Рішення адміністративного суду від 2022-10-31 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив: визнати протиправними дії та рішення відповідача № 923030802738 від 03.12.2020 про перерахунок довічного грошового утримання позивача як судді у відставці в частині зменшення стажу, визначеного рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016 у справі № 334/6813/16-а, що дає право на призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 34 роки 01 місяць 18 днів, та зменшення вже призначеного довічно, розпорядженням УПФ України в Дніпровському районі м. Запоріжжя № 802738 від 20.03.2017 в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, процентного відношення довічного грошового утримання від працюючого судді на відповідній посаді з 90 відсотків до 50 відсотків, та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 923030802738 від 03.12.2020; зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці: 16 років 02 місяці 11 днів стажу роботи на посаді судді, 9 років 11 місяців 05 днів стажу роботи в органах прокуратури, половина строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського - 01 рік 11 місяців 00 днів, календарний період проходження строкової військової служби (з пільговим коефіцієнтом 3 за період з 05.01.1984 по 13.12.1985) - 06 років 01 місяць 02 дні, а всього 34 роки 01 місяць 18 днів; зобов`язати відповідно до частини 4\~ статі 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII\~ та Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління ПФУ від 25 січня 2008 року №3-1 зі змінами, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, та виплату довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020, здійснити перерахунок, вже призначеного довічно Розпорядженням УПФ України в Дніпровському районі м. Запоріжжя № 802738 від 20.03.2017 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді за довідкою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 за № 07-36/107 у розмірі 90 відсотків від працюючого судді на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року та здійснити нарахування та виплату компенсації інфляційних втрат на час виплати перерахунку відповідно до вимог\~ статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати; стягнути моральну шкоду з Пенсійного фонду України на користь позивача двадцять тисяч гривень. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду\~ від 25.01.2021 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення до 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] . Визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №923030802738 від 03.12.2020 про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] в частині зменшення до 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] , виходячи із 78 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію на час виплати перерахунку відповідно до вимог\~ ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 22.07.2021. 02.08.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла заява \~позивача \~про встановлення судового контролю в порядку статей 382, 383 КАС України, в якій позивач з урахуванням уточнень просив: визнати протиправними дії відповідача щодо виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/9470/20 щодо зменшення розміру довічного грошового утримання з 78 відсотків до 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та виплату у серпні 2022 року 50 відсотків суддівської винагороди судді,\~ \~\~який працює на відповідній посаді та зменшення визначеного цим рішенням стажу судді, який становить 34 роки 01 місяць 18 днів, що дає право на розмір довічного грошового утримання, нездійснення заходів, визначених протоколом розрахунком №9230300802738 здійсненного за період з 01.02.2020 по 31.08.2021 у розмірі 1038463,38 грн. щодо візування та здійснення виплати боргу по основних відомостях; зобов`язати відповідача, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/9470/20, здійснити перерахунок та виплату щомісячно довіче грошове утримання судді у відставці 78 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до частини 4\~ статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII\~ та Глави 2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління ПФУ від 25 січня 2008 року №3-1 зі змінами (далі - Порядок № 3-1) та виплату довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020, вже визначеного рішенням суду стажу судді 34 роки 01 місяць 18 днів, доплативши за серпень 2022 року довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи із розмірі 78 відсотків суддівської винагороди суддя, який працює на відповідній посаді та здійснити перерахунок з 19.02.2020 щомісячного довічне грошове утримання судді у відставці 78 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснити виплати нарахованої суми боргу за протоколом розрахунком №9230300802738 за період з 19.02.2020 по 31.08.2021 у розмірі 1038463,38 грн. по основних відомостях; зобов`язати відповідача надати звіт про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/9470/20 та зазначеної ухвали з приводу судового контролю на протязі двох тижнів з дня винесення ухвали суду та з урахуванням висновків, викладених в ухвалі суду. Заява мотивована тим, що за повідомленням відповідача на виконання рішення суду від 25.01.2021 у справі № 280/9470/20 позивачу зроблений перерахунок за період з 01.02.2020 по 31.08.2021 у розмірі 1038463,38 грн. та зазначено, що після візування виплата буде здійснена по основних відомостях у наступному місяці в 8 місяці 2021 року. Розмір щомісячного довічного грошового утримання відповідно до виписки Приватбанку у липні 2022 року становив 158066,67 грн. та доплата пенсія по інвалідності 20270 грн. 01.08.2022 позивачу надійшли гроші щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 101564,91 грн., що відповідає 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, недоплачена сума становить понад 56471,08 грн. Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2022 у задоволенні заяви [PERSON] , поданої в порядку ст.382, 383 КАС України, відмовлено. Суд першої інстанції виходив з того, що у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення Запорізького\~ окружного адміністративного суду від\~ 25.01.2021 у справі №280/9470/20. Не погодившись з ухвалою суду від 15.08.2022 позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Позивач зазначає, що відповідач не заперечує проти того, що в серпні 2022 року він нарахував та виплатив позивачеві замість визначених судовим рішенням у справі № 280/9470/20 78 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зменшив довічне утримання позивача до 50 відсотків, чим недоплатив у серпні 56471,08 грн. Одночасно позивач вказує стосовно \~доводів відповідача, що невиконання судового рішення має через відсутність фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, що такі доводи \~нічим не підтверджено відповідачем жодним належним доказом. Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів\~ ст. 311 КАС України. Відповідно до ч. 1\~ ст. 308 КАС України\~ суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної \~інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Згідно зі\~ ст.129 Конституції України\~ однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення. Відповідно до\~ ст.129-1 Конституції України\~ судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Статтею 370 КАС України\~ визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Крім того, обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України також передбачена нормами\~ Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Суд апеляційної \~інстанції зазначає, що з аналізу наведеного вище вбачається, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому\~ статтею 8 Конституції України\~ принципу верховенства права. Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012). Також, Конституційний Суд України у рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини). Як вбачається з матеріалів даної справи, 02.08.2022 позивач звернувся\~ до суду першої інстанції з заявою в порядку ст.ст.382,\~ 383 КАС України Згідно з ч.1\~ ст.382 КАС України\~ суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Частиною 2\~ ст.382 КАС України\~ визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч.1\~ ст.383 КАС України\~ особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються (ч. 2\~ ст. 383 КАС України). Заяву, зазначену в частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (ч. 4\~ ст. 383 КАС України). У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.\~ У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена (ч.5\~ ст.383 КАС України). Суд апеляційної \~інстанції зазначає, що аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про виокремлення у окремі статті таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (ст.382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України). Законодавець, розмежовуючи види судового контролю за виконанням судового рішення, тим самим розділив і види заяв, з якими звертається позивач до суду та, відповідно, - наявність чи відсутність вимог до оформлення кожної з них. Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 16.10.2018 по справі №556/2081/17. Відповідно до ч.5\~ ст.242 КАС України\~ при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Окрім того, приписами ст.382\~ та ст.383 КАС України\~ передбачено і різні порядки розгляду заяв, поданих відповідно до цих норм. Разом з тим, суд апеляційної \~інстанції звертає увагу, що судом першої інстанції вирішено розглядати подану заяву позивача в порядку ст.ст.382,\~ 383 КАС України\~ сумісно, \~не зважаючи на те, що приписами вказаних статей\~ КАС України\~ передбачено різні процедури розгляду заяв та різні правові наслідки за наслідками розгляду таких заяв відповідно до вказаних норм\~ КАС України. Відповідно з урахуванням наведеного, заяви подані в порядку ст.ст.382,\~ 383 КАС України\~ не можуть розглядатися та вирішуватися судом першої інстанції сумісно, оскільки такі види судового контролю мають розглядатися та вирішуватися останнім окремо, з ухваленням окремих судових рішень за наслідками розгляду таких заяв, що не було враховано судом першої інстанції в даній справі. Крім того, суд апеляційної \~інстанції звертає увагу, що зі змісту ч.ч.2-4\~ ст.383 КАС України\~ вбачається, що до заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду висуваються наведеними нормами певні вимоги і в разі невідповідності такої заяви цим вимогам ця заява підлягає поверненню заявнику. Таким чином, з огляду на вказане вище, враховуючи неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, а також порушення судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної \~інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до ст.320 КАС України. Усі інші доводи по суті спору не впливають на вирішення даної справи. Відповідно до\~ ст.320 КАС України\~ підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Результат розгляду: partial