Рішення адміністративного суду від 2023-04-10 00:00:00+03

[PERSON] 16.11.2021 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення №ЕАО№5027102 від 14.11.2021 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Свої вимоги мотивує тим, що 14.11.2021 року він рухався головною дорогою на автомобілі марки Toyota RAV 4, д.н.з. [NUMBER] , з м. Львова в смт. Брюховтчі по вулиці Львівська та був зупинений працівникам поліції біля закладу громадського харчування «Чебуречна». Після зупинки патрульні поліцейські повідомили, що він нібито неправильно проїхав перехрестя та повідомили що слід повернутись на місце вчинення порушення до АЗМ «Маркет» на вул. Львівська, 1Б. Позивач стверджує, що порушення ПДР не допустив, поліцейські не могли бачити автомобіль позивача в даній локації, оскільки такий перебував поза межами їх візуального спостереження. Доказів зворотнього позивачу не надали. Інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області складено постанову серії №ЕАО№5027102 від 14.11.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, притягнуто позивача [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. Дану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, винесену з порушенням норм чинного законодавства, оскільки інспектор притягнув його до відповідальності за відсутності доказів вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, з порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі: доказів на підтвердження вини позивача на вимогу останнього не надав, вимог законодавства при розгляді його справи не дотримався. Провадження у справі відкрито 01.12.2021 року за правилами спрощеного позовного провадження. 08.02.2022 року представник відповідача подав відзив на позов. Ухвалою від 09.03.2023 року зупинено провадження у справі. Ухвалою від 02.02.2023 року поновлено провадження у справі. Представник позивача у судовому засідання позов підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно постанови №ЕАО№5027102 від 14.11.2021 року: 14.11.2021 року о 10:24:47 год. на вул. Львівська, 5 в смт. Брюховичі водій автомобіля марки Toyota RAV 4, д.н.з. [NUMBER] , здійснив обгін ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті, чим порушив вимоги п. 14.6 «в» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. Правопорушенням за ч.2 ст.122 КУпАП є, серед іншого, порушення правил проїзду перехресть. Згідно п.14.6 «в» ПДР України обгін забороняється ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У відзиві на позов відповідач в якості аргументів свого заперечення наводить ряд норм законодавства. Доказів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача відповідач не надав. Такі докази у оскаржуваній позивачем постанові не зазначені. Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. З наведених обставин суд вважає, факт вчинення та вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, не доведені належними доказами та прийняте рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова серії №ЕАО№5027102 від 14.11.2021 року підлягає скасуванню. Щодо вимоги позивача про закриття справи про адміністративне правопорушення, суд враховує позицію КАС Верховного Суду, викладену в постанові КАС ВС від 13.02.2020р. у справі №201/243/17. Відповідно до частини 1 статті 284 КупАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Таким чином, виключне право виносити одну із вищевказаних постанов по справі про адміністративне правопорушення належить органам Національної поліції та належить до дискреційних повноважень останніх. Тому, суд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах, про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у статті 222 КУпАП, не вправі перебирати на себе повноваження органів Національної поліції з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених статтею 284 КУпАП замість вказаного суб`єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього. Відтак, ця вимога задоволенню не підлягає. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. У зв`язку із задоволенням позову судові витрати позивача по сплаті судового збору відшкодовуються за рахунок відповідача.

Результат розгляду: granted