Рішення адміністративного суду від 2022-02-07 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо невиплати [PERSON] одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби; - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області здійснити виплату [PERSON] одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби; - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області здійснити виплату [PERSON] середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги; - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області здійснити відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянами втрати частини доходів з порушенням строку їх виплати" нарахування та виплату [PERSON] компенсації втрати частини його доходу у вигляді одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та за періоди невиплати. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо невиплати [PERSON] одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області здійснити виплату [PERSON] одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області здійснити виплату [PERSON] середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Головне управління Національної поліції в Харківській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог послалося на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Також апелянт зазначив про неможливість застосування до спірних правовідносин \~ст. ст. 116, 117 КЗпП України. Крім того, звертав увагу на невірне застосування судом першої інстанції положень Порядку № 260. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено судовим розглядом, відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області (по особовому складу) № 277 о/с від 08.06.2021 позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (через хворобу), стаж вислуги для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає - 20 років 10 місяців 26 днів. 06.07.2021 [PERSON] звернувся до Головного управління Національної поліції в Харківській області із інформаційним запитом щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги та компенсації за невикористану чергову оплачувану відпустку. Головне управління Національної поліції України в Харківській області листом від 15.07.2021 № 286зі/119/05/29-2021 повідомило позивача про те, що компенсація за невикористану чергову оплачувану відпустку була виплачена позивачу 25.06.2021, стосовно виплати грошової допомоги при звільненні зазначено, що після надходження коштів на виплату зазначеної допомоги на рахунок ГУНП в Харківській області необхідна сума буде зарахована на картковий рахунок [PERSON] . Не погодившись із бездіяльністю відповідача щодо виплати одноразової допомоги при звільненні, позивач звернувся до суду з даним позовом. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не здійснив вчасного розрахунку з позивачем при звільненні, внаслідок чого відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України повинен понести відповідальність, передбачену ст. 117 КЗпП України. Колегія суддів частково погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію». Відповідно до ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування \~Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Абзацом 2 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393 \~передбачено виплату, зокрема поліцейським, які звільняються із служби за станом здоров`я, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Відповідно до ч. 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. На виконання зазначеної норми та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 № 988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 затверджено Порядок № 260. Розділом VI Порядку № 260 передбачені особливості виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби. Відповідно до п. 1 Порядку № 260 поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Пунктами 6, 7 Порядку № 260 передбачено, що нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення. У наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат. У той же час, п. 8 зазначеного Порядку визначено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські. Судовим розглядом встановлено, що позивач звільнений зі служби з 08.06.2021. На час прийняття рішення судом першої інстанції Головним управлінням Національної поліції в Харківській області не проведено виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, з огляду на що колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача провести відповідні виплати на користь [PERSON] . У той же час, стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснити виплату середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги колегія суддів зазначає наступне. Суд першої інстанції, при задоволенні зазначеної частини позовних вимог керувався положеннями ст. ст. 116, 117 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно зі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 дійшла правового висновку, що за змістом приписів ст. ст. 94, 116, 117 КЗпП заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. У вказаній справі Верховний Суд зазначає, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником. Отже, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання можливості застосування у даному випадку положень ст. ст. 116, 117 КЗпП України, якими передбачено відповідальність роботодавця у разі порушення строків проведення виплат, що належали особі при звільненні, слід виходити з того, чи включається одноразова грошова допомога до виплат, що провадяться саме в день звільнення. Так, питання грошового забезпечення поліцейських врегульовано ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до ч. 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Розділом VI Порядку № 260, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016, передбачені особливості виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби. Відповідно до п. 8 зазначеного Порядку визначено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські. Отже, строки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби врегульовані спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом, а саме Порядком № 260, відповідно до якого виплата вказаної допомоги не проводиться у день звільнення. Таким чином, одноразова грошова допомога при звільненні зі служби не належить до виплат, що провадяться саме в день звільнення. Натомість, положення ч. 1 ст. 116 КЗпП України стосуються лише тих видів грошових коштів, виплата яких здійснюється у день звільнення. При цьому, ст. 117 КЗпП України пов`язує виникнення обов`язку з нарахування середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із невиплатою з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум саме у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України. Отже, оскільки одноразова грошова допомога при звільненні зі служби підлягає виплаті у строки, визначені п. 8 розд. VI Порядку № 260, які є відмінними від визначених ст. 116 КЗпП України, колегія суддів доходить висновку, що норми ст. 117 КЗпП України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. За наведених обставин, враховуючи нормативне регулювання спірного питання, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити виплату середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні є необґрунтованими. Суд першої інстанції зазначеного не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вказаної частини позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснити виплату [PERSON] середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги із прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: partial