Рішення адміністративного суду від 2024-02-29 00:00:00+02

У червні 2023 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду першої інстанції з позовом, у якому просив: - визнати незаконною та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7093123 від 01.06.2023 року про притягнення [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Ухвалою Деснянського районного суду від 01 вересня 2023 справу за позовом [PERSON] до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення закрито з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст. 238 КАС України. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 листопада 2023 року у задоволенні заяви представника позивача Прокоф`єва Богдана Івановича про стягнення судових витрат по справі за позовом [PERSON] до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовлено. Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати повністю ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 листопада 2023 року по справі № 750/8539/23 за позовом [PERSON] до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та винести нове рішення, яким заяву про відшкодування судових витрат задовольнити повністю. Апелянт вказує, що фактично, в даному випадку відбулося задоволення вимог позивача після подання позовної заяви до суду та як наслідок останній має право на компенсацію понесених ним судових витрат в тому числі правничої допомоги, адже фактично відповідач визнав неправомірність своїх дій. Апелянт погоджується, що відповідач усунув порушені права позивача, але зазначає, що для цього останній був змушений звернутися до адвоката, який в свою чергу провів відповідний збір доказів та підготував обгрунтований адміністративний позов. Якби позивач не звернувся до адвоката, який би в свою чергу не витратив свій час та не надав кваліфіковану допомогу позивачу, відповідач би ніколи самостійно не скасував би прийняту ним протиправну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Після надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. Відзив на апеляційну скару від відповідача не надходив. Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, як вже було зазначено вище, ухвалою Деснянського районного суду від 01 вересня 2023 справу за позовом [PERSON] до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення закрито з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст. 238 КАС України. Вищевказана ухвала мотивована тим, що 27.07.2023 Начальником управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Прищепа М., розглянувши матеріали службового розслідування з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин можливого порушення службової дисципліни, що виразилось у винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесено рішення щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7093123 від 01.06.2023 року відносно [PERSON] , а справу про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності закрито. Отже, добровільне виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень є підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України. В подальшому, у вересні 2023 року представник позивача [PERSON] - Прокоф`єв Богдан Іванович через систему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. В оскаржуваній в цій справі ухвалі, відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача Прокоф`єва Богдана Івановича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що питання розподілу судових витрат сторін врегульовані ст. 139 КАС, яка не передбачає можливості стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем у разі закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст. 238 КАС України, у зв`язку з чим, заява не підлягає задоволенню. Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини. Згідно пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення. За приписами частини другої статті 238 КАС України у випадку закриття провадження у справі суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у справі при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 536,80 грн (а.с. 1), а також заявлено до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в першій інстанції в сумі 4000,00 грн (а.с. 7-8). Витрати на правничу допомогу адвоката відповідно до частини другої статті 134 КАС України підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи разом з іншими судовими витратами. Отже, ця норма відсилає до загального порядку розподілу судових витрат, що визначений статтею 139 КАС України. Суд першої інстанції вказував, що зі змісту цих норм закону не вбачається визначення порядку розподілу судових витрат у випадку закриття провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України. Однак колегія суддів вказує, що частина восьма статті 139 КАС України дозволяє суду у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, таким чином суд першої інстанції помилково вирішив неможливість стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу. В даному випадку, на думку апеляційного суду, хоч і відповідач визнав помилку й усунув її, однак, позивач поніс певні витрати на правову допомогу, та має право на їх відшкодування. Оскільки провадження у справі було закрито внаслідок усунення відповідачем оскаржуваних порушень після подання позовної заяви, то цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку. З огляду на вказані норми права щодо розподілу судових витрат у випадку закриття провадження у справі з підстав самостійного задоволення відповідачем позовних вимог позивача, колегія суддів виходить з того, що [PERSON] має право на стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції. Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України). Отже суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Результат розгляду: granted