Рішення адміністративного суду від 2022-10-13 00:00:00+03

Короткий зміст позовних вимог. 08 лютого 2022 року [PERSON] , через систему «Електронний суд», звернувся до суду першої інстанції з позовом до Інституту Військово Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», в якому просив: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~стягнути на його користь середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата індексації грошового забезпечення) з 06.04.2020 року по 22.12.2021 року в сумі 223 223,52 грн.; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~стягнути на його користь компенсацію за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період із 06.04.2020 по 22.12.2021. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач указує на те, що на день його виключення зі списків особового складу (06.04.2020), Інститут Військово Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» не провів з ним остаточного розрахунку, зокрема, не виплатив індексацію грошового забезпечення. Як зазначає позивач, 22.12.2021, на виконання судового рішення, індексація грошового забезпечення йому була виплачена з порушенням строків, що є підставою для виплати роботодавцем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період із 06.04.2020 по 22.12.2021, відповідно до вимог статті 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а також для компенсації втрати частини доходів, відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Короткий зміст рішення суду першої інстанції. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов [PERSON] задоволено частково. Суд стягнув з Інституту Військово Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» на користь [PERSON] , відповідно до статті 117 КЗпП України, відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4 686,24 грн та зобов`язав Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» нарахувати та виплатити позивачу за період із 06.04.2020 по 22.12.2021 компенсацію за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення. Частково задовольняючи позов, в частині стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільнення в сумі 223\~ 223, 52 грн, суд першої інстанції дійшов висновку про очевидну неспівмірність заявленої суми та, покликавшись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, зазначив про наявність у нього права зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 Кодексу законів про працю України, а також про те, що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Отож, суд першої інстанції вважав, що справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат, повинно складати 4 686,24 грн. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм процесуального права, Інститут Військово Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» в апеляційній скарзі просить його скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду. Обґрунтовуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права, скаржник указує, що Інститут Військово Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» є військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти, безпосередньо підпорядковується Командуванню Військово- Морських Сил Збройних Сил України та переведений на функціонування в умовах воєнного стану. \~У зв`язку зі зміною дислокації Інституту, на думку скаржника, ускладнився доступ до документації та виникли перешкоди в наданні відзиву. Як наголошує скаржник, ним заявлялося в суді першої інстанції клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини1 статті 236 КАС України, який встановлює обов`язок суду зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Однак, за його твердженням, суд першої інстанції дане клопотання не розглянув, чим позбавив його як сторони процесу права на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення вказаного спору. [PERSON] не скористався правом подання відзиву на апеляцію. Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження. Фактичні обставини справи. [PERSON] був зарахований до списків особового складу Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» 26.08.2015 згідно з наказом начальника факультету від 26.08.2015 № 155. Наказом ректора Інституту Військово Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» від 06.04.2020 № 68 [PERSON] відраховано з навчання та виключено зі списків особового складу у зв`язку з розірванням контракту, звільнено у запас за підпунктом «ж» пункту 2 ч. 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем). Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 (справа №420/9001/21) зобов`язано Інститут Військово Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» нарахувати та виплатити на користь [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 31.07.2015 по 06.04.2020. На виконання цього судового рішення, 22.12.2021 [PERSON] виплачена індексація грошового забезпечення в сумі 4 799,55 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку АТ КБ «Приват- Банк» (а.с.24). Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції. Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке. Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, остаточний розрахунок з [PERSON] проведено 22.12.2021, а з позовом до суду за захистом своїх прав, останній, звернувся 08.02.2022. Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію про обов`язок судів попередніх інстанцій дотримуватися принципу офіційного з`ясування обставин справи та з`ясовувати питання дотримання позивачем строків звернення до суду (зокрема справа №743/1264/18). Так, на думку суду касаційної інстанції, питання дотримання позивачем строку звернення до суду може бути досліджено на будь-якій стадії судового розгляду. Досліджуючи питання дотримання позивачем строків звернення до суду, колегія суддів установила таке. Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 КАС України). За такого правового регулювання, строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 1 місяць. Про це, зокрема, свідчить усталена практика Верховного Суду, що викладена в постановах: від 04.12.2019 у справі № 815/2681/17, від 23.12.2020 у справі № 560/4006/19, від 23.12.2020 у справі № 360/4485/19 та від 01.02. 2021у справі № 560/1282/19. На думку суду апеляційної інстанції, з моменту повного розрахунку з позивачем, тобто з 22.12.2021 у нього виникло право в місячний строк звернутися до суду з позовом про стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні та компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків його виплати. Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у своєму рішенні від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 навів тлумачення поважності причин пропуску строку звернення до суду. Так, суд найвищої інстанції зазначив, що строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, \~триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. У цій справі Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду також відзначив, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Аналогічна правова позиція щодо місячного строку звернення до суду у даній категорії справ викладена в постанові Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 11.02.2021 \~(справа №240/532/20). За такого правового регулювання, враховуючи те, що про порушення своїх прав [PERSON] дізнався 22.12.2021 з дня надходження коштів на картковий рахунок, він повинен був виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії для звернення до суду протягом місяця. Однак, звернення до суду відбулось 08.02.2022, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), також приділив увагу питанню пропуску строку звернення до суду. Так, у справі «Стаббігс та інші проти Великобританії» ЄСПЛ наголосив, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. У Рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25 січня 2000 року ЄСПЛ зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними. Відповідно до вимог, закріплених у статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Частина 1 статті 319 КАС України унормовує, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. За такого правового регулювання, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову [PERSON] без розгляду. Вимога скаржника про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, у зв`язку з нерозглядом його клопотання про зупинення провадження у справі, не заснована на приписах адміністративного судочинства та не може бути задоволена.

Результат розгляду: partial