Рішення адміністративного суду від 2022-01-27 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до\~Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо не включення інформації про рахунок № [NUMBER] , відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський" до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з включенням інформації про \~позивачку та стягнути кошти в сумі 50000 грн. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" щодо невключення інформації про вкладника \~ [PERSON] до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерного товариства "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" внести додаткову інформацію про \~позивачку до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 50000 грн. та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку рахунків вкладників; в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погодившись із рішенням\~\~суду першої\~\~інстанції, відповідач, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення\~Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 р.\~\~та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог\~Закону України "Про\~\~систему гарантування\~\~вкладів фізичних осіб",\~Цивільного кодексу України,\~Кодексу адміністративного судочинства України\~та на не відповідність\~\~висновків суду обставинам справи. У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст.229, ч. 2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося. Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що між позивачкою та ПАТ "Банк Михайлівський" 20.10.2015 р. укладено договір № 980-024-000001466 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)", за умовами якого позивачкою передано 12000 грн., що підтверджується квитанцією №3038890 від 20.10.2015 р. Крім того, між позивачкою та ПАТ "Банк Михайлівський" 20.10.2015 р. укладений договір поруки № 980-024-000139989, п.1.2. якого встановлено, що порукою за цим Договором забезпечується виконання Боржником Зобов`язань перед Кредитором за Договором про залучення коштів щодо: вчасного та у повному обсязі повернення Суми Коштів у розмірі 12000 грн. гривень або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, який буде встановлений на підставі змін до Договору про залучення коштів, на умовах та в порядку, визначених Договором про залучення коштів, з терміном повернення 17.04.2016 р.; сплати процентів за користування Коштами в розмірі 35.03 (тридцять п`ять цілих три сотих) % річних, що складає 27.5 (двадцять сім цілих п`ять десятих) % річних після утримання податку з таких процентів, у порядку та строки передбачені Договором про залучення коштів". Згідно із \~додаткової \~угоди від 04.11.2015 р. внесені зміни до \~вищевказаного договору поруки № 980-024-000139989, а саме, змінено суму коштів шляхом збільшення до 50000 \~грн. Внесення додаткових коштів в розмірі 38000 грн. підтверджується квитанцією № 589672 від 04.11.2015 р. 18.04.2016 р. між позивачкою та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський", укладений договір, за умовами якого позивачкою передано 50000 грн. у власність ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" на строк до 17.10. 2016 р., під 30,54% річних за користування коштами, що складає 27% річних після утримання податку з таких процентів, при цьому, та ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" сплачує Позивачу проценти у безготівковій формі на рахунок \~позивачці в ПАТ "Банк Михайлівський", та повертає кошти у безготівковій формі на рахунок [PERSON] в ПАТ "Банк Михайлівський". Передача вище зазначених коштів підтверджується платіжним дорученням № 4108222 від 18.04.2016 р. Згідно з випискою по особовому рахунку підтверджено, що ПАТ "Банк Михайлівський" 19.05.2016 р. на поточний рахунок [PERSON] зараховані грошові кошти у розмірі 50000 грн., призначення платежу: Повернення коштів згідно з договором № 980-024-000223499 від 18.04.2016 р. На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 р. за №14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 \~\~р. № 812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 р. \~по 22.06.2016 р., \~включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації. Наказом №42/2 від 01.06.2016 \~\~р. уповноваженою особою затверджено висновки Комісії, викладені у Акті № 2, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр" з перерахування коштів на рахунки [NUMBER] фізичних осіб у загальному розмірі 1298015973,74 грн., \~відповідно до п. п. 7, 9 ч. 3\~ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~та на підставі ч. \~1 \~ст. 216 Цивільного кодексу України\~вирішено застосувати наслідки нікчемності правочинів до таких трансакцій. Відповідно до витягу з Додатку 2 до Акта № 3 від 01.06.2016 \~р., вклад позивачки віднесений до таких трансакцій. У 2017 році позивачку повідомлено про те, що договір, укладений між \~ [PERSON] \~\~та ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" без участі ПАТ "Банк Михайлівський", як повіреного не відповідає вимога\~Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди\~завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг"\~за своїм суб`єктним складом, у зв`язку з чим \~відсутні підстави для включення інформації про [PERSON] \~до Переліку рахунку, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачка є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв`язку з чим, належним способом захисту прав позивачки є визнання протиправною бездіяльності \~відповідача щодо невключення інформації про \~позивачку до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерного товариства "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" внести додаткову інформацію про \~позивачку до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 50000 \~грн. та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку рахунків вкладників. Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до\~\~ч. 2\~ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Згідно з ч. 1 ст.\~3\~та ч. 1 ст.\~4\~Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, основним завданням якого є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", \~фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Статтею 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"\~встановлено, що \~порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього\~Закону\~та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Згідно із п. п 7,9 \~ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; \~здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. 19.11.2016 р. набрав чинності \~пункт 15 Прикінцевих положень Закону \~України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", (у редакції\~Закону України від 15.11.2016 № 1736-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг"), яким встановлено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг"\~віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим\~Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника. Порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду визначається Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 \~р. № 14, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 \~р. \~за № 1548/21860 (в подальшому - Положення № 14). Відповідно до пп. 3 п. 6 розділу ІІ Положення, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, формується за структурою, визначеною у додатку 7 до цього Положення, та не включає інформацію про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої\~статті 26 Закону, а також про рахунки, здійснення банком операцій за якими обмежено. Протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків. Як вбачається з матеріалів справи, позивачку не включено до переліку вкладників у зв`язку із визнанням нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) на підставі п. п. 7, 9 ч. 3\~ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду. Проте, уповноваженою особою Фонду не наведено, з яких підстав вбачається, що договір банківського вкладу, що укладений з позивачем, має ознаки нікчемного правочину; доказів щодо визнання вказаного договору недійсним в судовому порядку також не надано. Також, відповідачем не доведено, що укладення депозитного договору та внесення коштів на депозитний рахунок містить ознаки правочину, який міг би спричинити неплатоспроможність Банку. Статтею 202 Цивільного кодексу України\~встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 3\~ст. 1049 Цивільного кодексу України,\~позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1\~ст. 1066 Цивільного кодексу України,\~за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до\~статті 228 Цивільного кодексу України\~правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Для застосування санкцій, передбачених\~ст. 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та наявність вини, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Відповідачем не наведено та не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави; що внаслідок укладання договору банківського вкладу (депозиту) банк взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, або умови договору передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що здійснюючи операції з перерахування коштів банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені\~ЦК України,\~Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією №492 та договорами з відповідними клієнтами банку. Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі\~ст.228 Цивільного кодексу України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею. Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 р. (справа №826/1476/15). Доказів існування відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та банком суду не надано. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Банк Михайлівський" 19.05.2016 р. на поточний рахунок [PERSON] зараховані грошові кошти у розмірі 50000 грн., які повернуті ТОВ "Кредитно-інвестиційний центр", згідно із договором № 980-024-000223499 від 18.04.2016 р. Таким чином, вказана сума коштів на \~час прийняття рішення про визнання банку неплатоспроможним перебувала на поточному рахунку позивачки у ПАТ "Банк Михайлівський", у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що [PERSON] є вкладником ПАТ "Банк Михайлівський" та її \~вклад розміщено на рахунку у ПАТ "Банк Михайлівський" до запровадження тимчасової адміністрації. Також \~суд апеляційної інстанції \~погоджується з \~висновком суду першої інстанції, \~що постанова Правління Національного банку України від 22.12.2015 р. № 917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" із внесеними постановою від 27.04.2016 р. № 295/БТ змінами стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів, ув`язку з чим доводи апелянта, що на підставі вищевказаної постанови ПАТ "Банк Михайлівський" заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Згідно із ч. 2\~ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні підстави для включення даних про рахунки вкладника, які раніше не були включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку, у зв`язку з чим необхідно зобов`язати відповідача включити дані про\~позивачки \~до переліку рахунків вкладників, які\~мають право на відшкодування коштів за вкладом та подати вказаний перелік до Виконавчої дирекції Фонду для затвердження в реєстрі відшкодувань. Відповідно до\~ст. 316 \~Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а\~рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням\~норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням. Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі\~Hirvisaari v. Finland\~від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справіTorija v. Spain\~від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Результат розгляду: denied