Рішення адміністративного суду від 2022-09-07 00:00:00+03

У грудні 2021 року Головне управління ДПС в Одеській області (далі Позивач за первісним позовом, ГУ ДПС в Одеській області, Контролюючий орган) звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-платника податків [PERSON] (далі Відповідач за первісним позовом, [PERSON] ), в якому просило суд стягнути з усіх відкритих рахунків останньої в банках суму заборгованості у розмірі 26 735, 13 грн. по єдиному податку з фізичних осіб на бюджетний рахунок UA108999980314000699000015750, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18050400, отримувач коштів ГУК в Од.обл./м. Чорноморськ/18050400. Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач за первісним позовом вказує, що за Відповідачем за первісним позовом обліковується податковий борг перед бюджетом з єдиного податку з фізичних осіб, сума якого є узгодженою, однак добровільно несплаченою, а відтак підлягає стягненню в судовому порядку. В подальшому, не погодившись із наявністю заборгованості перед бюджетом з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 26 735, 13 грн., адвокат Сауляко Олексій Олександрович (далі Адвокат Сауляко О.О.) в інтересах [PERSON] звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із зустрічним позовом до ГУ ДПС в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнень до позову від 17.02.2022 року (Том І, а.с. 193-199), просив суд: 1. Визнати протиправними та скасувати дії ГУ ДПС в Одеській області до ФОП [PERSON] щодо вимоги стягнення неіснуючої суми заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 26 735, 13 грн. та зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області утриматись від вчинення дій, направлених на стягнення з [PERSON] неіснуючої заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 26 735, 13 грн.; 2. Визнати протиправним та скасувати: - розрахунок податкового боргу ФОП [PERSON] станом на 14.09.2020 року перед бюджетом на суму 26 735, 13 грн.; - довідку-розрахунок заборгованості ФОП [PERSON] станом на 14.09.2020 року перед бюджетом на суму 26 735, 13 грн.; - інтегровану картку платника єдиного податку з фізичних осіб за 2020 рік, наданою ГУ ДПС в Одеській області, у частині нарахування 02.10.2020 року ФОП [PERSON] штрафу не загальну суму 26 006, 49 грн.; - податкову вимогу форми «Ф» № 62489-53 від 23.05.2019 року у частині податкового боргу на суму 25 083, 81 грн.. 3. Здійснити розподіл судових витрат. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року провадження у справі в частині заявлених [PERSON] позовних вимог за зустрічним позовом про визнання протиправним та скасування розрахунку податкового боргу, довідки-розрахунку заборгованості, інтегрованої картки платника єдиного податку з фізичних осіб за 2020 рік закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року первісний позов ГУ ДПС в Одеській області до [PERSON] про стягнення податкового боргу задоволено. Стягнуто з фізичної особи платника податків [PERSON] з усіх відкритих рахунків в банках, обслуговуючих платника податку, суму заборгованості по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 26 735, 13 грн. на бюджетний рахунок. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ГУ ДПС в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкової вимоги відмовлено. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції адвокат Сауляк О.О. в інтересах [PERSON] звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за первісним позовом. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року по справі № 420/13689/20 скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області в частині заборгованості [PERSON] з єдиного податку з фізичних осіб, а ГУ ДПС в Одеській області безпідставно та протиправно потворно нарахувало штраф та пеню по податковому повідомленню-рішенню № 0084265306 від 14.05.2020 року, перекваліфікувавши суму заборгованості на два платежі по податковим деклараціям. У зв`язку з чим суд першої інстанції помилково визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, а ГУ ДПС в Одеській області не доведено наявності складу податкових правопорушень, встановлених в акті перевірки щодо несплати узгодженої суми грошового зобов`язання, та не встановлено, що у визначений законодавством строк, платник податків не вчиняв дії спрямовані на перерахунку узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. Дії [PERSON] не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п. 126.1 та пені передбаченої ст. 129 ПК України. Таким чином нараховані [PERSON] штрафні санкції у вигляді пені є безпідставними. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке. Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, з 17.07.2017 року [PERSON] зареєстрована в якості фізичної особи-підприємцем за номером 25540000000049215 згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основний вид діяльності згідно КВЕД 16.24 виробництво дерев`яної тари. Місцем проживання [PERSON] згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазнано адресу: [ADDRESS] . За час здійснення господарської діяльності [PERSON] з`ясувалось, що остання починаючи з літку 2018 року сплачувала єдиний податок з фізичних осіб із правильним зазначенням отримувача коштів та призначення платежу, однак на неправильний рахунок, тобто на рахунок «податок на доходи фізичних осіб, що сплачує податковими агентами із доходів платника податку у вигляді зарплати», що не заперечувалось ГУ ДПС в Одеській області. 13.07.2018 року [PERSON] звернулася до Чорноморської ОДПІ ГУ ДПС в Одеській області з проханням про перенесення сплачених коштів на потрібний рахунок «єдиний податок з фізичних осіб». 18.09.2018 року Чорноморською ОДПІ ГУ ДПС в Одеській області повернуто суму сплачених коштів в розмірі 449 530 гривень на правильний рахунок «єдиний податок з фізичних осіб», що підтверджується листом ГУ ДПС в Одеській області від.02.10.2020 року та інтегрованою карткою платника ФОП [PERSON] . В подальшому Податковим органом проведено камеральну перевірку ФОП [PERSON] з приводу своєчасності сплати єдиного податку з фізичних осіб, за результатами якої ГУ ДПС в Одеській області складено Акт № 002427/15-32-53-072834000346 від 20.12.2018 року із зазначенням порушень термінів сплати єдиного податку, визначених п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України (далі ПК України) відповідальність за порушення граничних термінів сплати, передбачена п. 126.1 ст. 126 ПК України. На підставі даного Акту перевірки, винесено податкові повідомлення-рішення: - № 0053155307 від 20.12.2018 року про застосування штрафу в розмірі 10 \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~%, що становить 8\~ 053, 73 грн. від суми заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб 80\~ 537, 30 грн., а також пені у розмірі 366, 05 грн.; - № 0053165307 від 20.12.2018 року про застосування штрафу в розмірі 20%, що становить 80 301, 18 грн. від суми заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб 401 505, 90 грн., а також пені у розмірі 3\~ 525, 42 грн.; - № 0084265306 від 14.05.2020 року про застосування штрафу в розмірі 20%, що становить 26 006, 49 грн. від суми заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб 130\~ 032, 45 грн. (Том ІІ, а.с. 36). Внаслідок проведення Податковим органом камеральної перевірки сплати єдиного податку-фізичної особи-підприємця та самостійних нарахувань [PERSON] податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця утворилася заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 118 981, 51 грн., проте у добровільному порядку узгоджені податкові зобов`язання [PERSON] не сплачувала, що стало підставою для звернення у липні 2020 року ГУ ДПС в Одеській області до суду із відповідним позовом. В свою чергу, 04.12.2020 року Одеський окружний адміністративний суд ухвалив рішення по справі № 420/6394/20, яким стягнув з фізичної особи платника податків [PERSON] суму податкової заборгованості з єдиного податку фізичних осіб у розмірі 118 981, 51 грн. на бюджетний рахунок, яке 05 січня 2021 року набрало законної сили. При цьому, як вбачається зі змісту вказаного судового рішення, заборгованість [PERSON] зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 118 981, 51 грн. виникла у результаті: - проведення ГУ ДПС в Одеській області камеральної перевірки зі сплати єдиного податку-фізичної особи-підприємця, за результатами якої складено Акт № 002427/15-32-53-072834000346 від 20.12.2018 року та винесено податкові повідомлення-рішення \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 0053155307 від 20.12.2018 року, № 0053165307 від 20.12.2018 року; - самостійного нарахування платником податків податкових декларацій № 18339 від 06.08.2019 року та № 22109 від 18.10.2019 року. Тобто, сума заборгованості в сумі 118 981, 51 грн., що була заявлена до стягнення по справі № 420/6394/20, складалася зі сум штрафних санкцій та пені згідно податкових повідомлень-рішень від 20.12.2018 року за № 0053155307 та № 0053165307, а також зі сум самостійного нарахування за податковими деклараціями № 18339 від 06.08.2019 року та \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 22109 від 18.10.2019 року. Разом з тим, [PERSON] не погодилася із діями ГУ ДПС в Одеській області щодо безпідставного нарахування податкового боргу