Рішення адміністративного суду від 2022-08-16 00:00:00+03

У вересні 2021 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив: - визнати протиправним дії Міністерства внутрішніх справ України, які полягають у відмові врахувати збільшений розмір надбавки за службу в умовах режимних обмежень 50% у новій довідці для перерахунку пенсії позивача; - зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України внести зміни в довідку про розмір грошового забезпечення від 13.05.2021 № 22/6-1962 в частині встановлення набавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 50% посадового окладу; - зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області оновлену довідку про складові та розмір грошового забезпечення позивача станом на 19.11.2019 для перерахунку його пенсії з 01.12.2019, спираючись на не оскаржувані складові та розміри грошового забезпечення у довідці від 13.05.2021 № 22/6-1962, з урахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень 50%, а саме, посадового окладу, окладу за спеціальним званням підполковник поліції, надбавки за стаж служби в поліції (50%), надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції (100%), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (50%), премії (41,14%); - зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України направити на адресу позивача копію оновленої довідки. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю: Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України, які полягають у відмові врахувати збільшений розмір надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 50% (посадового окладу) у новій довідці для перерахунку пенсії [PERSON] від 13.05.2021 № 22/6-1962. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України внести зміни в довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] від 13.05.2021 № 22/6-1962, в частині встановлення набавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 50% (посадового окладу). Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] станом на 19.11.2019 для перерахунку пенсії з 01.12.2019, з урахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 50% (посадового окладу), з направленням її копії [PERSON] . Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2022 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії та призначено до розгляду в порядку письмового провадження. 08 червня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив [PERSON] , в якому позивач вказує, що судом першої інстанції надано належну правову оцінку нормам чинного законодавства та матеріалам справи, прийняте законне та справедливе рішення, просить останнє залишити без змін. Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Як вбачається з копії протоколу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за пенсійною справою № 2503006797 (МВС) від 24.06.2014 позивач був звільнений зі служби 16.04.2014, у зв`язку з виходом на пенсію з посади заступника начальника режимно-секретного управління - начальника відділу режиму, секретного діловодства та допускної роботи Департаменту режимно-секретного та документального забезпечення МВС України. При цьому, до грошового забезпечення позивача була врахована надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, допуск Ф.2 у розмірі 15% (а.с. 6 зворот). Позивач звернувся до МВС України із заявою від 12.08.2020 в якій просив скласти та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нову довідку про грошове забезпечення позивача станом на грудень 2019 року, в якій зазначити основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за званням, надбавку за вислугу років) та додаткові види грошового забезпечення: надбавку за службу в умовах режимних обмежень (за роботу з таємними виробами, носіями, документами), надбавку за кваліфікацію, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції та премію, а також інші щомісячні надбавки, підвищення та доплати (а.с. 7). Департамент персоналу МВС України листом від 27.08.2020 № Р-14580/22 повідомив позивача, що після визнання судом окремих положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» протиправними та нечинними Урядом не прийнято жодної іншої постанови, яка б визначала умови, порядок та розміри перерахунку пенсії, а тому підстави для підготовки нових довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії відсутні (а.с. 8). Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 у справі № 620/5201/20 (http://reestr.court.gov.ua/Review/95174573) позов [PERSON] задовольнити повністю; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] станом на 19.11.2019, у відповідності до статей 43 і 63 Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.12.2019 перерахунку основного розміру пенсії [PERSON] . На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 у справі № 620/5201/20 Департаментом персоналу МВС України направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача від 13.05.2021 № 22/6-1962 станом на 19.11.2019 за прирівняною посадою, до якої включено: посадовий оклад - 4400,00 грн; оклад за спеціальним званням (підполковник поліції) - 2200,00 грн; надбавку за стаж служби в поліції (50%) - 3300,00 грн; надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції (100%) - 9900,92 грн; надбавку за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 660,00 грн; премію (41,14%) - 8417,24 грн. (а.с. 9 зворот). Вважаючи дії щодо визначення надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15% замість 50% протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду. Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив повністю та зазначив, що відповідачем протиправно не включено до довідки про розмір грошового забезпечення надбавку за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 50% (посадового окладу), враховуючи, що відбулася зміна її розміру. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Згідно ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Положеннями ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо. Крім того, приписами ч. 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. У постанові від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 Верховний Суд підкреслив, що зазначені правові норми КАС України (зміст яких фактично не змінився після 15.12.2017), мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Як свідчать матеріали справи, за своєю суттю цей спір виник у зв`язку з неправильним виконанням відповідачем, на думку позивача, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 у справі № 620/5201/20, яким було зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нову довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] станом на 19.11.2019, у відповідності до статей 43 і 63 Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.12.2019 перерахунку основного розміру пенсії [PERSON] . На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 у справі № 620/5201/20 Департаментом персоналу МВС України направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача від 13.05.2021 № 22/6-1962 станом на 19.11.2019 за прирівняною посадою, до якої включено: посадовий оклад - 4400,00 грн; оклад за спеціальним званням (підполковник поліції) - 2200,00 грн; надбавку за стаж служби в поліції (50%) - 3300,00 грн; надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції (100%) - 9900,92 грн; надбавку за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 660,00 грн; премію (41,14%) - 8417,24 грн. (а.с. 9 зворот). Так, безпосередньо в позовній заяві в межах даної справи № 620/10945/21 позивач вказує, що, як він вважає, відповідач неналежно виконав рішення суду та безпідставно і неправдиво вказав у новій довідці розмір надбавки за службу в умовах режимних обмежень 15% замість 50% та цим порушив його законні пенсійні права та вимоги пенсійного законодавства (а.с. 2). Однак, колегія суддів звертає увагу, що той факт, що позивач вважає неправильним спосіб виконання відповідачем судового рішення не свідчить про те, що між даними сторонами виник новий спір. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання (неправильного виконання) окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження. Аналогічна за змістом правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а та від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, а також Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №580/3376/20, від 27.04.2021 у справі №460/418/20, від 28.05.2021 у справі №540/942/20, від 02.12.2021 у справі №808/1156/18. Як вже було неодноразово підкреслено вище, із змісту предмету спору у цій справі вбачається, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 у справі № 620/5201/20. При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що на правильність вирішення спірного питання саме у порядку подання заяви, передбаченої ст. 383 КАС України, вказав і Верховний Суд у постанові від 23.09.2020 у справі №760/3142/17, наголосивши, що оскільки набрало законної сили судове рішення з того самого фактичного предмету спору (право позивача на отримання одноразової грошової допомоги), то рішення відповідача, прийняте на виконання судового рішення, не може бути розглянуто в окремому провадженні. Отже, хоча [PERSON] у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду, і зобов`язання вчинити дії з його виконання, проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, що, в силу вже згаданих приписів ст. ст. 382, 383 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Відтак, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення у справі № 620/5201/20 порушувалися його права чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Таким чином, на переконання колегії суддів, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, що, у свою чергу, унеможливлює здійснення по суті перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного судового рішення із наданням оцінки доводам апеляційної скарги та відзиву на неї щодо суті спірних правовідносин. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України провадження в справі закривається, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Отже, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого спору і між тими самим сторонами, то наявні підстави для закриття провадження у справі згідно п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, що помилково було залишено поза увагою суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що строк, передбачений частиною 4 статті 383 КАС України, за наявності причин, які можуть бути визнані судом поважними, підлягає поновленню, зокрема, з огляду на закриття провадження у справі № 620/10945/21. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії та наявність підстав для розгляду даного спору по суті, оскільки останній підлягає закриттю. Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. На підставі пункту 3 частини першої статті 315 цього Кодексу суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково. За правилами частини першої статті 319 КАС судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України провадження в справі закривається, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що з огляду на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, провадження у справі - закриттю.

Результат розгляду: partial