Рішення адміністративного суду від 2022-02-16 00:00:00+02

30.01.2019 [PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної поліції України, у якому просив суд: - визнати протиправною відмову Національної поліції України у зарахуванні пільгової вислуги років підполковника поліції начальника відділу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України [PERSON] до його календарної вислуги років, та зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до календарної вислуги років вислугу у пільговому обрахунку, сформовану за період з 09.12.1996 по 05.05.1998 та з 22.01.1999 по 17.01.2019 у загальній кількості 7 років 11 місяців 21 день і визнати його право виходу на пенсію. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач відмовляючи у зарахуванні до календарної вислуги років вислугу років у пільговому обчисленні, фактично позбавив позивача права на призначення пенсії. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2021 р. у задоволенні позову відмовлено. Приймаючи рішення про відмову у позові суд виходив із того, що на момент звернення до суду з даним позовом позивач продовжував проходження служби в поліції, а також не звертався до відповідача з заявою про призначення пенсії, тому суд дійшов до висновку про відсутність порушеного права позивача оспорюваними діями відповідача. Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити рішення про задоволення позову. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Зазначає, що суд неправильно визначив характер спірних правовідносин і розглянув справу поза межами заявлених вимог, а саме в контексті відмови у призначенні позивачу пенсії. Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, яким просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, підтримавши висновки суду першої інстанції. Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 16.01.2019 позивач звернувся до начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з рапортом, у якому просив надати довідки щодо вислуги років останнього та повідомити: станом на 30.09.2011 у календарному обчисленні і на пільгових умовах та чи були умови призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб"; станом на 14.01.2019 скільки складала у календарному обчисленні і на пільгових умовах та чи є умови призначення йому пенсії за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Листом від 21.01.2019 № 182/15/1/1-19 Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України повідомив позивача про наступне: - станом на 30.09.2011 вислуга років останнього складала 20 років 04 місяці 06 днів, з яких: 14 років 01 місяць 04 дні - у календарному обчисленні та 06 років 03 місяці 02 дні - на пільгових умовах, які обраховані у відповідності до посад, які займав в періоди з 09.12.1996 до 05.05.1998 - проходження служби в Збройних Силах України та з 22.01.1999 до 30.09.2011 - під час проходження служби у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України (розрахунок здійснено згідно наступних нормативних актів: наказів МВС України від 29.07.2008 № 361 та від 14.11.2007 № 431, постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2001 № 1497, постанови Верховної Ради України від 16.12.1993 № 3720-ХІІ). Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011) по 30.09.2011 [PERSON] мав підстави для призначення пенсії за вислугу років; - станом на 17.01.2019 вислуга років останнього складала 29 років 04 місяці 11 днів, з яких: 21 рік 04 місяці 20 днів - у календарному обчисленні та 07 років 11 місяців 21 день - на пільгових умовах, які обраховані у відповідності до посад, які займав в періоди з 09.12.1996 до 05.05.1998 - проходження служби в Збройних Силах України та з 22.01.1999 до 17.01.2019 - під час проходження служби у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України (розрахунок здійснено згідно наступних нормативних актів: наказів МВС України від 29.07.2008 № 361 та від 14.11.2007 № 431, постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2001 № 1497, постанови Верховної Ради України від 16.12.1993 № 3720-ХІІ). Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011) з 01.10.2011 по теперішній час (17.01.2019) немає підстав для призначення пенсії за вислугу років. Вважаючи протиправною відмову Національної поліції України у зарахуванні пільгової вислуги років підполковника поліції начальника відділу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України [PERSON] до його календарної вислуги років, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними. Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Зі змісту апеляційної скарги та позовної заяви вбачається, що позивач в період служби має намір юридично визначити і гарантувати обов`язковим рішенням суду своє право на призначення пенсії, щоб скористатись ним в майбутньому, оскільки таке право вже зараз, в період служби, не визнається відповідачем, і звільнення є максимально недоцільним, знаючи таку позицію роботодавця. Так, з листа НПУ від 21 січня 2019 року № 182/15/1/1-19 вбачається, що при звільненні позивача зі служби та подання клопотання про призначення пенсії за вислугою років він гарантовано отримає відмову, оскільки відповідач не вбачає можливості врахування пільгової вислуги при визначенні наявності права на пенсію, констатуючи відсутність прав на неї. Таким чином, висновки суду першої інстанції, що на час звернення до суду у позивача не порушено право є хибними. Отже, спірним у цій справі є правильність обрахування календарної вислуги років [PERSON] з урахуванням його пільгової вислуги років. Так, частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 01.10.2018 р. по 30.09.2019 р. і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше. Згідно з частиною 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення. Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (постанова від 17.07.1992р. №393). Щодо календарної вислуги років, колегія суддів зазначає наступне. Статтею 1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Так, Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи. Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги. Таким чином, передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах. Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ. Як встановлено листом відповідача від 21.01.2019 № 182/15/1/1-19, тобто не є спірним, що станом на 17.01.2019 року вислуга років [PERSON] складала 29 років 04 місяці 11 днів, з врахуванням 07 років 11 місяців 21 день часу служби на пільгових умовах, що становить більше 24 календарних років. Отже, станом на 17.01.2019 позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ. При прийняті даного рішення, колегією суддів враховано висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18. Крім того, заслуговують на увагу й твердження позивача, що відповідно до норм матеріального права, права і свободи людини і громадянина захищаються державою, а закони що погіршують правовий стан людини та звужують обсяг її прав - не мають зворотної дії в часі. Так, зокрема, з листа відповідача від 21.01.2019 № 182/15/1/1-19 вбачається, що станом на 30.09.2011 позивач вже мав достатню вислугу років для призначення пенсії за вислугу років. З огляду на встановлене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у відповідності до заявлених позивачем вимог. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача заслуговують на увагу, є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, про задоволення позову. Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивача підлягають відшкодуванню в повному обсязі, зокрема, за подання позовної заяви у розмірі 768,40 грн та за подання апеляційної скарги 1152,60 грн, що разом складає 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн).

Результат розгляду: granted