Рішення адміністративного суду від 2022-07-26 00:00:00+03

[PERSON] звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України щодо не виплати позивачу [PERSON] визначеної Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 (на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVІD-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни) додаткової доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (за 2021 рік); зобов`язати відповідача Військову частину [NUMBER] Національної Гвардії України нарахувати та виплатити позивачу [PERSON] передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 (на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни) додаткову доплату до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт населенням, пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (за 2021 рік). В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що проходив військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України на посаді помічника начальника військового наряду (кулеметника) 1-го відділення 3-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти 1 патрульного батальйону. Перебував на всіх видах забезпечення у військовій частині Відповідно підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказом командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 26.08.2021 №34 о/с (по особовому складу) позивача було звільнено в запас у зв`язку із закінченням строку контракту. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 31.08.2021 № 198 (по стройовій частині), яким позивача було виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення. Станом на день фактичного звільнення з військової служби позивачу не було проведено всіх належних виплат, а саме доплат до грошового забезпечення військовослужбовця під час карантину в умовах безпосереднього контакту з населенням, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року у задоволенні позову було відмовлено. Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції [PERSON] подав на нього апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі та необ`єктивно та невсебічно дослідив матеріали справи, суд не врахував того, що довідкою про грошове забезпечення [PERSON] за останні 12 місяців військової служби підтверджена інформація про нараховане і виплачене грошове забезпечення при звільненні, а також документально підряджена інформація про залучення [PERSON] до виконання завдань служби в умовах карантинних обмежень в 2021 році, що свідчить про те, що відповідачем підтверджене залучення позивача до виконання завдань в умовах безпосереднього контакту з населенням, про що свідчать витяги з книги рішень командира підрозділу, щодо залучення на службу, витяги з патрульно-постових відомостей щодо залучення до несення служби, проведення медичного огляду військовослужбовців перед заступанням на службу, з книги інструктажів особового складу, з книги видачі спеціальних засобів, а також витяги з рапортів командира підрозділу щодо здійснення військовослужбовцям підрозділу передбачених законодавством виплат за виконання завдань в умовах карантинних обмежень (для включення до відповідних наказів командира військової частини). Надані до матеріалів справи документи свідчать про визнання відповідачем права позивача на отримання доплат до грошового забезпечення військовослужбовця. Крім того протягом 2021 року такі виплати проводились, але не в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] проходив військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України на посаді помічника начальника військового наряду (кулеметника) 1-го відділення 3-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти 1 патрульного батальйону. Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказом командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 26.08.2021 р. №34 о/с (по особовому складу), копія якого міститься в матеріалах справи, [PERSON] було звільнено в запас у зв`язку із закінченням строку контракту. Згідно з наказом командира військової частини [NUMBER] від 31.08.2021 р. №198 (по стройовій частині), [PERSON] було виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення. Також, наказом, позивачу встановлено вислугу років в календарному та пільговому обчисленні, а також види та розмір виплат, які мають бути виплачені останньому, а саме: премію за особистий внесок у загальні результати служби з 01 по 31 серпня 2021 року в розмірі 135 відсотків посадового окладу; грошову компенсацію за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій (за 2021 рік); Вислуга років станом на 31 серпня 2021 року становить: час служби в календарному обчисленні - 03 років 09 місяців 16 днів; час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 02 років 10 місяців 12 днів. Відповідно до витягів з книги рішення командира підрозділу військової частини [NUMBER], копії яких містяться в матеріалах справи, [PERSON] в період з січня по серпень 2021 року залучався на службу, а саме: січень 2021 року - 01.01.2021, 02.01.2021; лютий 2021 року - 03.02.2021, 04.02.2021, 05.02.2021, 06.02.2021, 07.02.2021, 08.02.2021, 09.02.2021, 10.02.2021, 11.02.2021, 12.02.2021, 13.02.2021, 14.02.2021, 15.02.2021, 16.02.2021, 17.02.2021, 18.02.2021, 19.02.2021, 20.02.2021, 21.02.2021, 22.02.2021, 23.02.2021, 24.02.2021, 25.02.2021, 26.02.2021, 27.02.2021,28.02.2021.; березень 2021 року - 01.03.2021, 02.03.2021, 03.03.2021, 04.03.2021, 05.03.2021, 06.03.2021, 07.03.2021, 08.03.2021, 09.03.2021, 10.03.2021, 11.03.2021, 12.03.2021, 13.03.2021, 14.03.2021,15.03.2021, 16.03.2021, 17.03.2021, 18.03.2021, 19.03.2021, 20.03.2021, 21.03.2021, 22.03.2021, 23.03.2021, 24.03.2021, 25.03.2021, 26.03.2021, 27.03.2021, 28.03.2021, 29.03.2021, 30.03.2021, 31.03.2021; квітень 2021 року - 01.04.2021, 02.04.2021, 03.04.2021,04.04.2021, 05.04.2021, 06.04.2021, 07.04.2021, 08.04.2021, 09.04.2021, 10.04.2021, 11.04.2021, 12.04.2021, 13.04.2021, 14.04.2021, 15.04.2021, 16.04.2021,17.04.2021, 18.04.2021, 19.04.2021, 20.04.2021, 21.04.2021, 22.04.2021, 23.04.2021, 24.04.2021, 25.04.2021, 26.04.2021, 27.04.2021, 28.04.2021, 29.04.2021, 30.04.2021.; червень 2021 року - 16.06.2021, 17.06.2021. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що з книги рішення командира підрозділу військової частини [NUMBER]; з патрульно-постових відомостей щодо залучення до несення служби; з патрульно-постових відомостей військової частини [NUMBER] щодо проведення медичного огляду; з книги інструктажів особового складу щодо проведення інструктажу з мір безпеки при несенні служби; з рапортів щодо здійснення військовослужбовцями підрозділу передбачених законодавством виплати за виконання завдань в умовах карантинних обмежень (для включення до відповідних наказів командира військової частини); не підтверджують інформацію стосовно включення [PERSON] до персонального переліку військовослужбовців, що забезпечували життєдіяльність населення, виконання службових обов`язків, та мали безпосередній контакт з населенням за оскаржуваний період. Відтак, доказів включення [PERSON] до забезпечення життєдіяльності населення та виконання службових обов`язків, які мають безпосередній контакт з населенням під час дії карантину в період, а саме: за 2021 рік, до суду не надано. Колегія суддів не погоджується з таким висновками суду першої інстанції виходячи з наступного Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року №375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року №375) установлено, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах. За приписами п.п. 2-5 вказаної постанови встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення). Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору, які безпосередньо надають соціальні послуги за місцем проживання/перебування їх отримувачів (вдома), здійснюється у граничному розмірі до 100 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення). Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику. Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади. Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів. Постановою Кабінету Міністрів України від 10.06.2020 року №485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок № 485). У пункті 1 Порядку № 485 вказано, що цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами, зокрема: Здійснення доплати військовослужбовцям Національної гвардії, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками (далі - бюджетні кошти). Згідно з пунктом 2 Порядку № 485 головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС). Абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку № 485 визначено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Виходячи з аналізу вищенаведених правових норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність таких умов: 1) особа є військовослужбовцем; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Таким чином, вказана доплата здійснюється не всім військовослужбовцям, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт. З витягу з рапортів командира 1 патрульної роти та командира ротної групи військової частини [NUMBER] щодо здійснення військовослужбовцями підрозділу передбачених законодавством виплат за виконання завдань в умовах карантинних обмежень (для включення до відповідних наказів командира військової частини) вбачається , що старший солдат [PERSON] в період з січня по серпень 2021 року був внесений до рапорту, щодо здійснення військовослужбовцями підрозділу передбачених законодавством виплат за виконання завдань в умовах карантинних обмежень такі дні: В січні 2021 року - 01.01.2021, 02.01.2021. В лютому 2021 року - 03.02.2021, 04.02.2021, 05.02.2021, 06.02.2021, 07.02.2021, 08.02.2021, 09.02.2021, 10.02.2021, 11.02.2021, 12.02.2021, 13.02.2021, 14.02.2021, 15.02.2021, 16.02.2021, 17.02.2021, 18.02.2021, 19.02.2021, 20.02.2021, 21.02.2021, 22.02.2021, 23.02.2021, 24.02.2021, 25.02.2021, 26.02.2021, 27.02.2021,28.02.2021. В березні 2021 року - 01.03.2021, 02.03.2021, 03.03.2021, 04.03.2021, 05.03.2021, 06.03.2021, 07.03.2021, 08.03.2021, 09.03.2021, 10.03.2021, 11.03.2021, 12.03.2021, 13.03.2021, 14.03.2021,15.03.2021, 16.03.2021, 17.03.2021, 18.03.2021, 19.03.2021, 20.03.2021, 21.03.2021, 22.03.2021, 23.03.2021, 24.03.2021, 25.03.2021, 26.03.2021, 27.03.2021, 28.03.2021, 29.03.2021, 30.03.2021, 31.03.2021; В квітні 2021 року - 01.04.2021, 02.04.2021, 03.04.2021,04.04.2021, 05.04.2021, 06.04.2021, 07.04.2021, 08.04.2021, 09.04.2021, 10.04.2021, 11.04.2021, 12.04.2021, 13.04.2021, 14.04.2021, 15.04.2021, 16.04.2021,17.04.2021, 18.04.2021, 19.04.2021, 20.04.2021, 21.04.2021, 22.04.2021, 23.04.2021, 24.04.2021, 25.04.2021, 26.04.2021, 27.04.2021, 28.04.2021, 29.04.2021, 30.04.2021. В червні 2021 року - 16.06.2021, 17.06.2021 (а.с. 32). При цьому колегія суддів враховує, той факт, що у 2021 році доплата до грошового забезпечення (соvid) була виплачена позивачу у розмірі 171,86 грн. у липні місяці. В інших місяцях 2021 року таких виплат не проводилось, про що свідчить довідка № 448 від 30.12.2021 року (а.с. 26). Вказані документи свідчать про наявність у позивача права на отримання доплат до грошового забезпечення військовослужбовцям передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року №375, що спростовує висновки суду першої інстанції про непідтвредження інформації стосовно включення [PERSON] до персонального переліку військовослужбовців, що забезпечували життєдіяльність населення, виконання службових обов`язків, та мали безпосередній контакт з населенням за оскаржуваний період. Відповідно до рішень ЄСПЛ «Кечко проти України» (заява № 63134/00, пункти 23, 26) та «Ромашов проти України» (заява № 67534/01, пункт 43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними. Зокрема, у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплати з державного бюджету, однак свідома відмова від цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Отже, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у відповідача обов`язку щодо виплати позивачу нарахованої доплати до грошового забезпечення, передбаченої Постановою №375. Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Результат розгляду: granted