Рішення адміністративного суду від 2022-04-14 00:00:00+03

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, в якому просив стягнути з Державного бюджету України 1558371,96 грн пені на суму заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] пеню, нараховану на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, в сумі 1558371,96 грн (один мільйон п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч триста сімдесят одна грн 96 коп.). Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що висновки суду не відповідають обставинам, справи судом порушено норми матеріального та процесуального права, а також не повністю досліджено обставини справи, просить скасувати таке рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі зазначає, що в грудні 2015 року ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, в якому, з урахуванням уточнень (збільшення) позовних вимог, просив зобов`язати Інспекцію подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України на його користь 1 229 179,90 грн бюджетного відшкодування з ПДВ за листопад 2006 року, січень, березень, квітень, червень, серпень, вересень, жовтень 2007 року та червень 2010 року. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 у справі №803/3988/15, яке постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 залишено без змін, позовні вимоги задоволено. Положення п. 43.3 ст. 43 ПКУ встановлюють, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Аналіз цих норм дозволив суду дійти висновку про те, що пеня нараховується на суму бюджетної заборгованості на підставі закону та не залежить від волевиявлення платника ПДВ. Таким чином, після закінчення установлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування в результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість. Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого ПДВ з Державного бюджету України може бути заявлена в межах строку, встановленого п. 102.5 ст. 102 ПКУ для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів.(постанова ВС від 14.03.2019 р. у справі № 822/553/17). [PERSON] заявив вимогу щодо бюджетного відшкодування пені з ПДВ за листопад 2006 року, січень, березень, квітень, червень, серпень, вересень, жовтень 2007 року та червень 2010 року тобто поза межами строку 1095 днів. Однак він жодним чином не заявляв вимоги щодо нарахування та стягнення пені в межах строку 1095 . Так, пунктом 200.7 статті 200 ПК в редакції до внесення змін згідно із Законом України від 24.12.2015 № 909-УІІІ, які набрали чинності з 01.01.2016 (ця редакція була чинною на момент виникнення правовідносин щодо розрахунків за податковими деклараціями з ПДВ, суми бюджетного відшкодування за якими позивач просить стягнути) (далі - так само), встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Пунктом 200.15 статті 200 ПК України встановлено, що після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Законами України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-УІІІ та «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 № 1797-УІІІ внесено зміни до статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування податку на додану вартість. Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК (в редакції зазначених законів) на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування (абзаци перший, другий підпункту 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті). На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК). За правилами абзацу другого пункту 200.15 статті 200 після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника. У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків. З нормами статті 200 ПК узгоджуються норми пунктів 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26. Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК до 01.02.2017 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016, за якими станом на 01.01.2017 суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету. Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу. Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України. Право платника ПДВ на повернення суми бюджетного відшкодування не може бути обмежено з підстав, які не встановлені законом, зокрема і з такої підстави, як відсутність правового регулювання Тимчасового реєстру заяв, запровадження якого передбачено пунктом 56 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК. Зокрема, врахувавши правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15, можна зробити висновок, що право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування порушено і що способом захисту, який забезпечить поновлення цього права, є стягнення з Державного бюджету України через орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на користь позивача заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ. Закон України від 21.12.2016 №1797-УІІІ «Про внесення змін до ПК України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», яким до Податкового Кодексу України внесено зміни, зокрема в частині бюджетного відшкодування податку на додану вартість запроваджено єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування на підставі реєстрів заяв про повернення сум бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.1 ПК України, в редакції, що діяла до 01.01.2017; Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016, за якими станом на 01.01.2017 суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету оскільки ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом в грудні 2015 року до внесення змін на які посилається. Верховний суд у справі №520/3210/19 звертає увагу, що право на отримання бюджетного відшкодування у платника ПДВ виникає щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування. Закон установлює строк давності, за збігом якого вимоги щодо суми податкового зобов`язання, як не сплаченої, так і надміру сплаченої (такої, що підлягає відшкодуванню) припиняються в податковому правовідношенні. Ураховуючи темпоральні межі права платника ПДВ на повернення бюджетного відшкодування, установлені пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених Податковим кодексом України, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. Відповідне правозастосування стосується і суми бюджетного відшкодування ПДВ, оскільки за своєю сутністю вона є надміру сплаченою платником ПДВ сумою податку при придбанні товарів(послуг), у порівнянні з сумою податкових зобов`язань за податковий (звітний) період. Неприйняття рішення контролюючим органом щодо заявлених позивачем сум бюджетного відшкодування, як і не проведення документальної позапланової перевірки, в терміни, установлені пунктами 200.10 та 200.11 статті 200 Податкового кодексу України, не виключає право такого платника на бюджетне відшкодування. Оскільки позивач подав податкові декларації в останній день граничного терміну подання податкової декларації з ПДВ, право на бюджетне відшкодування сум ПДВ, стягнення яких стосується позов, позивач отримав після спливу 30 календарних днів, упродовж яких контролюючий орган мав провести камеральну перевірку та прийняти відповідне рішення. З врахуванням останньої заяви у справі 803/3988/15 про уточнення позовних вимог, позивача просив надати ГУ ДКС України у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України на його користь 1 229 179 грн 90 коп. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад місяць 2006 року, січень, березень, квітень, червень, серпень, вересень, жовтень місяці 2007 року та червень місяці 2010 року. Вищенаведений строк у 1095 днів, про який згадують податкові органи, пов`язаний із строком давності за договірними зобов`язаннями. Так, відповідно до ст. 257 ЦКУ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання (ч. 1 та 5 ст. 261 ЦКУ). Статтею 102 ПКУ визначено, що строк давності складає 1095 дні (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст. 39 ПКУ), що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Строк давності у 1095 днів, встановлений статтею 102 ПК України, поширюється, зокрема, на право контролюючого органу щодо проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань (пункт 102.1); стягнення податкового боргу (пункт 102.4); право платника податків на подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування (пункт 102.5); право платника податків на оскарження в суді податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу (пункт 56.18 статті 56). При цьому, положення пункту 102.5 статті 102 ПК України не регулюють питань строків звернення до адміністративного суду, а встановлюють лише строк для подання платником податків заяви до контролюючого органу про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом. В розглядуваній ситуації відсутні підстави для врахування й положень норми пункту 56.18 статті 56 ПК України, оскільки остання, встановлюючи спеціальні строки звернення до суду, є відсильною до статті 102 ПК України та регулює виключно правовідносини щодо оскарження податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу. У разі ж несвоєчасного відшкодування заборгованості з ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, платник, звертаючись до суду, фактично просить захистити його право на отримання зазначених коштів, які залишаються невиплаченими у зв`язку із невиконанням суб`єктом владних повноважень комплексу покладених на нього обов`язків. Відтак предметом оскарження у такому випадку є відповідна бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а отже положення статті 102 ПК України, до яких відсилає пункт 56.18 статті 56 цього кодексу, застосовуватись не можуть. Отже, платник ПДВ може звернутися до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень з погашення заборгованості з відшкодування ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, протягом шести місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У справі, яка розглядається, судами встановлено, що з дат фактичного подання декларацій з бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок позивача є декларації за 2006-2010 рр, відповідно [PERSON] , з цих дат стало відомо про порушення його права на отримання ПДВ. Разом з тим, Податковий кодекс України не містить прямої норми, яка б визначала строки звернення до суду із вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку із несвоєчасним відшкодуванням ПДВ державою. Відтак, з дати фактичного незарахування заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість та пені на рахунок позивача, останньому стало відомо про порушення його права на отримання таку заборгованість. За змістом пункту 9 Порядку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування ПДВ з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку. Проаналізувавши наведені норми матеріального права, колегія суддів Судової палати в адміністративній справі №21-881а/15 Верховного Суду України дійшла висновку, що бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК та Порядком, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації у п`ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку. Цей порядок не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення безпосередньо(водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями податкових органів, ухвалених за результатами перевірки сум ПДВ, заявлених до відшкодування або окремо від здійснення такого контролю. Враховуючи вищезазначене, апелянт вважає, що діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань. \~ Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 у справі №803/3988/15 за позовом ФОП [PERSON] до ГУ ДПС у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ГУ ДКСУ у Волинській області про зобов`язання вчинити дії позов задоволено, стягнуто з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у Волинській області на користь ФОП [PERSON] заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість в сумі 1137267,90 грн (а.