у розмірі 118\~ 981, 51 грн., тому у грудні 2020 року звернулася до суду із позовом про: - визнання протиправної вимоги про стягнення з [PERSON] податкового боргу зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 118 981, 51 грн.; - визнання протиправної та скасування податкового повідомлення-рішення \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 0053155307 від 20.12.2018 року про застосування штрафу в розмірі 10%, що становить 8\~ 053, 73 грн. від суми заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб 80\~ 537, 30 грн., а також пені у розмірі 366, 05 грн.; - визнання протиправної та скасування податкового повідомлення-рішення \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 0053165307 від 20.12.2018 року про застосування штрафу в розмірі 20%, що становить 80 301, 18 грн. від суми заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб 401 505, 90 грн., а також пені у розмірі 3\~ 525, 42 грн.; - визнання протиправної та скасування податкового повідомлення-рішення \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 0084265306 від 14.05.2020 року про застосування штрафу в розмірі 20%, що становить 26 006, 49 грн. від суми заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб 130\~ 032, 45 грн.. 27 січня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд ухвалив рішення по справі № 420/13689/20, яке набрало законної сили 07.04.2021 року, про задоволення адміністративного позову [PERSON] , а саме: - визнано протиправною вимогу ГУ ДПС в Одеській області про стягнення з [PERSON] податкового боргу зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 118 981, 51 грн.; - визнано протиправною та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області за № 0053155307 від 20.12.2018 року про застосування штрафу в розмірі 10%, що становить 8\~ 053, 73 грн. від суми заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб 80\~ 537, 30 грн., а також пені у розмірі 366, 05 грн.; - визнано протиправною та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області за № 0053165307 від 20.12.2018 року про застосування штрафу в розмірі 20%, що становить 80 301, 18 грн. від суми заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб 401 505, 90 грн., а також пені у розмірі 3\~ 525, 42 грн.; - визнано протиправною та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області за № 0084265306 від 14.05.2020 року про застосування штрафу в розмірі 20%, що становить 26 006, 49 грн. від суми заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб 130\~ 032, 45 грн., а також пені у розмірі Як вбачається з інтегрованої картки платника податків [PERSON] за 2021 рік (далі ІКПП), на початок 2021 року за [PERSON] числилася заборгованість зі сплати податків на суму 141 096, 53 грн., а також пеня в сумі 3 891, 47 грн., що в сумі становитиме 144 988 грн. В подальшому, ГУ ДПС в Одеській області на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року по справі № 420/13689/20 зменшило податковий борг [PERSON] у вигляді застосованих штрафних санкцій на загальну суму 114 361, 40 грн. та пені на загальну суму 3 891, 47 грн., що разом становить 118 252, 47 грн. (Том І, а.с. 12-14). Тобто, після скасування застосованих штрафних санкцій та пені на підставі судового рішення залишалася заборгованість в сумі 26 735, 13 грн.. При цьому, за періоди з 2020 року по 2021 рік включно від [PERSON] до бюджету не надходило будь-яких коштів, що підтверджується ІКПП за цей період (Том І, а.с. 12-16). Водночас, 06.08.2019 року ФОП [PERSON] було подано податкову декларацію платника єдиного податку за № 18339, згідно з якою самостійно нараховано до сплати за ІІ квартал 2019 року 106 468, 19 грн. єдиного податку з терміном сплати до 19.08.2019 року (Том І, а.с. 19). А також 18.10.2019 року ФОП [PERSON] було подано податкову декларацію платника єдиного податку за № 22109, згідно з якою самостійно нараховано до сплати за ІІІ квартал 2019 року 7 890, 53 грн. єдиного податку з терміном сплати до 21.11.2019 року (Том І, а.с. 20-21). Однак, вказані суми єдиного податку, нараховані самостійно [PERSON] , не були сплачені останньою у повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 20.10.2021 року за [PERSON] числиться податкова заборгованість перед бюджетом в сумі 26 735, 13 грн., що підтверджується розрахунком податкового боргу, довідкою-розрахунок заборгованості до бюджету та ІКПП, наявних в матеріалах справи (Том І, а.с. 7, 8, 9-16). Вищезазначена податкова заборгованість перед бюджетом в сумі 26 735, 13 грн. виникла по єдиному податку з фізичних осіб в результаті: - самостійного нарахування платником податку податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за № 18339 від 06.08.2019 року на загальну суму 106 468.19 грн., але враховуючи часткові сплати та виключення штрафних санкцій за рішенням суду, сума заборгованості становить 18 844, 60 грн. (основний платіж); - самостійного нарахування платником податку податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи- підприємця за № 22109 від 18.10.2019 року на суму 7 890, 53 грн. (основний платіж); 18 844, 60 грн. (основний платіж) + 7 890, 53 грн. (основний платіж) = 26 735, 13 грн.. У зв`язку з несплатою у попередні звітні періоди податкових зобов`язань з єдиного податку 23.05.2019 року ГУ ДПС в Одеській області виставлено [PERSON] податкову вимогу форми «Ф» № 62489-53 згідно з якою, сума податкового боргу платника податків, станом на 22.05.2019 року, становила 25 083,81 грн. (Том І, а.с. 17). Зазначена податкова вимога направлена на адресу [PERSON] (за якою остання була зареєстрована станом на дату направлення вимоги): [ADDRESS] , проте, не була вручена останній та повернута відправнику з відміткою за закінченням терміну зберігання (Том І, а.с. 18). Невиконання з боку [PERSON] обов`язку щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у встановлені законодавством строки стало підставою для звернення ГУ ДПС в Одеській області до суду з позовом про стягнення податкового боргу у судовому порядку. В свою чергу, [PERSON] вважає, що податкову заборгованість перед бюджетом в сумі 26 735, 13 грн. по єдиному податку з фізичних осіб неправомірно нарахованою через потворне нарахування штрафу та пені по податковому повідомленню-рішенню № 0084265306 від 14.05.2020 року, перекваліфікувавши суму заборгованості на два платежі по податковим деклараціям. Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість первісного позову, який підлягає задоволенню, та безпідставність зустрічного позову, в якому відмовлено, оскільки податковий борг є узгодженим, проте в добровільному порядку [PERSON] на день розгляду справи не сплачений та складає 26 735, 13 грн., тому підлягає стягненню. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного. Так, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (ч. 1 ст. 67 Конституції України). Підпунктом 14.1 статті 14 ПК України визначені поняття, що у цьому Кодексі вживаються в такому значенні: грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.п. 14.1.39 п. 14.1); податкова вимога письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (п.п. 14.1.153 п. 14.1); податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1); податкове повідомлення-рішення письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (п.п. 14.1.157 п. 14.1); пеня сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (п.п. 14.1.162 п. 14.1); податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п. 14.1.175 п. 14.1). Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання в установлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку щодо сплати узгодженого податкового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого визначається законом. Положеннями п. 59.1 ст. 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України). За приписами п. 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Аналіз вказаної норми свідчить про відсутність обов`язку в контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється. Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України встановлено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення. Отже, надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії. Водночас, податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу. У такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає в контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання. Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, сформованими у постановах від 06.02.2018 року по справі № 826/12162/17, від 20.11.2018 року по справі № 804/7638/16 та від 04.12.2018 року по справі № 806/4015/15. Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п. 54.1 ст. 54 ПК України). Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган. У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом на підставі, зокрема, у підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (абз. 1 п. 57.3. ст. 57 ПК України). За змістом п. 58.1. ст. 58 ПК України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян). Як встановлено колегією суддів, податковий борг зі сплати єдиного податку з фізичних осіб в сумі 26 735, 13 грн. виник у [PERSON] на підставі: - самостійного нарахування платником податку податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за № 18339 від 06.08.2019 року на загальну суму 106 468.19 грн., але враховуючи часткові сплати та виключення штрафних санкцій за рішенням суду, сума заборгованості становить 18 844, 60 грн. (основний платіж); - самостійного нарахування платником податку податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи- підприємця за № 22109 від 18.10.2019 року на суму 7 890, 53 грн. (основний платіж); 18 844, 60 грн. (основний платіж) + 7 890, 53 грн. (основний платіж) = 26 735, 13 грн.. Разом з тим, факт неналежного виконання з боку [PERSON] податкових зобов`язань зі сплати єдиного податку з фізичних осіб підтверджується розрахунком податкового боргу, довідкою-розрахунок заборгованості до бюджету та ІКПП, наявних в матеріалах справи (Том І, а.с. 7, 8, 9-16). Таким чином, колегією суддів встановлено, що заборгованість [PERSON] по сплаті єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 26 735, 13 грн., яка заявлена до стягнення за первісним позовом, виникла в результаті несплати грошових зобов`язань, визначених у деклараціях платника єдиного податку - фізичної особи- підприємця. При цьому, колегія суддів критично ставиться до твердження адвоката Сауляко О.О., який діє в інтересах [PERSON] , про повторне нарахування штрафу та пені по податковому повідомленню-рішенню № 0084265306 від 14.05.2020 року, перекваліфікувавши суму заборгованості на два платежі по податковим деклараціям, з огляду на таке. По-перше, податкова заборгованість [PERSON] станом на 25.04.2022 року по єдиному податку з фізичних осіб складає 26 735, 13 грн., в які не включено штрафні санкції за податковим повідомленням-рішенням № 0084265306 від 14.05.2020 року у розмірі 26 006, 49 грн., оскільки дана сума штрафної санкції знято з нарахування податкового зобов`язання по єдиному податку при опрацюванні 07.07.2021 року рішення суду по справі № 420/13689/20, що підтверджується інтегрованою карткою платника податків [PERSON] (Том І, а.с. 12-14). По-друге, податковим повідомленням-рішенням № 0084265306 від 14.05.2020 року, яке наявне в матеріалах справи, взагалі не передбачало стягнення з [PERSON] пені в сумі 728, 64 грн.. При цьому, факт не нарахування [PERSON] пені в сумі 728, 64 грн. за вказаним податковим повідомленням-рішенням підтверджується інтегрованою карткою платника податків (Том І, а.с. 9-16; Том ІІ, а.с. 36). По-третє, в інформаційній системі «Податковий блок» загальна сума нарахованої в автоматичному режимі пені за несвоєчасну плату самостійно визначених податкових зобов`язань єдиного податку за податковими деклараціями [PERSON] складає в 2018 році 26 452, 61 грн. та в 2019 році 501,38 грн. (всього 26 953, 99 грн.) При здійснені часткового надходження сум єдиного податку, погашення частки податкового боргу визначалось в ІС «Податковий блок» з урахуванням пені, нарахованої на таку частку. В 2018 році погашено пені 16 388, 75 грн., а в 2019 році 10 565, 24 грн. Таким чином, в ІКПП загальна сума погашеної пені за несвоєчасне надходження самостійно визначених податкових зобов`язань єдиного податку за податковими деклараціями [PERSON] складає 26 953, 99 грн., що також підтверджує відсутність нарахування пені у розмірі 728, 64 грн.. Між тим, як вбачається з ІКПП за 2017, 2018 та 2019 роки, по термінам сплати 19.11.2017 року, 19.02.2018 року, 20.05.2018 року, 19.08.2018 року, 19.11.2018 року, 21.02.2019 року, 20.05.2019 року, 19.08.2019 року, 21.11.2019 року самостійно нараховані суми [PERSON] з єдиного податку по податковим деклараціям платника єдиного податку своєчасно на надходили (Том І, а.с. 9-16). Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5 ст. 59 ПК України). З метою погашення податкового боргу контролюючим органом було виставлено [PERSON] податкову вимогу форми «Ф» за № 62489-53 від 23.05.2019 року, яка була надіслана суб`єкту господарюванню за його податковою адресою, а саме: [ADDRESS] , поштою рекомендованим листом (Том І, а.с. 17-18). Вищезазначена податкова адреса [PERSON] збігається із адресою місцезнаходженням фізичної особи-підприємця згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, проте не була вручена останній та повернута відправнику з відміткою за закінченням терміну зберігання, сума боргу не була сплачена. Абзацом 7 пункту 58.1 статті 58 ПК України встановлено, що форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Так, порядок та механізм формування, надсилання (вручення) та відкликання податкових вимог контролюючими органами визначено Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, розробленого відповідно до статей 59 та 60 глави 4 розділу II Податкового кодексу України (з урахуванням статей 42 та 58 Кодексу), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 року № 610 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.07.2017 року за № 902/30770 (далі Порядок № 610). Абзацом 1 пункту 7 розділу IV Порядку № 610 визначено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Абзацом 3 пункту 7 розділу IV Порядку № 610 передбачено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. Пунктами 42.1. та 42.2. статті 42 ПК України регламентовано, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). З огляду на зазначене, колегія суддів зазначає, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків. Положеннями п. 95.1 ст. 