Рішення адміністративного суду від 2022-07-26 00:00:00+03

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенс» (далі - ТОВ «Агенс») звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу від 10.08.2018 №1162. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 позов задоволено. Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2016 обов`язок з організації проведення перевірки покладено на співробітників Державної фіскальної служби України, прийняття оскаржуваного наказу Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області здійснено із порушенням його компетенції. Також суд першої інстанції погодився з позицією позивача, що на момент прийняття спірного наказу у контролюючого органу були відсутні підстави для проведення перевірки, визначені підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, оскільки в ухвалі слідчого судді від 05.08.2016 у справі №757/36777/16-к чітко зазначено «призначити позапланову документальну перевірку ТОВ «Агенс» на предмет своєчасності, повноти нарахування та сплати всіх, передбачених Податковим кодексом України податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, з метою встановлення можливих порушень податкового законодавства за весь період здійснення фінансово - господарських взаємовідносин та з урахуванням порушень норм податкового законодавства, виявлених під час досудового розслідування кримінального провадження за період 2014 - 7 місяців 2016 року», при цьому період з 01.01.2011 по 31.07.2016 в ухвалі слідчого судді не зазначений. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.01.2019 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ №1162 від 10.08.2018 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Агенс» в частині проведення перевірки за період діяльності з 01.01.2011 по 31.07.2016 правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. В решті позову відмовлено. При прийнятті цієї постанови, суд апеляційної інстанції виходив з того, що питання про дотримання підприємством вимог іншого законодавства, зокрема, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», стосовно правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в ухвалі слідчого судді від 05.08.2016 не ставилось. Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, ТОВ «Агенс» оскаржило його у касаційному порядку. У касаційній позивач просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22.01.2019 та залишити в силі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.10.2018. В обґрунтування своїх доводів ТОВ «Агенс» зазначає, що з огляду на те, що законодавством не передбачено право суду (слідчого судді) ухвалювати рішення про проведення документальної позапланової перевірки у кримінальному провадженні, обов`язку контролюючого органу дотримуватись Конституції України та її законів, а також визначеного права не виконувати рішень, передбачених законодавством, Головне управління не мало правових підстав для ухвалення рішення про призначення перевірки. Відповідач не скористався своїм правом та не надав відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду даної касаційної скарги. Переглядаючи прийняте у справі судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга частково підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як встановлено судами попередніх інстанцій, на підставі підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Карабаня В.М. у справі №757/36777/16-к від 05.08.2016 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Кіровоградській області 10.08.2018 видано наказ №1162 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Агенс» за період діяльності з 01.01.2014 по 31.07.2016 з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та з 01.01.2011 по 31.07.2016 правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Згідно з підпунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Відповідно до вимог підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону. За змістом встановлених обставин у цій справі спірний наказ від 10.08.2018 №1162 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Агенс» було винесено на підставі ухвали слідчого судді Печерського району м. Києва від 05.08.2017 у справі №757/36777/16-к . Вирішуючи справу з подібними правовідносинами, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 18.11.2020 (справа №813/5892/15), від 03.02.2021 (справа №826/9464/18) виклала правову позицію, згідно якої наказ, виданий з метою зібрання доказів у кримінальному провадженні, не може бути предметом самостійного оскарження в суді. Позов, предметом розгляду якого є наказ на проведення перевірки, прийнятий на підставі положень підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. На переконання Великої Палати Верховного Суду, поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у такому випадку слід тлумачити в контексті частини третьої статті 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підпадають під юрисдикцію не лише адміністративних судів, а взагалі не підлягають судовому розгляду. У справі, що розглядається, відповідно до ухвали слідчого судді Печерського району м. Києва від 05.08.2017 у справі №757/36777/16-к призначена позапланову документальну перевірку ТОВ «Агенс» з огляду на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні 42015000000000717 за фактами незаконного виготовлення, зберігання, збуту та транспортування з метою збуту підакцизних товарів (палива, нафтопродуктів), введення в обіг небезпечної продукції (палива, нафтопродуктів), без отримання відповідних дозволів та сплати ПДВ, податку на прибуток, акцизного податку. Враховуючи вказану вище позицію Великої Палати Верховного Суду, аналізуючи зміст позовних вимог та суб`єктний склад учасників справи, характер спірних правовідносин, обставини, встановлені судами попередніх інстанцій, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням процесуальних норм, адже цей позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Предметом спору у цій справі є наказ Офісу великих платників податків ДФС від 05.08.2016 у справі №757/36777/16-к про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Агенс» на предмет своєчасності, повноти нарахування та сплати всіх, передбачених Податковим кодексом України податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, з метою встановлення можливих порушень податкового законодавства за весь період здійснення фінансово-господарських взаємовідносин та з урахуванням порушень норм податкового законодавства, виявлених під час досудового розслідування кримінального провадження за період 2014 - 7 місяців 2016 року». Зміст ухвали про призначення перевірки свідчить про те, що за своїм характером призначена документальна позапланова перевірка характеризується як захід забезпечення кримінального провадження, а також як специфічна слідча (розшукова) дія. Проведення перевірки контролюючим органом на виконання ухвали у будь якому випадку є самостійною підставою її проведення, результати якої є доказом в кримінальному провадженні. Отже, основною метою проведення позапланової документальної перевірки з питань дотримання валютного та іншого законодавства, з метою встановлення можливих порушень податкового законодавства за весь період здійснення фінансово-господарських взаємовідносин та з урахуванням порушень норм податкового законодавства відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, як слідує зі змісту ухвали слідчого судді від 05.08.2016 у справі №757/36777/16-к, є можливих порушень податкового законодавства за весь період здійснення фінансово-господарських взаємовідносин та з урахуванням порушень норм податкового законодавства, виявлених під час досудового розслідування кримінального провадження за період 2014 - 7 місяців 2016 року. Частиною третьою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги. Із врахуванням вказаної вище позиції Великої Палати Верховного Суду, змісту позовних вимог та суб`єктного складу учасників справи, характеру спірних правовідносин, обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням процесуальних норм, адже цей позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. За правилами частини першої статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтями 238, 240 цього Кодексу.

Результат розгляду: partial