Рішення адміністративного суду від 2023-07-27 00:00:00+03

У лютому 2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась [PERSON] з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просила суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у відмові [PERSON] в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 зі зниженням пенсійного віку; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити [PERSON] пенсію на пільгових умовах за списком №1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з дати звернення, а саме, з 29.09.2022 року. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Рішення суду обгрунтовано тим, що згідно розрахунку стажу та встановлених судом обставин, пільговий стаж позивачки складає лише 7 років 02 місяці 09 днів замість необхідних 7 років 06 місяців, встановлених діючим законодавством. Тобто, при наявності необхідного пенсійного віку у позивача недостатньо пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Не погодившись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, де просила скасувати рішення суду першої інстанції та винести постанову про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позивачу не достатньо пільгового стажу на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Так, під час звернення до відповідача [PERSON] мала загальний страховий стаж 35 рік 6 місяців 20 днів, а спеціальний стаж роботи за списком №1 - 7 років 2 місяці 9 днів. На момент звернення позивачці виповнилось 47 років. Умовами для призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1, відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" на підставі Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, для жінки є досягнення 45 років, загальний страховий стаж роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Судом першої інстанції не враховано, що тією ж нормою зазначеного Закону закріплено, що працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам. Тобто для звернення жінці з наявним необхідним загальним страховим стажем в 47 років достатньо було б 5 років 10 місяців спеціального стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1. Перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Програмним забезпеченням за принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії та документи, які були додані позивачем до заяви, передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України Черкаській області від 06.10.2022 року №045550016883 позивача повідомлено, що йому відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у зв`язку з відсутністю необхідного віку. Так, в означеному рішенні зазначено, що позивач має страховий стаж роботи 35 років 06 місяців 20 днів, з них пільговий стаж за Списком № 1 становить 07 років 02 місяці 09 днів. При цьому, вік [PERSON] складає 47 років, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV. Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області посилається на приписи ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зазначає про недостатній пільговий стаж, а саме, замість необхідного 7 років 06 місяців [PERSON] має лише 7 років 02 місяці 09 днів. Колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне. Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон №1788-XIІ), у редакції чинній до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015 року, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу. Так, до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо підвищення пенсій №2148-VIII від 03.10.2017 року, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п.1 ч.2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші. Вказана норма набула чинності з 01.10.2017 року. Натомість, Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.(п. 1 рішення). Згідно з п. 2 Рішення № 1-р/2020, стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Відповідно до п. 3 Рішення № 1-р/2020 , застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: „На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам; Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років. Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV. Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.11.2021 року в справі № 360/3611/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови в призначенні позивачу пенсії були висновки відповідача про відсутність у позивача необхідного пільгового стажу. Встановлено, що вік позивача на час звернення з заявою про призначення пенсії становить 47 років, страховий стаж становить 35 років 06 місяців 20 днів, а пільговий стаж становить 7 років 02 місяці 09 днів. Між тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абзацу 2 пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років. Відтак, оскільки пільговий стаж позивача становить 7 років 02 місяці 09 днів, що перевищує половину мінімально необхідного пільгового стажу за Списком № 1, передбаченого пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач має право на призначення пільгової пенсії із зменшенням пенсійного віку. Отже, оскільки станом на час звернення з заявою про призначення пільгової пенсії вік позивачки становив 47 рік, а пільговий стаж надавав право на зменшення пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , позивач наділена правом на призначення пенсії на пільгових умовах. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необхідності задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів виходить з приписів ст. 139 КАС України. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: granted