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до \~ст. 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом (п. 87.9 ст. 87 ПК України). Абзацом 1 пункту 95.3. статті 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п. 95.4 ст. 95 ПК України). Таким чином, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого за загальними правилами розпочинається не раніше, ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги. Суд апеляційної інстанції зазначає, що у податкової інспекції для стягнення сум боргу існує 1095 днів з моменту виникнення податкового боргу. Положення наведених вище норм податкового законодавства обумовлюють висновок про те, що у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню судами підлягає факт узгодженості грошового зобов`язання, зокрема факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу, тощо. Податкова вимога форми «Ф» № 62489-53 від 23.05.2019 року на суму 25 083, 81 грн. була надіслана у зв`язку з наявністю станом на 22.05.2019 року боргу у розмірі 25 083, 81 грн., що підтверджується відомостями з ІКПП наявними в матеріалах справи, однак у зв`язку з тим, що до даного часу сума зобов`язання не була сплачена у повному розмірі, вимога не відкликалася та нова податкова вимога відповідно до норм статті 59 ПК України не надсилалася. Таким чином, сума податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 26 735, 13 грн., яка нарахована по податковим деклараціям платника єдиного податку за № 18339 від 06.08.2019 року на загальну суму 106 468.19 грн. та за № 22109 від 18.10.2019 року на суму 7 890, 53 грн., враховуючи часткові сплати та виключення штрафних санкцій за рішенням суду, є узгодженою з платником податків. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б засвідчували припинення з боку [PERSON] податкового обов`язку внаслідок самостійного перерахування платником податків коштів до бюджету у спірній сумі. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки ГУ ДПС в Одеській області вірно визначено суму податкового боргу, додержано процедуру узгодження сум несплачених зобов`язань, податковий борг є узгодженим, у зв`язку з чим підлягає стягненню у встановлений ПК України спосіб. Суд апеляційної інстанції при вирішенні спору керується правовою позицією Верховного Суду визначеною у постановах від 24.04.2020 року по справі № 818/263/16, від 10.04.2020 року по справі № 813/7758/14, від 21.11.2019 року по справі № 821/1126/16, 09.10.2019 року по справі № 803/1101/15-а. Оскільки колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для стягнення з [PERSON] податкового боргу єдиного податку з фізичних осіб в сумі 26 735, 13 грн., тому відсутні підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] до ГУ ДПС в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкової вимоги. Водночас, доводи представника [PERSON] фактично зводяться до незгоди із нарахованими сумами, проте, колегія суддів зауважує, що податкові зобов`язання в сумі 26 735, 13 грн. не були предметом дослідження у справах № 420/6394/20 та № 420/13689/20, а є самостійно визначеними [PERSON] сумами податкових зобов`язань за податковими деклараціями від 06.08.2019 року № 18339 та від 18.10.2019 року № 22109. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість первісного позову, який підлягає задоволенню, та безпідставність зустрічного позову, в якому слід відмовити, оскільки податковий борг є узгодженим, проте в добровільному порядку [PERSON] на день розгляду справи не сплачений та складає 26 735, 13 грн., тому підлягає стягненню. При цьому, під час перегляду справи в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено порушення з боку контролюючого органу процедури стягнення податкового боргу. Доводи скаржника ґрунтуються на невірному, проте власному, тлумаченні норм законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, та спростовуються вище встановленими обставинами по справі. Враховуючи вищевказане, твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України). Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied