Рішення адміністративного суду від 2022-09-09 00:00:00+03

Постановою поліцейського з РПГ СПД № 1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції Єфремова Вадима Вікторовича від 15 серпня 2022 року [PERSON] визнано винним у тому, що він 15 серпня 2022 року о 09-ій годині 10 хвилин по вул. Жовтнева, що в смт Муровані Курилівці Вінницької області, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2104, номерний знак [NUMBER] , обладнаним засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Цією ж постановою на [PERSON] накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень. Вважаючи постанову відповідача незаконною, а також такою, що суттєво порушує норми чинного законодавства та його конституційні права, [PERSON] 22 серпня 2022 року звернувся до суду із відповідним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову. Ухвалою від 22 серпня 2022 року (а.с. 13) відкрито провадження у справі і призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 31 серпня 2022 року. Ухвалою від 31 серпня 2022 року (а.с. 21-22) у справі залучено у якості співвідповідача Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області. Позивач [PERSON] та відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце його проведення (а.с. 25, 26). Позивач у п. 3 позовної заяви (а.с. 5) просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі не повідомили про причини неявки, не просили провести розгляд справи за їх відсутності, не подали відзив чи будь-які докази на спростування позовних вимог [PERSON] . Судом на підставі ч. 1, п. 1 ч. 3 та ч. 9 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін у письмовому провадженні. Із тексту позовної заяви слідує, що дійсно [PERSON] 15 серпня 2022 року біля 09-ої години був зупинений поліцейським [PERSON] , коли керував своїм автомобілем ВАЗ 2104, номерний знак [NUMBER] , по вул. Жовтнева, що в смт Муровані Курилівці Вінницької області. Підійшовши до автомобіля, поліцейський [PERSON] , сказав, що буде виносити постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за те, що він не користувався під час руху автомобіля паском безпеки, при цьому, не надавши жодних допустимих доказів. Таким чином, позивач вважає, що інспектором Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Єфремовим В.В. порушено процедуру розгляду справи, встановлену ст.ст. 278, 279 КУпАП, а також позбавлено самого [PERSON] скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Крім того, [PERSON] стверджує, що він не порушив жодних вимог Правил дорожнього руху, а інспектор поліції Єфремов В.В. без достатніх підстав та приводів притягнув його до адміністративної відповідальності. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Як слідує зі ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, його завданням є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Із \~ постанови\~про накладення\~адміністративного стягнення\~по справі\~ про\~адміністративне правопорушення\~у сфері\~забезпечення \~безпеки \~дорожнього руху,\~зафіксоване не\~ в\~автоматичному режимі,\~серії БАВ\~№ 175966\~від 15\~серпня 2022\~року (а.с.\~7)\~слідує,\~що поліцейський\~СПД №\~1\~Могилів-Подільського\~РВП ГУНП\~у Вінницькій\~області старший\~сержант поліції\~Єфремов В.В.\~виніс її\~відносно [PERSON] \~за те,\~що той, 15 серпня 2022 року о 09-ій годині 10 хвилин по вул. Жовтнева, що в смт Муровані Курилівці Вінницької області, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2104, номерний знак [NUMBER] , обладнаним засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Цією ж постановою на [PERSON] накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень. За приписами ч. 1 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 5 ст. 121 КУпАП розглядають від імені органів Національної поліції працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання. Ця вимога законодавства відповідачем дотримана. Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито (ч. 1 ст. 249 КУпАП). Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне і повне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП). Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Зміст постанови має відповідати вимогам, передбачених ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Постанова відповідача не містить такого обґрунтування, в ній лише констатується факт порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП. В суді не спростовано твердження позивача, викладене у позовній заяві, що о 09 год. 20 хв. 15.08.2022 чи в інший час цього дня він не вчиняв будь-якого правопорушення. Зокрема, у постанові не зазначено, що правопорушення було зафіксовано на фото- чи відеозапис, хоча при здійсненні такого запису ці відомості обов`язково мають бути внесені до постанови, що передбачено абзацом 4 ч. 3 ст. 283 КУпАП. Одна тільки постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду правопорушення, якому має передувати фіксування цього правопорушення. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17. Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тобто, відповідачі як суб`єкти владних повноважень мали перед судом доказати правомірність свого рішення. Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідачів в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року по справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17, від 23 жовтня 2019 року по справі №357/10134/17. Відповідно до ч. 5\~ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 1\~ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого\~ч. 5 ст. 121 КУпАП. Згідно до вимог\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.\~\~\~\~ Відповідно до цієї ж\~статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження. За таких обставин, суд прийшов до переконання, що оскаржувана постанова відповідача за змістом не відповідає ст. 283 КУпАП, а визнані в ній порушенням Правил дорожнього руху України обставини не можна вважати підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Як слідує із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Оскільки суд прийшов до висновку про незаконність такої постанови, вона підлягає до скасування. В даному випадку у суду відсутні відомості про наявність на розгляді у відповідачів справи про адміністративне правопорушення з сукупністю належних доказів (протокол про адміністративне правопорушення, фото- чи відеофіксація правопорушення), а здобуто лише доказ того, що відповідач виніс постанову щодо позивача про притягнення до адміністративної відповідальності, яка цим судовим рішенням визнається незаконною та скасовується. Таким чином, вимога позивача про закриття справи про адміністративне правопорушення є зайвою, зважаючи на процедуру прийняття рішень у справах про адміністративні правопорушення працівниками органів і підрозділів Національної поліції, а також такою, що виходить за межі компетенції суду.

Результат розгляду: partial