Рішення адміністративного суду від 2022-01-11 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в якому просив: - визнати протиправними дії Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо невиплати щорічної одноразової грошової допомоги, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, за 2020 рік та 2021 рік; - стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат недоотриману грошову допомогу до 5 травня за 2020 - 2021 роки у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої виплати, у сумі 19710 грн, з яких: 9464 грн - за 2020 рік та 10246 грн - за 2021 рік. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року позовну заяву позивача в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо відмови у перерахунку одноразової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік та стягнути недоотриману грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік з врахуванням норм Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2020 рік, повернуто на підставі пунктів 1 та 9 частини 4 статті 169 КАС України та частини 2 статті 123 КАС України. Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. Враховуючи, що позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 312 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у серпні 2021 позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з даним позовом. Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 позовну заяву позивача було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з позовними вимогами за 2020 рік та докази в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення. У визначений судом першої інстанції строк, на усунення недоліків позовної заяви, позивач подав до суду заяву (за вх.№51559/21) про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із позовними вимогами про визнання протиправними дії Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо відмови у перерахунку одноразової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, зазначає, що не знав особливостей законодавства по отриманню даної одноразової грошової виплати, у зв"язку з чим не міг знати, що його права порушуються, у подальшому про порушення свого права дізнався із засобів масової інформації. Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позивачем у заяві від 13.09.2021 за вх.№51559/21 підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із позовною заявою в частині позовних вимог про визнання протиправним дій Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо відмови у перерахунку одноразової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, є неповажними. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви згідно п. 1 ч. 4 ст. 169, ч.2 ст. 123 КАС України, з огляду на наступне. Колегія суддів зазначає, що згідно ч. 1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. За змістом частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. Наслідки подання позову після закінчення строків встановлених законом визначенні статтею 123 КАС України. За змістом частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. З урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Даючи правову оцінку підставам пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, колегія суддів враховує наступне. Згідно з вимогами статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Частиною 4 ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Вказана позиція узгоджується відповідними висновками Верховного Суду, викладених в постанові від 6 лютого 2018 року по справі №607/7919/17, в яких Верховний Суд встановив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога. Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, до адміністративного суду із даним позовом в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо відмови у перерахунку одноразової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, позивач звернувся лише 09.07.2021, тобто з пропуском шестимісячного строку. Частиною другою та п"ятою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на звернення з позовом у публічно-правових відносинах. Встановлення строків звернення до суду передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій щодо захисту своїх прав, свобод та інтересів. Інститут строків звернення до суду в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах. Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що отримання відповіді Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не може бути причиною для поновлення позивачу строку звернення до суду з позовом, оскільки матиме наслідком необґрунтоване втручання суду у принцип правової визначеності, порушуватиме права інших учасників провадження на справедливий судовий розгляд в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Обставин, які об`єктивно унеможливлювали реалізацію прав щодо своєчасного звернення до суду позивачем не наведено. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані позивачем у заяві від 13.09.2021 за вх.№51559/21 підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із позовною заявою в частині позовних вимог про визнання протиправним дій Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо відмови у перерахунку одноразової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, є неповажними. Відповідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Отже, ст. 2 КАС України та ч. 4 ст. 242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Результат розгляду: denied