Рішення адміністративного суду від 2022-01-20 00:00:00+02

В липні 2021 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України, в якому просив: - визнати дії ГУ ПФУ в Одеській області, які полягають у відмові в прийнятті як додаткового матеріалу довідки від 13.05.2021 року №507 про розмір грошового забезпечення та не проведення з 01.04.2019 року перерахунку пенсії [PERSON] на підставі оновленої довідки від 13.05.2021 року №507 про розмір грошового забезпечення, виданої фінансово-економічного управлінням Служби зовнішньої розвідки України про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення без обмеження максимального розміру, з урахуванням здійснених виплат - протиправними; - зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області прийняти оновлену довідку від 13.05.2021 року №507 про розмір грошового забезпечення та здійснити з 01.04.2019 року перерахунок основного міру пенсії за вислугу років [PERSON] на підставі оновленої довідки від 13.05.2021 року №507 про розмір грошового забезпечення, виданої фінансово-економічним управлінням Служби зовнішньої розвідки України, станом на 05.03.2019 року у розмiрi 90% без обмеження максимального розміру у відповідності до вимог статей 43 i 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Мiнiстрiв України вiд 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; - зобов`язати Пенсійний фонд України виплачувати [PERSON] з 01.04.2019 року перераховану ГУ ПФУ в Одеській області пенсію [PERSON] на підставі оновленої довідки від 13.05.2021 року №507 про розмір грошового забезпечення, виданої ФЕУ СЗР України станом на 05.03.2019 року у розмірі 90% без обмеження максимального розміру з урахуванням виплачених сум. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що Службою зовнішньої розвідки України виготовлено та направлено до ГУ ПФУ в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року. Проте відповідач не провів перерахунок пенсії позивача на підставі вказаної довідки з 01.04.2019 року, про що повідомив представнику позивача у листі. Вважаючи бездіяльність протиправною позивач звернувся до суду. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області, які полягають у відмові в прийнятті як додаткового матеріалу довідки від 13.05.2021 року №507 про розмір грошового забезпечення та не проведення з 01.04.2019 року перерахунку пенсії [PERSON] на підставі оновленої довідки від 13.05.2021 року №507 про розмір грошового забезпечення, виданої фінансово-економічного управлінням Служби зовнішньої розвідки України про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням здійснених виплат. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок основного розміру пенсії за вислугу років [PERSON] на підставі оновленої довідки від 13.05.2021 року №507 про розмір грошового забезпечення, виданої фінансово-економічним управлінням Служби зовнішньої розвідки України, станом на 05.03.2019 року. Зобов`язано Пенсійний фонд України здійснити виплату [PERSON] нарахованої ГУ ПФУ в Одеській області з 01.04.2019 року на підставі оновленої довідки від 13.05.2021 року №507 про розмір грошового забезпечення, виданої фінансово-економічним управлінням Служби зовнішньої розвідки України, станом на 05.03.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В решті позову відмовлено. Не погоджуючись з таким рішенням, Пенсійний фонд України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині покладених зобов`язань на Пенсійний фонд України та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є пенсіонером Служби зовнішньої розвідки України, та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області. Службою зовнішньої розвідки України виготовлено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення №507 від 13.05.2021 року для перерахунку пенсії позивача станом на 05.03.2019 року виходячи з таких його складових: посадовий оклад - 8460,00 грн., оклад за військовим званням - 1480,00 грн., надбавка за вислугу років (50%) - 4970,00 грн., надбавка за особливості проходження служби (30%) - 4473,00 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 1269,00 грн., премія (30%) - 2538,00 грн., усього 23190,00 грн.. Відповідач листом №8818-8709/УС-02/8-1500/21 вiд 28.09.2021 року відмовив у перерахунку пенсії з 01.04.2019 року на підставі вказаної довідки. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною (підвищенням) розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців, а тому ГУ ПФУ в Одеській області після одержання довідки Служби зовнішньої розвідки України №507 від 13.05.2021 року зобов`язане перерахувати пенсію позивачу, починаючи з 05.03.2019 року. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до пп.4 п.4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року №280, в редакції постанови №1279, Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань, крім іншого, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування виплати пенсій. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Оскільки Пенсійний фонд України оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині покладених на Пенсійний Фонд України зобов`язань щодо здійснення фінансування виплати пенсії та в частині не застосування судом строків звернення до суду з позовом, колегія суддів, виходячи із визначених у ч.1 ст.308 КАС України меж перегляду судом апеляційної інстанції, переглядає дану справу в межах доводів апеляційної скарги, тобто лише в частині покладених на Пенсійний Фонд України зобов`язань та в частині не застосування судом строків звернення до суду з позовом. В своєму рішенні суд першої інстанції зазначив, що з 01.04.2021 року повноваження щодо здійснення фінансування виплати нарахованої пенсії перейшли від головних управлінь до Пенсійного фонду України у зв`язку із чим, суд поклав на Пенсійний фонд України зобов`язання здійснити своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати перерахованої пенсії. Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного. Позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджено матеріалами справи та не заперечується учасниками справи. Постановою КМ України №1596 від 30.08.1999 року затверджений Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках (надалі - Порядок №1596). Так, відповідно до п.1 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках (в редакції Постанови КМ України №1279 від 16.12.2020 року), цей Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, у тому числі допомоги на поховання і сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві (далі - органи Пенсійного фонду) та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчого органу міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі), а у разі їх смерті - на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання допомоги на поховання та недоотриманої суми пенсії, грошової допомоги, в уповноважених банках. Таким чином, зазначений Порядок визначає механізм виплати пенсій головними управліннями Пенсійного фонду України шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії в уповноважених банках. Постановою КМ України №1279 від 16.12.2020 року був затверджений Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку (далі - Порядок №1279). Зазначеною постановою затверджено саме Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку. Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що він визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі за зазначеним у заяві місцем їх фактичного проживання в межах України організаціями, що згідно із законодавством мають право здійснювати виплату і доставку пенсій та грошової допомоги. Тобто, Постанова №1279 ніяким чином не змінила повноваження Пенсійного Фонду України та її територіальних органів щодо призначення, нарахування та виплати пенсій. Відповідно до підпунктів 7, 8 п.4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за №41/26486, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Відповідно до пп.5 п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 року №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за №40/26485, головні управління відповідно до покладених завдань здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, що визначений Порядком №1279, не передбачає участі Пенсійного фонду України у процедурі виплати пенсії. Таким чином, Порядок №1596 та Порядок №1279 лише визначають механізми виплати пенсій зокрема шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії в уповноважених банках, або шляхом видачі сум пенсії безпосередньо у виплатному об`єкті або з доставкою до дому в обумовлений час. Визначення Порядками №1596 та №1279 механізмів та процедури, за якими пенсіонер фактично може отримати пенсію, узгоджується із приписами ч.ч.1 та 2 ст.52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та не покладає на Пенсійний Фонд України обов`язку здійснювати виплату пенсії пенсіонерам, оскільки Пенсійний Фонд України, відповідно до покладених на нього завдань здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством, що прямо передбачено підпунктом 4 пункту 4 Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого Постановою КМ України №280 від 23.07.2014 року (в редакції Постанови КМ України №1279 від 16.12.2020 року). Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, про відсутність підстав вважати, що Пенсійним фондом України не буде виконано обов`язок з фінансування виплати пенсії позивача, права позивача у вказаній частині не порушені, оскільки ГУ ПФУ взагалі не здійснено перерахунок пенсії позивача, не визначено суми пенсії, що підлягає виплаті позивачу, не вчинено відповідних дій для проведення виплати позивачу перерахованої пенсії, а тому покладення на Пенсійний фонд України додаткового зобов`язання щодо здійснення фінансування виплат є необґрунтованим. Щодо доводів апеляційної скарги, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, колегія суддів зазначає наступне. Строк звернення до адміністративного суду регламентовано ст.122 КАС України, за приписами частин першої, другої якої, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів. Поняття «повинна була дізнатись», використане у ст.122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Верховний Суд у постанові від 02.03.2021 року по справі №758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Як вбачається з матеріалів справи, про порушення своїх прав на здійснення перерахунку та виплату пенсії з урахуванням складових грошового забезпечення, зазначених в довідці про розмір грошового забезпечення позивач дізнався з листа від 18.06.2021 року, яким позивача повідомлено про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії. З даним позовом до суду [PERSON] звернувся 23.07.2021 року, тобто з дотриманням строку звернення до суду, передбаченого ст.122 КАС України. Крім того, колегія суддів відхиляє посилання Пенсійного фонду України на постанову Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19, оскільки обставини у справі, яка переглядається апеляційним судом, не є тотожними обставинами, за яких Верховний Суд ухвалив постанову у справі №240/12017/19, спірні правовідносини в якій були врегульовані нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII. Також, апеляційний суд відхиляє посилання Пенсійного фонду України на постанову Верховного Суду від 24.12.2020 року у справі №510/1286/16-а, оскільки обставини у справі, яка переглядається апеляційним судом, не є тотожними обставинами, за яких Верховний Суд ухвалив постанову у справі №510/1286/16-а, спірні правовідносини в якій були врегульовані нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ. Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення зміні в частині покладення зобов`язань на Пенсійний фонд України.

Результат розгляду: partial