітарних норм), статтями 91-1 - 91-4, статтею 95 (крім порушень санітарних норм та норм ядерної безпеки), статтею 153, статтею 167 (щодо реалізації нафтопродуктів, екологічні показники яких не відповідають вимогам стандартів, норм та правил) і статтею 188-5 цього Кодексу. Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право Головний державний інспектор України з охорони навколишнього природного середовища та його заступники, старші державні інспектори України з охорони навколишнього природного середовища, державні інспектори України з охорони навколишнього природного середовища, головні державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя та їх заступники, головні державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Чорного і Азовського морів та їх заступники, старші державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища, державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій. Пунктом 7-1 ч.2 статті 255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 цього Кодексу протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів. Крім того, протоколи про адміністративні правопорушення має право складати громадський інспектор сільського господарства (статті 52 - 53-1, 53-3, 53-4). Частиною 3 статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 52 КУпАП, державні інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища. Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 242-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 53 КУпАП . Використання у зазначених вище нормах формулювань "сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення. При цьому, зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не призначений ним інспектор. Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а, від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17, та від 17 червня 2020 року у справі № 127/6881/17. Поряд з цим, як слідує з матеріалів справи, Державна екологічна інспекція у Чернігівській області до участі у справі в якості належного відповідача залучена не була. Відповідно до статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції. Виходячи із зазначених положень закону, а також предмету позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що у цій справі позивач звернувся до неналежного відповідача та не допустив його заміну та/або не залучив як другого відповідача, чим допустив порушення норм процесуального законодавства. За такого правового регулювання, предмета і підстав позову в даному адміністративному спорі, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути недоліки, допущені судом першої інстанції на стадії апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню. При цьому, відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, за умови неможливості його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача. З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Згідно п.2 ч.1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За змістом ч.1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

Результат розгляду: partial