Рішення адміністративного суду від 2022-10-18 00:00:00+03

у лютому 2022 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (ГУНП у Вінницькій області) в якому просив: -визнати протиправним та скасувати висновок про анулювання дозволу на право зберігання та носіння мисливської рушниці від 26.10.2021; - зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву від жовтня 2021 щодо перереєстрації дозволу на право зберігання та носіння мисливської гладкоствольної рушниці. 06 червня 2022 року Вінницький окружний адміністративний суд прийняв рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги \~за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовльнити з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено те, що [PERSON] є громадянином Російської Федерації та проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання від 26.11.2018 № [NUMBER] . Так, позивач є власником мисливської гладкоствольної рушниці ІЖ-27 кал. 12 № [NUMBER] , яку зареєстровано на його ім`я згідно дозволу № 736 від 10.03.1983 з терміном дії до 07.10.2021. У жовтні 2021 позивач звернувся із заявою щодо продовження дозволу на право зберігання та носіння мисливської гладкоствольної рушниці. Під час розгляду заяви позивача посадовими особами відповідача встановлено, що отриманий ним дозвіл №736 від 10.03.1983 відповідав чинному на момент його оформлення законодавству. Однак встановивши, що заявник є іноземцем, інспектором сектору контролю за обігом зброї відділу превенції Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Слободяником С.П., складено висновок від 26.10.2021 Про анулювання дозволу на право зберігання та носіння мисливської рушниці. Даним висновком анульовано належний позивачу дозвіл №736 від 10.03.1983 та видано йому направлення на реалізацію через комісійний відділ мисливського магазину мисливської гладкоствольної рушниці ІЖ-27 кал. 12 №Т16779, а також зобов`язано його негайно здати зброю. Нормативною підставою для оформлення висновку від 26.10.2021 вказано положення Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 (Інструкція №622 від 21.08.1998). Про виявлення обставин, які унеможливлюють видачу позивачу дозвільного документу на право зберігання та носіння мисливської гладкоствольної зброї його повідомлено листом від 29.10.2021 № 25666/200/2021. Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необґрунтованості позовних вимог. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Так, відповідно до п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576 (Положення про дозвільну систему), дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян. Згідно п. 2 Положення про дозвільну систему, до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї. Відповідно до п. 9 Положення про дозвільну систему, видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється: -на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї - у порядку, визначеному МВС. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.12.2015 року №1644 "Про реалізацію повноважень Національної поліції України з видачі та анулювання дозволів" наказано ужити організаційних заходів з реалізації Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" в частині покладення на органи Національної поліції повноважень з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї. До врегулювання на законодавчому рівні повноважень органів Міністерства внутрішніх справ України при виконанні Національною поліцією України повноважень, передбачених пунктом 1 цього наказу, застосовувати норми, визначені наказом Міністерства внутрішніх справ від 18 жовтня 1993 року № 642 "Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1993 р. № 706 "Про затвердження Положення про порядок продажу, придбання, реєстрації, обліку і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 жовтня 1993 року за № 163, наказом Міністерства внутрішніх справ від 21 серпня 1998 року № 622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1993 року за № 637/3077, та наказом Міністерства внутрішніх справ від 13 червня 2000 року № 379/ДСК, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2000 року за № 696/4917. Так, Національній поліції України організувати діяльність з реалізації повноважень, вказаних у пункті 1 цього наказу, через: -Департамент превентивної діяльності Національної поліції України; - уповноважений підрозділ (управління, відділ, сектор) з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України; - відповідні підрозділи територіальних органів Національної поліції України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві, районах, містах, районах у містах. Таким чином, з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" повноваження з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї покладено на органи Національної поліції, які до врегулювання на законодавчому рівні повноважень застосовують норми Інструкції № 622. Відповідно до п. 1.3 Інструкції № 622, основними завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - холодна зброя)), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою. Згідно п. 2.3.2 Інструкції № 622, дозволи на придбання, зберігання та носіння мисливської нарізної, гладкоствольної зброї, пневматичної, холодної, охолощеної зброї, пристроїв громадянами України видають управління (відділи) превентивної діяльності Головного управління національної поліції. Пунктом 12.1 Інструкції №622 визначено, що правом придбання мисливської гладкоствольної зброї та основних частин до неї користуються громадяни України, які досягли 21-річного віку, мисливської нарізної зброї та основних частин до неї - 25-річного віку, холодної, охолощеної та пневматичної зброї та основних частин до неї - 18-річного віку. Кількість зброї, яку може мати громадянин України, не обмежена, однак власник зброї повинен забезпечити її безумовну схоронність. Статтею 12 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" передбачено, що право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку, іноземці, які одержали в установленому порядку дозвіл на добування мисливських тварин та інші документи, що засвідчують право на полювання. Полювання з використанням вогнепальної мисливської зброї дозволяється лише особам, які в установленому порядку одержали в уповноваженому державному органі відповідний документ дозвільного характеру на право користування цією зброєю. Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" іноземці можуть здійснювати полювання на території України відповідно до цього Закону. Документи на право полювання, видані відповідними органами інших держав, чинні на території України. Так, правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначено Конституцією України та Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Відповідно до ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Пунктом 6 ч. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах першій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"). Тобто, положення чинного законодавства наділяють іноземця, який на законних підставах перебуває на території України, тими самими правами, як і громадян України, окрім тих, які можуть належати тільки громадянам України та прямо визначені Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. При цьому, положення Інструкції № 622 не можуть визначати обмеження прав іноземців, якими також наділені громадяни України, тому що інструкція не є законом у розумінні приписів статей 26, 85 Конституції України. Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач є громадянином Російської Федерації, проте перебуває на території України на законних підставах (має посвідку на постійне проживання в Україні). Тобто, позивач перебуваючи в Україні на законних підставах має ті самі права і свободи, а також несе такі самі обов`язки, як і громадяни України. Отже, відповідно до статті 26 Конституції України позивач користується тими самими правами і свободами, як і громадяни України. Крім того, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року № 2471-XII "Про право власності на окремі види майна", громадяни інших держав набувають права власності на вогнепальну мисливську нарізну зброю (мисливські карабіни, гвинтівки, комбіновану зброю з нарізними стволами), придбану ними з відповідного дозволу, що надається органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 25-річного віку. Враховуючи викладене, висновок відповідача про анулювання дозволу на право зберігання та носіння мисливської рушниці від 26.10.2021 року на підставі п. 12.1 Наказу МВС України від 21.08.1998 року №622, є протиправним, оскільки позивач на законних підставах перебуває в Україні та відповідно до статті 26 Конституції України користується тими самими правами і свободами, як і громадяни України, а тому позов підлягає задоволенню. За таких обставин, колегія суддів вважає, що \~висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки \~рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а \~тому \~оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315\~КАС України\~за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317\~КАС України\~підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Частиною 1\~ ст. 139 КАС України\~ визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього\~ Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: granted