Рішення адміністративного суду від 2022-07-20 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не проведення перерахунку та виплати [PERSON] пенсії за вислугу років без обмеження максимального розміру на підставі довідок [INFO] про розмір грошового забезпечення [PERSON] № 4210 від 10.06.2021, № 4209 від 10.06.2021, № 4208 від 10.06.2021 (вих. № 4197 від 10.06.2021); - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплату призначеної [PERSON] пенсії за вислугу років без обмеження максимального розміру на підставі довідок [INFO] про розмір грошового забезпечення [PERSON] № 4210 від 10.06.2021, № 4209 від 10.06.2021, № 4208 від 10.06.2021 (вих. № 4197 від 10.06.2021). Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не проведення перерахунку та виплати [PERSON] пенсії за вислугу років на підставі довідок [INFO] про розмір грошового забезпечення [PERSON] № 4210 від 10.06.2021, № 4209 від 10.06.2021, № 4208 від 10.06.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплату призначеної [PERSON] пенсії за вислугу років на підставі довідок [INFO] про розмір грошового забезпечення [PERSON] № 4210 від 10.06.2021, № 4209 від 10.06.2021, № 4208 від 10.06.2021. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що відмовляючи у виплаті пенсії без обмеження максимального розміру на тій підставі, що така вимога є передчасною, суд першої інстанції не здійснює ефективне правосуддя, яке б унеможливило подальше звернення позивача до суду. Стверджує, що пенсійним органом буде застосовано норму частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що є протиправним, оскільки вказане положення статті 43 Закону №2262-ХІІ визнано неконституційним, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі. Переглядаючи справу в межах доводів апеляційних скарг на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 15.10.2010. З 01 січня 2018 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам». 10.06.2021 [INFO] на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2021 у справі № 640/27050/20 видано довідки № 4208 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, № 4209 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2019, № 4210 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2018. 25.08.2021 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію про перерахунок без обмеження максимальним розміром пенсії [PERSON] на підставі наданих до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідок. Листом від 31.08.2021 Головне управління Пенсійного фонду України м. Києві повідомило представника позивача про те, що перерахунок пенсії [PERSON] відповідно до довідок не проводився, оскільки після визнання протиправними та нечинними пунктів 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 103, Урядом України акти, які визначають механізм перерахунку пенсій відповідних категорій військовослужбовців не приймались. Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії на підставі довідок № 4208 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, № 4209 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2019, № 4210 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2018 є неправомірними. В той же час, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині нарахування та виплати пенсії без обмеження граничим розміром, суд першої інстанції посилався на відсутність належних та допустимих доказів того, що розмір перерахованої позивачу пенсії буде перевищувати максимально встановлений законом розмір та те, що відповідач відмовиться виплачувати пенсію після здійснення перерахунку без її обмеження максимальним розміром, тому вважав позовні вимоги в цій частині заявлені передчасно. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В даному випадку апелянт оскаржує рішення суду лише в частині відмовлених позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити позивачу пенсію за вислугою років без обмеження максимальним розміром на підставі довідок [INFO] про розмір грошового забезпечення [PERSON] № 4210 від 10.06.2021, № 4209 від 10.06.2021, № 4208 від 10.06.2021 (вих. № 4197 від 10.06.2021). Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо питання обмеження пенсії максимальним розміром з огляду на те, що такі вимоги є передчасними та повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок, судом першої інстанції не було враховано наступне. Позовні вимоги про захист права не можуть вважатися передчасними, якщо вони були предметом правовідносин, з яких виник спір. З матеріалів справи вбачається, що як станом на момент звернення до суду з позовом, так і станом на дату розгляду даної справи судом апеляційної інстанції між позивачем і відповідачем існує спір не лише щодо здійснення перерахунку пенсії на підставі довідок [INFO] про розмір грошового забезпечення [PERSON] № 4210 від 10.06.2021, № 4209 від 10.06.2021, № 4208 від 10.06.2021, а й щодо виплати пенсії за вислугою років без обмежень її граничного розміру. Наразі, після визнання за позивачем права на перерахунок пенсії, суд першої інстанції помилково не врахував, що перерахунок пенсії з обмеженням її граничним розміром, змусить позивача повторно звертатись до суду з новим позовом, що суперечить принципу забезпечення ефективного захисту порушеного права. Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», №40450/04, пункт 64). Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95). При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі «Джорджевич проти Хорватії» (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення. Щодо безпідставності обмеження пенсії [PERSON] максимальним розміром, колегія суддів вказує наступне. Відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн. Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн. У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення суду конституційної юрисдикції передбачено, що положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Таким чином, починаючи з 20.12.2016 відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 300/633/19 та від 21.09.2021 у справі № 370/2610/17. До того ж, в указаних постановах суд касаційної інстанції підкреслив, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частину сьому статті 43, а тому внесені у подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності 01.01.2017) зміни до частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), яка визнана неконституційною і втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження. У цьому контексті Верховний Суд зауважив, що буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими. Викладене, у свою чергу, свідчить, що наразі стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів. Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 755/10947/17 зробила висновок, відповідно до якого під час вирішення тотожних спорів має враховуватись саме остання правова позиція, якою є позиція Верховного Суду у вже згаданих вище постановах від 10.09.2021 у справі № 300/633/19 та від 21.09.2021 у справі № 370/2610/17. Відтак, враховуючи викладене вище, саме оскільки рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 ухвалено 20 грудня 2016 року, то із цієї дати частина сьома статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність, тому колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку та виплати [PERSON] пенсії за вислугу років без обмеження максимального розміру на підставі довідок [INFO] про розмір грошового забезпечення [PERSON] № 4210 від 10.06.2021, № 4209 від 10.06.2021, № 4208 від 10.06.2021та зобов`язання провести перерахунок та виплату призначеної [PERSON] пенсії за вислугу років без обмеження пенсії максимальним розміром на підставі довідок [INFO] про розмір грошового забезпечення [PERSON] № 4210 від 10.06.2021, № 4209 від 10.06.2021, № 4208 від 10.06.2021. При цьому, в контексті спірних правовідносин, положення ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» щодо обмеження розміру пенсії військовослужбовців десятьма прожитковими мінімумами не підлягають застосуванню, оскільки, по-перше, спеціальним законом, що їх регулює, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», по-друге, у своєму рішенні від 20.12.2016 року Конституційний Суд України підкреслив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. Отже, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність заявлення позивачем позовної вимоги про перерахунок і виплату пенсії без обмеження максимальним розміром у зв`язку з відсутністю порушеного права позивача на його перерахунок, оскільки з метою повного захисту прав позивача та виключення у подальшому можливості для прийняття суб`єктом владних повноважень протиправних рішень, дії чи бездіяльність така вимога підлягає задоволенню. Суд першої інстанції викладеного не врахував, тому колегія суддів,

Результат розгляду: granted