Рішення адміністративного суду від 2022-01-18 00:00:00+02

\~Позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до сержанта поліції\~УПП в\~Рівненській області\~1\~батальйону,\~1\~роти Канарської\~Христини Романівни,\~управління патрульної\~поліції в\~Рівненській області\~Департаменту патрульної\~поліції,\~Департаменту патрульної\~поліції Національної\~поліції України про скасування постанови. В обґрунтування вимог зазначив, що 27 листопада 2021 року, він керуючи транспортним засобом Peugeot 3008 д.н.з [NUMBER] на автодорозі Н22 Устилуг-Луцьк-Рівне, 148 км був зупинений інспектором, який виніс постанову за те, що здійснив обгін на перехресті, чим порушив п. 14.6 а\~ПДР\~України, за що передбачена відповідальність ч. 2\~ст. 122 КУпАП. З вказаною постановою не погоджується, оскільки обставини події, наведені у ній не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 122 КУпАП\~- відсутні. Ухвалою суду 22 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. 13 січня 2022 року від представника ДПП надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні позову, вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими. Зазначає, що під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, при цьому жодним чином не порушив права позивача, а постанова повністю відповідає вимогам законодавства, тому підстав для її скасування немає. Всупереч\~ст. 77 КАС України\~позивач не довів та не підтвердив належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтується його вимоги. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Сержант поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області Канарська Х.Р. та представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. У відповідності до ч.4\~ст.229 КАС України\~у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що 27 листопада 2021 року, позивач, керуючи транспортним засобом Peugeot 3008 д.н.з [NUMBER] на автодорозі Н22 Устилуг-Луцьк-Рівне, 148 км був зупинений інспектором, який виніс постанову за те, що здійснив обгін на перехресті, чим порушив п. 14.6 а\~ПДР\~України, за що передбачена відповідальність ч. 2\~ст. 122 КУпАП. Відповідно частини 5\~статті 14 Закону України «Про дорожній рух»\~учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього\~Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до пункту 1.3\~Правил дорожнього руху, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі -\~Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил,а також бути взаємно ввічливими. Відповідно до частини 1\~статті 9 КУпАП\~адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Пунктом 14.6 а\~ПДР\~України передбачено, що обгін заборонено а) на перехресті;б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними;в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом;г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості;ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд;д) у тунелях;е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку;є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого). Адміністративна відповідальність за ч. 2\~ст. 122 КУпАП\~настає в разі порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. \~Позивач в обґрунтування вимог зазначив, що складу правопорушення в його діях не має, оскільки правил ПДР не порушував. В розумінні\~статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення\~доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених\~статтею 255 цього Кодексу. Слід зазначити, що оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Згідно положень ч.1,2\~ст. 77 КАС України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених\~ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. \~\~Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію»\~(далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання\~правил дорожнього руху. З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, долученого представником відповідача до матеріалів справи, не вбачається перехрестя на якому позивач ніби-то здійснив обгін, чим порушив п. 14.6 а КУпАП України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад\~Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. Згідно із ч. 3\~ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. З огляду на вимоги чинного законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами поліції, які зобов`язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону. Наявність порушення з боку позивача\~Правил дорожнього руху\~не підтверджується жодним допустимим доказом. Разом з тим, постанова про адміністративне правопорушення, не може оцінюватися судом як належний та допустимий доказ в розумінні\~ст. 72 КАС України, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б обґрунтовували вину позивача в матеріалах справи відсутні. Так, факт вчинення позивачем правопорушення обгону на перехресті, зафіксоване лише в даній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5079304 від 27 листопада 2021 року і то тільки з зазначенням\~пунктів ПДР\~України та\~статті КУпАП\~без викладу обставин вчинення правопорушення, інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем суду не подано. За таких обставин суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною, при винесенні оскаржуваної постанови не були з`ясовані всі обставини справи, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідно до ч. 3\~ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити провадження у справі. У зв`язку з тим, що оскаржену постанову винесено з порушенням вимог закону, безпідставним притягненням позивача до адміністративної відповідальності порушено його права, постанова є протиправною, тому підлягає скасуванню. Справу про адміністративне правопорушення відносно позивача слід закрити, оскільки немає доказів події адміністративного правопорушення, а відсутність події адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 247 КУпАП\~виступає обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано суду доказів на спростування доказів, наданих позивачем, позов підлягає задоволенню, а провадження закриттю. На підставі\~ПДР\~України,

Результат розгляду: granted