Рішення адміністративного суду від 2023-07-18 00:00:00+03

Історія справи. 1. [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач), в якому просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо обмеження розміру пенсії Позивача з 01.03.2022 шляхом не включення суми індексації пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», в обрахунок пенсійної виплати; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 01.03.2022 нарахування та виплату пенсії Позивачу, з урахуванням індексації, проведеної на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», з розрахунку 77% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] стверджував, що Відповідач при здійсненні перерахунку його пенсії з 01.03.2022 протиправно обмежив належну йому пенсію десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. 2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю. Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, та Законом № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. При цьому суд вказав, що суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI. Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, можна дійти висновку, що вони явно суперечать один одному. Разом з тим суд дійшов висновку, що застосуванню підлягають саме норми Закону № 2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. Тому, обмеження Головним управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області максимального розміру пенсії Позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним. 3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, стверджуючи про правомірність обмеження пенсії Позивача максимальним розміром і зазначаючи, що ГУ ПФУ у Чернігівській області при проведенні перерахунку пенсії Позивача керувалося Законом № 2262-ХІІ і діяло правомірно, а також, що Законом № 3668-VI установлено обмеження пенсії максимальним розміром і відповідні законодавчі положення неконституційними не визнавалися та є чинними. Також у своїй скарзі Апелянт заперечує щодо перерахунку і виплату Позивачу пенсії у розмірі 77% та вважає такі вимоги передчасними. З цих та інших підстав, на думку Апелянта, оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому. 4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2023 та від 20.06.2023 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження. 5. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив. 6. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 8. Обставини справи, установлені судом першої інстанції. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі № 620/6676/20, яке набрало законної сили: - визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови [PERSON] у перерахунку пенсії з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки від 10.12.2020 № ФЧ55738 про розмір грошового забезпечення, складеної Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення; - зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки від 10.12.2020 № ФЧ55738 про розмір грошового забезпечення, складеної Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.06.2022 у справі № 620/2973/22, яке набрало законної сили: - визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо зменшення [PERSON] розміру пенсії шляхом обмеження її максимальним розміром при проведенні перерахунку з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки.; - зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області з 01.04.2019 провести перерахунок та виплату [PERSON] пенсії на підставі оновленої довідки без обмеження її максимальним розміром, ураховуючи уже виплачені суми пенсії. На звернення Позивача щодо порядку проведення перерахунку його пенсії, ГУ ПФУ в Чернігівській області листом від 12.01.2023 № 364-314/П-02/8-2500/23 повідомило, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.06.2022 та ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 по справі № 620/2973/22 було проведено перерахунок пенсії Позивача з 01.04.2019 в розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення. Також зазначено, що з 01.12.2022 пенсія буде виплачується позивачу на виконання рішення суду в розмірі 24446,10 грн (у тому числі індексація 2682,06 грн). Відповідно до копій перерахунків пенсії по пенсійній справі № 2501001366-Міноборони від 01.03.2022 Позивачу було нараховано індексацію (2682,06 грн), після чого розмір його пенсії у підсумку становить 27929,78 грн, проте розмір пенсії до виплати склала 24446,10 грн. 9. Позивач, вважаючи порушеним своє право на отримання пенсії у належному розмірі, звернувся до суду з цим позовом. 10. Нормативно-правове обґрунтування. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VІ (далі - Закон № 3668-VІ), «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі Закон - № 1282-XII), постановою Кабінету Міністрів України № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі - Постанова № 118), Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою КМУ від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок № 45). Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з частинами першою, третьою статті 43 Закону № 2262-XII у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 848-VIII від 24.12.2015 частину п`яту статті 43 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень». Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06.12.2016, який опублікований в газеті «Голос України» 27.12.2016 та відповідно до Прикінцевих положень набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року». Згідно зі ст. 2 Закону № 3668-VI (із змінами та доповненнями) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати 10740 гривень. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Висновки суду апеляційної інстанції. 11. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011. 12. Водночас, вказаним Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 13. Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII. 14. Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення КС України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016. 15. КС України у вказаному рішенні виходив з того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. 16. Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом. 17. При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. 18. Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII, з урахуванням рішення КС України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. 19. Аналогічні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 380/6429/20 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування апеляційним судом при вирішенні цієї справи. 20. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Відповідачем у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для Позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI внаслідок чого обмежено розмір його пенсії 10-ма прожитковими мінімумами. 21. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи. 22. У постанові від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18 Великою Палатою Верховного Суду з посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. 23. Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. 24. Тому обмеження максимального розміру пенсії Позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-XII, є протиправним. 25. Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 569/2950/17, від 20.07.2022 у справі у справі № 340/2476/21, від 02.08.2022 у справі № 240/1369/21, від 08.09.2022 у справі № 380/6429/20. 26. Твердження Апелянта щодо правомірності обмеження пенсії Позивача максимальним розміром апеляційний суд відхиляє з підстав, наведених вище. 27. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у частині щодо задоволення відповідних позовних вимог з приводу перерахунку пенсії Позивача без обмеження максимальним розміром, зокрема з урахуванням суми індексації пенсії, за рахунок якої Відповідачем фактично здійснено вказане обмеження. 28. Тож, відповідно до ст. 316 КАС України, рішення суду першої інстанції у частині вирішення вказаних позовних вимог підлягає залишенню без змін. 29. Перевіряючи рішення суду першої інстанції у частині вирішенні інших позовних вимог щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії Позивача з розрахунку 77% грошового забезпечення, судова колегія зазначає наступне. Так, як убачається з матеріалів справи, нарахування пенсії Позивачу здійснюється з розрахунку 77% грошового забезпечення. Доказів зворотного суду не надано. Тому в суду відсутні підстави для висновку щодо порушення відповідного права Позивача, що згідно із завданнями адміністративного судочинства, регламентованими статтею 2 КАС України, виключає достатні та необхідні правові підстави для задоволення позову [PERSON] в цій частині позовних вимог. 30. З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні позову в цій частині позовних вимог (щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії Позивача з розрахунку 77% грошового забезпечення) неповно встановив обставини справи та порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цій частині. Тож, відповідно до ст. 317 КАС України, рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог [PERSON] щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії Позивача з розрахунку 77% грошового забезпечення підлягає скасуванню, а такі позовні вимоги - залишенню без задоволення. 31. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягає задоволенню частково, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії Позивача з розрахунку 77% грошового забезпечення - скасуванню, такі позовні вимоги - залишенню без задоволення, а в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 32. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Результат розгляду: partial