Рішення адміністративного суду від 2022-11-01 00:00:00+02

17 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області неправомірними, щодо застосування при призначенні позивачу пенсії за віком, середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014 - 2016 роки в розмірі 5426,60 грн. та відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 29.06.2021 року із застосуванням положень розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - при призначенні пенсії застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки (9118,81 грн.) та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 13.09.2011 року йому було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику освіти відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але її нарахування незабаром припинилося, оскільки позивач знов почав працювати за спеціальністю. Вказує що з 29 червня 2021 року за наявності відповідного страхового стажу і після досягнення відповідного віку, за заявою йому була призначена пенсія за віком. Стверджує, що при призначені пенсії за віком, не була нарахована та виплачена грошова допомога в розмірі 10 місячних пенсій, що передбачено «Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати», затвердженим 23.11.2011 року постановою Кабінету Міністрів України №1191. Крім того, зазначає, що при призначенні пенсії за віком позивачу була застосована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014-2016 роки з урахуванням індексації 5426,60 грн., замість необхідного та передбаченого чинним законодавством (п. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») показника середньої заробітної плати при призначенні пенсії за віком за 2018-2020 рр., тобто три роки, що передують року призначення пенсії. Вважає такі дії відповідача протиправними та просить позов задовольнити. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незастосування при призначенні позивачу пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018-2020 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 29.06.2021 перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018-2020 роки, з урахуванням фактично виплачених сум. Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення позивачу . Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що пільги дострокового виходу на пенсію за вислугу років визначаються п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції станом на 13.09.2010), а розмір пенсії визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону №1058. Посилається на те, що оскільки позивачу первинно було призначено пенсію за вислугу років з 13.09.2011 року, у відповідача відсутні правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2018 - 2020 роки при переведенні з одного виду пенсії на інший, оскільки показник середньої заробітної плати по Україні за 2018-2020 роки застосовуються лише при первинному призначенні пенсій у 2021 році. Також, відповідач зазначає, що оскільки позивач отримував пенсію за вислугу років, він не має права і на отримання грошової допомоги у розмірі 10 пенсій за віком. Судову повістку - повідомлення, разом з копіями процесуальних документів було направлено на адресу позивача, вказану в позові як адреса для листування, однак поштове відпрвіладення повернуто на адресу суду із позначкою "Адресат відсутній". Також, судову повістку разом з копіями процесуальних документів булонаправлено із за адресою ресєтрації позивача за місцем проживання, однак поштове відправлення повернуто на адресу суду із позначкою "Дом знесений". Крім того, з метою повідомлення позивача про час та місце розгляду справи 27.09.2022 року було здійснено дзвінок за номером телефону [NUMBER] , який зазначений в позовній заяві. За вказаним номером телефону відповіла адвокат Будовська Н.В. , яка надала суду свою електронну адресу та зазначила про можливість направлення їй копій процесуальних документів та судової повістки, що було зроблено судом 28.09.2022 року. Також, адвокат Будовська Н.В. зобов`язалась надати до суду документи на підтвердження своїх повноважень в якості представника позивача в суді апеляційної інстанції, однак станом на час розгляду справи цього не зробила. Відповідно до приписів ст. 124 КАС України, судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою. Судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів, дійшла висновку, що позивач є належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 13.09.2011 було призначено пенсію за вислугу років згідно його заяви про призначення пенсії від 13.09.2011 відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ. 29.06.2021 [PERSON] звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. Позивачу призначено пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-й, 2015-й і 2016-й роки. 12.11.2021 року представник позивача звернувся до Головного управління обслуговування громадян ПФУ в Запорізькій області з заявою щодо нарахування одноразової грошової допомоги в розмірі 10 пенсій при призначенні пенсії за віком та надання роз`яснень щодо вихідних даних для нарахування саме такого розміру пенсії. Листом від 23.11.2021 року ГУ ПФУ в Запорізькій області надало відповідь про відсутність підстав для нарахування допомоги, відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, вказано, що при призначенні пенсії за віком була застосована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014-2016 роки з урахуванням індексації 5426,60 грн. Вважаючи такі дії відповідача протиправними та з вимогою вчинити певні дії позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач необгрунтовано відмовив позивачеві у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 пенсій за віком, також суд дійшов висновку. Що при призначенні пенсії [PERSON] пенсійний орган мав застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки. Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір між сторонами виходить із наступного. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За правилами частини 1статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до ч. 1, 2 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії. Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Відповідно до абз. 2 п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Відповідно до ст. 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів за її вибором. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом на інший. В цьому випадку показник середньої заробітної плати, який застосовується при визначенні заробітку для обчислення пенсії, має бути незмінним. Судом встановлено, що позивачу 13.09.2011 було призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України Про пенсійне забезпечення, яким були передбачені інші умови і порядок призначення та обчислення пенсії. Отже, при обчисленні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058 відповідач мав застосувати показник середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (тобто за 2018-2020 роки), оскільки за призначенням пенсії відповідно до норм вказаного Закону позивач звернувся вперше в 2021 році. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.06.2021 у справі№336/7438/16-а. Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в цій частині. Стосовно вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити виплати грошової допомоги яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення суд зазначає наступне. Так, Верховний Суд вже розглядав справи з таким предметом спору. Зокрема, у постановах від 22.02.2018 у справі № 310/3774/17, від 27.11.2018 у справі № 328/1619/17(2-а/328/80/17), від 11.07.2019 у справі № 350/294/16-а , обставини яких є подібними, Верховний Суд зазначив: «… Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Крім того, суд вказав, що відповідно до пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії. Отже, підставою для відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком є, зокрема, отримання до моменту призначення пенсії за віком будь-якої пенсії». Також, Верховний Суд у постанові від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а(2-а/175/86/16), обставини якої є подібними, дійшов наступного висновку: «Умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, як помилково вважали суди попередніх інстанцій, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Слід зазначити і про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком». Аналогійний правовий висновок викладений також в постанові Верховного Суду від 18.06.2021 року в адміністративній справі №328/1620/17. Як встановлено судаом, та вбачається з матеріалів справи, позивачу з 13.09.2011 року призначалась пенсія за вислугу років, виплата якої була згодом припинена у зв`язку з тим, що позивач продовжив роботу за спеціальністю. Тобто до призначення позивачу пенсії за віком йому призначалась пенсія за вислугу років, що позбавляє його права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною відмови та зобов`язання пенсійний орган здійснити позивачу виплату грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Результат розгляду: partial