Рішення адміністративного суду від 2022-02-21 00:00:00+02

У серпні \~2021 року [PERSON] ( далі [PERSON] , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Циркунівської сільскої ради ( далі Циркунівська сільрада, відповідач), в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Циркунівської сільради щодо залишення клопотання без розгляду про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку в порядку ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України ( далі ЗК України) - вирішити питання, в порядку ч. 11 ст. 118 ЗК України, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку в адмінмежах [ADDRESS] , зліва (сходу) обраної ділянки знаходиться кадастровий номер №6325185001:00:021:0094 в порядку одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності [PERSON] . Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 позовну заяву [PERSON] залишено без задоволення. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що всупереч вимог чинного законодавства відповідачем не розглянуто його клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку та не надано дозволу на розроблення проекту землеустрою чи вмотивованої відмови. \~Вказав, що Циркунівською сільрадою відповідь на спірне клопотання не прийнято у формі рішення, питання \~щодо \~надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на спірну земельну ділянку до регламенту сільської для розгляду на сесії не вносилось, а також не було оприлюднене на офіційному веб-сайті органу, що свідчить про допущення \~з його боку протиправної бездіяльності. \~Зауважив, що журнал реєстрації органом місцевого самоврядування вихідної кореспонденції \~не підтверджує виконання уповноваженим органом виконання обов`язку щодо прийняття відповідного рішення, а лише засвідчує факт надсилання заявникові певного документа. Вказав, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження перебування спірної земельної ділянки у приватній власності іншої особи, оскільки державний акт на відповідну земельну ділянку відсутній, а рішення виконкому Циркунівської сільради від 15.11.1996 №727 про передачу такої ділянки в приватну власність [PERSON] \~не є документом, що підтверджує право власності на таку ділянку відповідно до ст.23 ЗК України від 22.06.1996 ( в редакції, що діяла на момент винесення рішення №727). 05.11.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду витребувано з Харківського окружного адміністративного суду справу №520/15699/21. 07.12.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження у справі № 520/15699/21. 23.12.2021 на адресу суду від Циркунівської сільради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 30.12.2021 на адресу суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу задовольнити, \~рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 07.02.2022 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Згідно з положеннями ч.1,3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються документів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами. 24.05.2021 [PERSON] звернувся до Циркунівської сільради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.15 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах [ADDRESS] , зліва (сходу) обраної ділянки знаходиться кадастровий номер №6325185001:00:021:0094 в порядку одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку на підставі ч. 6 ст. 118 ЗК України. Не отримавши відповіді на вказане клопотання позивач звернувся до суду із вимогою щодо визнання протиправною бездіяльності з боку відповідача. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушення його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, яким за наслідками розгляду вказаного клопотання прийнято рішення, про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.15 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах Харківської області, Харківська область, Харківський район, с.Циркуни, по вулиці Степова, зліва (сходу) обраної ділянки знаходиться кадастровий номер №6325185001:00:021:0094 позивачу, у зв`язку з її належністю на праві приватної власності іншій особі. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України. Згідно з ст.3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом та відповідними нормативно-правовими актами. Пунктом «б» ч.1 ст. 9 ЗК України передбачено, що до повноважень, зокрема, Київської міської ради у галузі земельних відносин на її території належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Згідно з ч.6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. За змістом ч.7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Частинами 10-11 ст. 118 ЗК України установлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Згідно із п. «г» ч.1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Відповідно до ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. За приписами п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» \~від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон №280/97) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Відповідно до п. 8, 9 ч. ч.4 ст. 42 Закону №280/97 міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання. Положеннями ст. 59 Закону №280/97 визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Як встановлено судовим розглядом [PERSON] звернувся до Голови Циркунівської громади Сікаленка М.В. із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки площею 0,15 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку в порядку ч. 6 ст. 118 ЗК України, у відповідь на яке Циркунівською сільрадою листом від 07.06.2021 № 02-09/76 повідомлено про неможливість надання відповідного дозволу з огляду на те, що спірна земельна ділянка передана у приватну власність іншій особі на підставі рішення виконкому Циркунівської сільради від 15.11.1996 №727. Враховуючи викладені вище правові норми та беручи до уваги те, що Циркунівською сільрадою не винесено на пленарне засідання питання щодо розгляду клопотання [PERSON] та, як наслідок, за результатами голосування не прийнято відповідного \~рішення про надання відповідного дозволу або про відмову в його наданні колегія суддів дійшла висновку про допущення з боку Циркунівської сільради протиправної бездіяльності щодо залишення клопотання без розгляду про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку в порядку ч. 6 ст. 118 ЗК України, що має наслідком задоволення позовних вимог в цій частині. Висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача з огляду на те, що Циркунівською сільрадою рішенням від 07.06.2021 правомірно відмовлено йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.15\~га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку в адміністративних межах [ADDRESS] , зліва (сходу) обраної ділянки, кадастровий номер № 6325185001:00:021:0094 колегія суддів визнає помилковим та зазначає, що лист Циркунівської сільради від 07.06.2020 за № 02-09/76 не є рішенням Циркунівської сільради в розумінні ст. 118 ЗК України та ст. 59 Закону №280/97. Враховуючи, що клопотання [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку в порядку ч. 6 ст. 118 ЗК України не розглянуто Циркунівської сільрадою в порядку, визначеному Законом, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання позивача розглянути відповідне клопотання [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.09.2021 у справі №815/6942/17, яку суд, з огляду на ч.5 ст.242 КАС України, враховує при вирішенні спірних правовідносин. Доводи апелянта про те, що всупереч вимог чинного законодавства відповідачем не розглянуто його клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки площею 0,15 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку було та не надано дозволу на розроблення проекту землеустрою чи вмотивованої відмови колегія суддів визнає слушними з підстав наведених вище. Посилання відповідача на те, що у відповідь на вказане клопотання позивача \~йому листом повідомлено про те, що спірна земельна ділянка передана у приватну власність іншій особі, колегія суддів відхиляє, оскільки за приписами чинного законодавства розгляд клопотання зацікавленої особи у вирішенні зазначеного питання здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, що оформлюється виключно рішенням відповідної ради. Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначає. Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. Згідно частин 1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення постанови про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] .\~

Результат розгляду: partial