Рішення адміністративного суду від 2022-02-01 00:00:00+02

в січні 2021 року [PERSON] звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до \~Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування п.60 Додатку 1 рішення Вінницької міської ради 4 сесії 8 скликання від 24.12.2020 року № 120 \~щодо відмови [PERSON] у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0942 га, кадастровий номер 0510100000:01:027:0014, яка розташована по [ADDRESS] ; зобов`язання Вінницької міської ради надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки \~площею 0,0942 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться по [ADDRESS] з кадастровим номером 0510100000:01:027:0014 та прийняти відповідне рішення. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької міської ради 4 сесії 8 скликання від 24.12.2020 року № 120 в частині прийнятого підпункту 60 додатку 1 щодо відмови [PERSON] у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0942 га, кадастровий номер 0510100000:01:027:0014, яка розташована по [ADDRESS] ; зобов`язано Вінницьку міську раду повторно розглянути клопотання [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0942 га, кадастровий номер 0510100000:01:027:0014, яка розташована по [ADDRESS] . Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що земельна ділянка, щодо якої звертався позивач, є сформованою, їй присвоєно кадастровий номер. Крім того, відповідач надав \~дозвіл на розробку документації із землеустрою іншій особі, тому підстави для надання такого дозволу позивачу відсутні. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що 16.10.2020 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,0942 га кадастровий номер 0510100000:01:027:0014, яка розташована по [ADDRESS] . За результатами розгляду вказаного клопотання, відповідач прийняв рішення 4 сесії 8 скликання від 24.12.2020 року № 120 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, поновлення договорів оренди земельних ділянок громадянам", \~підпунктом 60 якого відмовлено [PERSON] у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000:01:027:0014, у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Не погодившись з такою відмовою позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відмовив позивачеві у надані дозволу на розробку проекту землеустрою, не зазначивши підстав для такої відмови, у зв`язку з чим не дотримав вимог ч.7 ст.118 ЗК України. Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржене позивачем рішення не містить повного аналізу обставин, з`ясування яких є необхідним і важливим при розгляді питання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Такі недоліки перешкоджають суду надати оцінку дотриманню усіх, передбачених нормами статті 118 ЗК України, умов для прийняття рішення про надання позивачу бажаного для нього дозволу. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частинами 1-3 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а)приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б)одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в)одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом. Відповідно до п."г" ч.1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Ч.7 ст. 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17 та від 07.02.2019 в справі № 814/702/17. Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З матеріалів справи встановлено, що в оскаржуваному п.60 Додатку 1 до рішення Вінницької міської ради 4 сесії 8 скликання від 24.12.2020 року № 120 не зазначено підстави, з яких позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою (а.с.18) Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією\~та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Водночас, оскаржуване рішення відповідача не відповідає вказаним вище критеріям, оскільки є необґрунтованим. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що земельна ділянка є сформованою і відповідач надав \~дозвіл на розробку документації із землеустрою іншій особі. На підтвердження вказаних обставин відповідач долучив до відзиву на позовну заяву витяг з рішення 67 сесії Вінницької міської ради 6 скликання від 25.09.2015 №2296 (а.с.44-46). Водночас, наведені обставини не відображені в оскаржуваному п.60 Додатку 1 рішення Вінницької міської ради 4 сесії 8 скликання від 24.12.2020 року № 120, а отже не були покладені в основу оскаржуваного рішення. З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції обґрунтовано не надав оцінку та не взяв до уваги доводи відповідача щодо підстав для відмови [PERSON] у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, наведені у відзиві на позов, та обґрунтовано зобов`язав Вінницьку міську раду слід зобов`язати повторно розглянути заяву [PERSON] . Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що \~відмовляючи позивачеві у надані дозволу на розробку проекту землеустрою без зазначення встановлених Законом підстав, відповідач діяв всупереч положенням ст.118 ЗК України, тому позов підлягає частковому задоволенню. Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла \~висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та\~процесуального права, а тому рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року слід залишити без змін. \~\~

Результат розгляду: denied