с.4-9). Дане рішення набрало законної сили 14.04.2021. Згідно даного рішення суду, предметом спору у даній справі було бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість по деклараціях за листопад 2006 року, січень 2007 року, березень 2007 року, квітень 2007 року, серпень 2007 року, вересень 2007 року, жовтень 2007 року, червень 2010 року. Згідно з інформацією щодо залишку невідшкодованих сум ПДВ по ФОП [PERSON] станом на 17.02.2016, яка надавалась контролюючим органом в межах адміністративної справи №803/3988/15 (а.с.11-12), встановлено: у декларації за листопад 2006 року позивачем заявлено суму бюджетного відшкодування ПДВ 514005 грн Дана сума набула статусу узгодженої за результатами судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 28.02.2007 №0000831701/0 на підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2014 у справі №9/48-2а. Залишок невідшкодованої суми по даній декларації становить 277805 грн; у декларації за січень 2007 року позивачем заявлено суму бюджетного відшкодування ПДВ 277592 грн. Дана сума набула статусу узгодженої за результатами судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 10.04.2007 №0001201701/0 на підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2014 у справі №5/113-2а. Залишок невідшкодованої суми по даній декларації становить 277592 грн; у декларації за березень 2007 року позивачем заявлено суму бюджетного відшкодування ПДВ 89981 грн. Дана сума набула статусу узгодженої за результатами судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 03.07.2007 №0002321701/0 на підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2008 у справі №5/76-2а. Залишок невідшкодованої суми по даній декларації становить 12435,90 грн; у декларації за квітень 2007 року позивачем заявлено суму бюджетного відшкодування ПДВ 147690 грн. Дана сума набула статусу узгодженої за результатами судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 03.08.2007 №00002691701/1 на підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2008 у справі №2/101-2а. Залишок невідшкодованої суми по даній декларації становить 147690 грн; у декларації за серпень 2007 року позивачем заявлено суму бюджетного відшкодування ПДВ 103436 грн. Дана сума набула статусу узгодженої за результатами судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 10.12.2007 №0004141701/0 на підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013 у справі №2/107-2а. Залишок невідшкодованої суми по даній декларації становить 103436 грн; у декларації за вересень 2007 року позивачем заявлено суму бюджетного відшкодування ПДВ 200674 грн. Дана сума набула статусу узгодженої за результатами судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 14.01.2008 №0000021701/0 на підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013 у справі №2/107-2а. Залишок невідшкодованої суми по даній декларації становить 200674 грн; у декларації за жовтень 2007 року позивачем заявлено суму бюджетного відшкодування ПДВ 116690 грн. Дана сума набула статусу узгодженої за результатами судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 01.02.2008 №0000841701/0 на підставі постанови Вищого адміністративного суду від 29.01.2014 у справі №2а-14357/09/0370. Залишок невідшкодованої суми по даній декларації становить 116690 грн; у декларації за червень 2010 року позивачем заявлено суму бюджетного відшкодування ПДВ 945 грн. Дана сума набула статусу узгодженої за результатами судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 25.01.2011 №0004171701/0 на підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014 у справі №2а-0370/348/11. Залишок невідшкодованої суми по даній декларації становить 945 грн. Відповідно до виписки Акціонерного банку «Південний» від 28.04.2021 на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] надійшли кошти в сумі 1137267,90 грн з призначенням платежу: на виконання виконавчого листа суду від 27.04.2021 по справі №803/3988/15 та висновку від 28.05.2021 №57 щодо відшкодування сум ПДВ (а.с.10). ФОП [PERSON] проведено розрахунок пені за несвоєчасне повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ та визначено загальну суму пені в розмірі 1558371,96 грн (а.с.13-35). Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що на дату подання позивачем декларацій за листопад 2006 року, січень 2007 року, березень 2007 року, квітень 2007 року, серпень 2007 року, вересень 2007 року, жовтень 2007 року, червень 2010 року порядок відшкодування сум податку на додану вартість визначався Законом України «Про податок на додану вартість». Підпунктами 7.7.4., 7.7.5, 7.7.6, 7.7.7 пункту \~7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п`ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. Протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування. Податковий орган зобов`язаний у п`ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку податкового органу. Якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування (п.7.7.7 названого Закону). У разі, коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або податковий орган розпочинає процедуру адміністративного оскарження, податковий орган не пізніше наступного робочого дня за днем отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення справи зобов`язаний повідомити про це орган державного казначейства. Орган державного казначейства призупиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до прийняття остаточного рішення з адміністративного або судового оскарження. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п`яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету (п.п.7.7.8. п.7.7 ст.7 цього ж Закону). З огляду на це суд першої інстанції правильно вважав, що право на відшкодування сум ПДВ у позивача виникло з дня закінчення процедури судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків, яка відповідно до встановлених у даній справі обставин закінчилася набранням рішеннями законної сили в період 2008-2014 рр. При цьому, суд вірно зауважив, що з 01.01.2011 набрав чинності Податковий Кодекс України, положення якого (в редакції до 01.01.2017) передбачали, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункт 200.7 статті 200 ПК України). Згідно з пунктами 200.10, 200.11 статті 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової \~декларації, \~податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних \~днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Положеннями пунктів 200.12, 200.13 статті 200 ПК України визначено, що орган державної податкової служби зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби. Згідно з пунктом 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування. Пунктом 200.15 статті 200 ПК України встановлено, що у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. У відповідності до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно вважав, що після закінчення установлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування або узгодженості податкового зобов`язання після судового оскарження, у результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, внаслідок чого здійснюється нарахування пені з моменту виникнення такої заборгованості до моменту її погашення. Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором - платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми. Судом першої інстанції у даній спірній ситуації з`ясовано, що внаслідок неподання податковим органом до органу Казначейства відповідних висновків про відшкодування ФОП [PERSON] узгоджених сум податку на додану вартість утворилась бюджетна заборгованість в сумі 1137267,90 грн, яка була стягнута за рішенням суду від 09.10.2020 у справі №803/3988/15. При цьому казана сума бюджетного відшкодування надійшла на рахунок позивача 28.05.2021. Відповідно до пункту 102.5 статті 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем виникнення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. За визначенням, наведеним у підпунктах 14.1.18 та 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Отже пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення повернення бюджетного відшкодування до тих пір, поки не буде відшкодовано кошти. При цьому остаточна сума пені може бути визначена лише станом на дату погашення заборгованості з бюджету. Тобто, позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з Державного бюджету України може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 ПК України для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів. З огляду на це, правильним є висновок суду першої інстанції, що держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з ПДВ протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 ПК України нараховується пеня. Тобто передумовою початку нарахування пені є невиконання контролюючим органом обов`язку з виплати заборгованості з відшкодування податку на додану вартість протягом строку, визначеного статтею 200 ПК України. Положеннями пункту 43.3 статті 43 ПК України встановлено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Урахувавши положення статті 43 та пункту 200.23 статті 200 ПК України суд першої інстанції підставно вважав, що пеня нараховується на суму бюджетної заборгованості в силу Закону та не залежить від волевиявлення платника податку на додану вартість. Визначений законодавцем строк в 1095 днів також свідчить на користь того, що ПК України надано можливість захистити своє право на стягнення пені у зв`язку з несвоєчасним відшкодування державою ПДВ протягом цього строку. Право платника податків на стягнення заборгованості з бюджетного відшкодування ПДВ та нарахованої пені повинно бути реальним і забезпечуватись практичною можливістю, в тому числі, шляхом звернення до суду. Верховний Суд у постанові від 02.02.2021 у справі №810/1506/17 дійшов висновку про те, що строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ, слід обчислювати з наступного дня після її фактичного погашення. Оскільки погашення бюджетної заборгованості по деклараціях за листопад 2006 року, січень 2007 року, березень 2007 року, квітень 2007 року, серпень 2007 року, вересень 2007 року, жовтень 2007 року, червень 2010 року в загальній сумі 1137267,90 грн проведено 28.05.2021, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач, звернувшись до суду з даним позовом 07.07.2021, дотримався встановленого строку звернення до суду. Відтак, суд правильно відхилив доводи відповідача про те, що позивачем заявлено вимоги про відшкодування пені поза межами строку 1095 днів. Крім того, суд першої інстанції підставно погодився з розрахунком пені за несвоєчасне повернення сум бюджетного відшкодування ПДВ, розмір якої становить 1558371,96 грн та підлягає стягненню на користь ФОП [PERSON] з Державного бюджету України, а відтак обґрунтовано дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Результат розгляду: denied