Рішення адміністративного суду від 2022-01-12 00:00:00+02

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2011 року скасовано постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2010 року та прийнято нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково, внаслідок чого зобов`язано управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області провести [PERSON] з 11.01.2010 перерахунок розміру пенсії по інвалідності відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розрахунку 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат, а також зобов`язано управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області провести останньому з 11.01.2010 перерахунок розміру додаткової пенсії по інвалідності відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат. Решту позовних вимог залишено без розгляду. 13 березня 2013 року ухвалою Вищого адміністративного суду України за касаційною скаргою [PERSON] постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2011 року, якою скасовано постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2010 року, залишено без зміни, проте замінено дату початку перебігу періоду перерахунку пенсій з « 11 січня 2010 року» на « 11 грудня 2009 року» . У вересні 2020 року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про розгляд постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2010 року за виключними та (або) нововиявленими обставинами. В заяві зазначено, що рішенням Конституційного суду України від 27 лютого 2020 року визнано неконституційними дії щодо обмеження прав та пільг, отже позивач не погоджується із обставинами, встановленими постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2010 року, які привели до істотного порушення норм процесуального права та є підставою для розгляду справи за виключними та (або) нововиявленими обставинами. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2021 року у задоволенні заяви [PERSON] відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що наявність рішення Конституційного суду України від 17.07.2018, рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020, рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р (ІІ)/2021, не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, оскільки спірні правовідносини, які визначені у постанові Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2010 року, були врегульовані відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Не погодившись з таким рішенням, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята неповажним судом з датою прийняття, яка не відповідає дійсності та є підробленою. Апелянт наголошує, що судді мають упереджене ставлення до нього та, зловживаючи службовим становищем, тривалий час переслідують його, сфальсифікували обставини справи для позбавлення його права доступу до суду, позбавивши його права на розгляд заяви за його присутності. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі. В судовому засіданні позивач доводи своєї апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд. Представником відповідача подано клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, при цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Так, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства. Відповідно до ч.1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами. В даному випадку заявник просить переглянути за нововиявленими та (або) виключними обставинами постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2010. Проте, як було зазначено вище, ця постанова скасована постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2011, тобто, відсутнє взагалі судове рішення, яке заявник просить переглянути за виключними чи нововиявленими обставинами. Відповідно до ч. 2 ст. 167 КАС України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повинен був таку заяву (клопотання, заперечення) повернути заявнику без розгляду. В свою чергу, на стадії апеляційного перегляду суд позбавлений можливості здійснити таку процесуальну дію, тому колегія суддів вважає доречним залишити без задоволення заяву [PERSON] про перегляд постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2010 року за виключними та (або) нововиявленими обставинами, змінивши мотиви такої відмови, при цьому, оскільки судом апеляційної інстанції установлено, що заявник просить переглянути неіснуюче судове рішення, відсутні підстави для надання аналізу оскаржуваній ухвалі по суті. Разом з тим, слушними є доводи [PERSON] , що суд першої інстанції прийняв рішення відносно не існуючого відповідача, оскільки заявником була подана заява до правонаступника управління Пенсійного фонду України у м.Броварах, а саме Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, проте таке порушення не спростовує та не змінює висновків апеляційного суду. Щодо доводів апелянта про неправомірний розгляд справи судом першої інстанції у його відсутність, колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про отримання позивачем особисто повістки про виклик до суду на 29.09.2021 (а.с.182), крім того, він не заперечував, що був обізнаний про призначення судового засідання на вказану дату, проте, просив перенести розгляд справи, телефонувавши до суду. Разом з тим, матеріали справи не місять будь-яких письмових клопотань про відкладення розгляду справи, водночас будь-яких інших перешкод для здійснення судового засідання у відсутність сторін з матеріалів справи також не вбачається. При цьому, посилання апелянта на ту обставину, що це була перша його неявка в судове засідання, тому суд був зобов`язаний відкласти розгляд справи, не ґрунтуються на нормах КАСУ, оскільки статтею 205 КАС України передбачено, що суд відкладає розгляд справи лише у разі неповідомлення позивача про судове засідання або у разі повідомлення ним про поважні причини своєї неявки. Як наголошувалось вище, доводи [PERSON] про те, що він повідомляв суду про неможливість свого прибуття через хворобу, нічим не підтверджені. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За приписами статті 317 КАС України, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення. При цьому, повернення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, як вимагає апелянт, в даному випадку не передбачено.

Результат розгляду: partial