Рішення адміністративного суду від 2022-08-09 00:00:00+03

10 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до адміністративного суду із позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (далі ІДАБК) № 40-а від 22 квітня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення (далі Постанова), якою на нього було накладено штраф у розмірі 6800 грн за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2022 року у справі № 464/732/22 позов було задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що при розгляді матеріалів позапланової перевірки від 09 квітня 2021 року відповідач не з`ясував наявність вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 188-42 КУпАП, та обмежився лише фактом невиконання свого припису від 02 лютого 2021 року. Відповідно до наданих позивачем доказів ним вчинено весь обсяг дій, спрямованих на погодження змін у виконавчих зніманнях та усунення виявлених у приписах ІДАБК порушень. У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ІДАБК, яка просила таке скасувати та у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що при вирішенні спору суд першої інстанції допустив невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності. Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скаржника, виходячи із такого. Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, 22 квітня 2021 року ІДАБК було винесено Постанову, якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 6800 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 18442 КУпАП за невиконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 02 лютого 2021 року. Примірник Постанови одержала представниця позивача за довіреністю Кузик Л.С. 14 травня 2021 року [PERSON] подав до Львівського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправною та скасування Постанови і ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року провадження у справі було відкрито. 02 грудня 2021 року представник позивача звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про залишення позовної заяви без розгляду і ухвалою цього суду від 02 грудня 2021 року таку заяву було задоволено. У подальшому 10 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до Сихівського районного суду м. Львова із позовною заявою про визнання протиправною і скасування Постанови. До позовної заяви позивачем було долучено клопотання про поновлення строку звернення до суду з посиланням на дію карантинних обмежень, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та помилковим зверненням до Львівського окружного адміністративного суду. Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Приписами частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до частини 2 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України \~позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Як слідує з матеріалів справи, 22 квітня 2021 року ІДАБК винесено Постанову, що оскаржується, примірник якої було отримано представником позивача Кузик Л.С. Таким чином, на переконання апеляційного суду, слід вважати, що днем коли позивач дізнався про оспорювану постанову, є саме день її винесення 22 квітня 2021 року. Додатково про обізнаність із наявністю оскаржуваної Постанови свідчить факт звернення [PERSON] 14 травня 2021 року до Львівського окружного адміністративного суду із позовом про визнання її протиправною та скасування. Згідно із частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України). Відповідно до приписів частини 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу. Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу. Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] , що розглядається, була ним подана до суду першої інстанції 10 лютого 2022 року після закінчення встановленого частиною 2 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України 10-денного строку без зазначення будь-яких поважних причин його пропуску. При цьому суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що з часу залишення 02 грудня 2021 року без розгляду позовної заяви [PERSON] , помилково поданої до Львівського окружного адміністративного суду, до часу звернення до Сихівського районного суду м. Львова із позовом, що розглядається, минуло більше двох місяців при встановленому процесуальним законом 10-денному строку звернення до адміністративного суду і будь-яких поважних причин його пропуску позивачем не наведено. Доводи [PERSON] щодо дії карантинних обмежень, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), на переконання апеляційного суду, не заслуговують на увагу, оскільки 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18 червня 2020 року (далі Закон № 731-IX), яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України. Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Таким чином, законодавцем передбачено обмеження строку встановленого відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 02 квітня 2020 року до 16 липня 2020 року), \~який закінчується через 20 днів після набрання чинності Закону № 731-IX. Враховуючи, що Закон №731-IX набрав чинності 17 липня 2020 року, кінцевий строк на вчинення відповідної процесуальної дії був 06 серпня 2020 року. Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов переконання, що оскільки позовна заява [PERSON] подана до суду після спливу встановленого законом строку за відсутності поважних причин його пропуску, то оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати та позовну заяву [PERSON] залишити без розгляду.

Результат розгляду: partial