Рішення адміністративного суду від 2022-02-04 00:00:00+02

Позивач [PERSON] 29 грудня 2021 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування позову зазначив, що 17 грудня 2021 року о 10 год.55 хв. в смт. Маневичі по вул. Комарова,29 ( в приміщенні), Маневицького району Волинської області старший інспектор СРПП ВП №1 (сел.Маневичі) Камінь- Каширського РВП ГУНП у Волинській області л-нт поліції Неведюк Борис Анатолійович ( Головне управління Національної поліції у Волинській області розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.2 ст. 44-3 КУпАП, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАВ № 197419, якою накладено на нього штраф у розмірі 170 гривень. З даною постановою він не згідний , вважає таку протиправною та безпідставною, наведені в постанові обставини не відповідають дійсності. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський не досліджував жодного доказу, висновок про вину позивача не грунтується на жодному доказі. Підстав для винесення оскаржуваної постанови у працівника поліції не було. Відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не додержано жодної норми КУпАП. Просить суд визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ГАВ № 197419 від 17.12.2021 року протиправною та скасувати. Позивач [PERSON] у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити. У судовому засіданні представник позивача Пересоляк О.С. також підтримав позов, просив позов задоволити. Відповідач Головне управління Національної поліції у Волинській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив хоча був належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника,дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Згідно ст. 19 ч. 1 п. 1 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1,2 ст. 7 КУпАП). Згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону. Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до\~ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З оскаржуваної постанови серії ГАВ № 197419 від 17 грудня 2021 року вбачається, що 17 грудня 2021 року о 10 год.55 хв. [PERSON] перебував в громадському місці, а саме в [ADDRESS] , без захисної маски та распіратора,або інших засобів, що закривають рот та ніс, у тому числі виготовлених самостійно, відповідно до КМУ № 1236 зі змінам,чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2\~ст. 44-3 КУпАП України. Згідно ч. 2\~ст. 44-3 КУпАП, передбачено відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно. Позивач [PERSON] наполягає в позові на тому, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський не досліджував жодного доказу, не роз`яснював його права, передбачених ч.1 ст. 268 КУпАП та ст.ст. 55,56,59,63 Конституції України. Також зазначає , що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обгрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для осіб, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. Таку позицію викладено у постанові від 30.05.2018 р. Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду адміністративної справи № 337/3389/16-а . В контексті наведеного Верховний Суд відмітив, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Ч. 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Щодо вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 44-3 КУпАП, у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину, в судове засідання відповідач не з`явився і не довів порушення позивачем вимог Постанови КМУ № 1236 та правомірність прийнятого ним рішення по справі. Крім того, було порушено порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності та не роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відтак суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і визнає, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню. Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. З врахуванням того, що при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю. Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 139 КАС України розподіл судових витрат при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Як вбачається з матеріалів справи позивачем [PERSON] понесені судові витрати у справі у вигляді сплати судового збору в розмірі 908 грн., які слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted