Рішення адміністративного суду від 2022-08-08 00:00:00+03

Нехворощанська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про: - визнання протиправними дій державного виконавця Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Задорожнього Сергія Юрійовича щодо накладення штрафу на Нехворощанську сільську раду Полтавського району Полтавської області; - скасування постанови державного виконавця Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Задорожнього Сергія Юрійовича від 18 жовтня 2021 року про накладення штрафу на Нехворощанську сільську раду в розмірі 5100,00 грн. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам частин першої, третьої та шостої статті 161 та частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та роз`яснено позивачеві спосіб усунення недоліків шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду: - копії позовної заяви та належним чином засвідчених копій документів, доданих до позовної заяви на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги (у тому числі засвідчених позивачем у разі знаходження у нього оригіналів доказів) - для відповідача; - документа про сплату судового збору в сумі 2270,00 грн (за реквізитами: отримувач : ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101; код ЄДРПОУ: 37959255; банк: Казначейство України (ЕАП); рахунок: UA588999980313101206084016712; призначення платежу: Судовий збір, за позовом____ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд або доказів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору; - заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску. 01 грудня 2021 року від позивача до суду надійшли копія позовної заяви з додатками для відповідача та платіжне доручення про сплату судового збору за подання позову в сумі 2270,00 грн, а також заява про поновлення строку для подання цього адміністративного позову, в обґрунтування якої позивач зазначив, що через карантинні обмеження відділення поштового зв`язку в сільській місцевості працює нерегулярно та в штаті сільської ради відсутній юрист, а залучення юриста для підготовки позовної заяви потребувало додаткового часу. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року визнано неповажними вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду підстави подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду з позовом. Позовну заяву Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області до Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправними дій та скасування постанови повернуто позивачеві. Роз`яснено позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що на виконання ухвали суду від 15.11.2021 позивач у строк встановлений судом усунув всі вказані в ухвалі недоліки. \~У клопотанні про поновлення строку для подання адміністративного позову позивач вказав на наявність декількох причин, з яких він подав позовну заяву у строк десяти робочих днів, а не календарних, а саме: існування двох законодавчих актів однакової юридичної сили, які встановлюють різний строк для оскарження дій та рішень державного виконавця щодо виконання судового рішення (ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 1, 2 ст. 287 КАС України), а також \~наявність карантинних обмежень. Вказані причини, на переконання позивача, є поважними та достатніми для поновлення процесуального строку встановленого для звернення до суду з цим позовом. Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі абз. 1 ч. 2 ст. 312 КАС України. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з таких підстав. Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Частиною першою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Згідно з частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. За нормами частини третьої статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Разом з тим особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України. Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними). Як встановлено судом, про порушення своїх прав оскаржуваною постановою позивач дізнався 22 жовтня 2021 року (у день отримання постанови про накладення штрафу ВП №64658192 від 18 жовтня 2021 року) та десятиденний строк звернення до суду із цим позовом закінчився 01 листопада 2021 року, тоді як до суду позивач звернувся із цим позовом засобами поштового зв`язку - 05 листопада 2021 року (згідно з відміткою штемпеля відділення поштового зв`язку на поштовому конверті). Таким чином, позовна заява подана до суду після закінчення десятиденного строку, встановленого частиною другою статті 287 КАС України. Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску звернення до суду з цим позовом позивач посилався на існування двох законодавчих актів однакової юридичної сили, які встановлюють різний строк для оскарження дій та рішень державного виконавця щодо виконання судового рішення (ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 1, 2 ст. 287 КАС України), а також \~наявність карантинних обмежень. Надаючи оцінку поважності причинам пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд зазначає таке. Частиною 2 статті 44 КАС України встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Поважними причинами варто розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску. Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Щодо посилання позивача на частину п`яту статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" колегія суддів вважає необхідним звернутися до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 (справа № 920/149/18, провадження № 12-297гс18). Зміст указаної постанови полягає в тому, що існують два законодавчі акти однакової юридичної сили, які встановлюють неоднаковий строк для оскарження дій державного виконавця щодо виконання судового рішення. Проте встановлений процесуальним законодавством десятиденний строк звернення до суду щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця слід обраховувати у календарних днях. Такий висновок Велика Палата обґрунтовувала таким чином. Конституційний Суд України у Рішенні від 07 липня 1998 року № 11-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин другої і третьої статті 84 та частин другої і четвертої статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) зазначив: «Термін «дні», якщо він вживається у зазначених правових актах без застережень, означає лише календарні дні. Стаття 74 Закону № 1404-VІІІ регулює оскарження дій державного виконавця не тільки до суду, а й до інших органів. Так, відповідно до частини третьої статті 74 зазначеного Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Окрім того, наведена стаття регулює відносини з оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців при виконанні не тільки судових рішень, але й інших виконавчих документів. Так, у частині першій статті 3 цього Закону серед інших виконавчих документів, примусове виконання яких здійснюється ДВС, перераховано: виконавчі написи нотаріусів; посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішення (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень (пункти 3-9). За проведеним аналізом даного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах, слід застосовувати статтю 287 КАС України, яка встановлює 10- денний строк звернення до суду, що обраховується календарними днями. Стаття 74 Закону № 1404-VІІІ є загальною нормою по відношенню до норм процесуальних кодексів різних юрисдикцій, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС. Аналогічний правовий підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах, зокрема, від 08 жовтня 2019 року у справі № 440/1290/19 та від 14 липня 2022 року у справі № 380/10649/21 Отже, при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою про оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця необхідно керуватися частиною другою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України як спеціальною нормою. Щодо посилання позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду та в апеляційній скарзі на наявність карантинних обмежень, як на обставину, що перешкоджала звернутися до суду з цим позовом у визначений ст. 287 КАС України строк, колегія суддів зазначає таке. Згідно з пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Отже, колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, позивач зобов`язаний був повідомити які саме обмеження, зумовлені впровадженням карантину, стали перешкодою для подачі апеляційної скарги у межах встановленого законом строку. Посилання позивача на нерегулярність роботи в сільській місцевості поштового відділення суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки такі твердження не підтверджується жодним доказом, при цьому позивач не був позбавлений можливості у зверненні до суду через систему "Електронний суд" або безпосередньо до канцелярії суду (в приміщенні суду) шляхом подання відповідного позову в межах встановленого законодавством строку. Обставини відсутності у штаті Нехворощанської сільської ради посади "юрист" та існування потреби у додатковому часі для підготовки позову до суду не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку звернення до суду, адже є суб`єктивними та такими, які залежать від волевиявлення особи, а також не пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не вказав достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для звернення до адміністративного суду протягом встановленого кодексом строку та наведені позивачем обставини носять суб`єктивний характер та не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом з причин, зазначених позивачем у заяві. Відповідно до частин першої та другої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. Оскільки позивач у заяві про усунення недоліків поданої позовної заяви на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху, не навів будь-яких обставин і не надав відповідних доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість своєчасного звернення до суду з позовом, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, з наведених підстав висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно п. 1 ч. 1ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied