Рішення адміністративного суду від 2022-07-13 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: - визнати протиправними дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в частині відмови у виплаті позивачу пенсії з 07.10.2009 по 01.08.2017; - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №1867 від 29.03.2017 в частині відмови позивачу на отримання пенсії за період з 07.10.2009 по 01.08.2017; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити недоотриману пенсію [PERSON] за період з 07.10.2009 по 01.08.2017, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що до 26.10.1995 позивач проживала у [ADDRESS] , отримувала пенсію за віком, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку з чим виплату пенсії їй було припинено. 21.03.2018 представник позивача звернувся до Мелітопольського об`єднаного УПФУ в Запорізькій області із заявою про перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії. Повідомленням Мелітопольського об`єднаного УПФУ в Запорізькій області №1867 від 29.03.2017, у поновленні пенсії [PERSON] відмовлено та зазначено, що виплату пенсії позивачу припинено з 1995 року у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до іншої країни (Ізраїль). На день подання заяви про поновлення пенсії за віком [PERSON] постійно проживає на території іншої держави, тобто не виконуються умови п.11, 2.1, 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок №22-1), також не надано документу що підтверджує особу громадянина України. До того ж, у зв`язку з відсутністю Угоди між Урядами України та Ізраїлю щодо пенсійного забезпечення громадян, підстав для розгляду питання призначення пенсії за віком [PERSON] за іншими нормативними (законодавчими) актами немає. Не погодившись з доводами відповідача викладеними у повідомленні №1867 від 20.03.2017 позивач звернулась за захистом своїх прав до суду. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2018 у справі №808/463/18 зобов`язано Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести поновлення та виплату пенсії за віком [PERSON] з 02.08.2017. Із посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 та постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №815/1226/18 вважає, що відповідачем протиправно не виплачено пенсію за період з 07.10.2009 по 01.08.2017, оскільки нараховані суми пенсії, неотримані з вини пенсійного органу виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Із рішенням суду першої інстанції не погодилась позивач та подала апеляційну скаргу. Позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що оскільки Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 року у справі № 815/1226/18 зроблено висновок про неможливість застосування до спорів щодо поновлення пенсійних виплат, строків звернення до суду, які визначені ст.122 КАС України, то підстави з яких її позов, в частині заявлених вимог за період з 07.10.2009 по 27.12.2016, був залишений без розгляду, є усунутими, а відтак, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог. Відповідач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст.311 КАС України в порядку письмового провадження. Перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву, матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що проживала у [ADDRESS] та отримувала пенсію за віком, у 1995 році виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю. Позивач 21.03.2017 через уповноваженого представника звернулась до Мелітопольського Об`єднаного УПФУ в Запорізькій області з нотаріально завіреною заявою про призначення/перерахунок пенсії (а.с.18-19). До заяви було додано наступні документи: копія довіреності на представника; апостильована особиста заява про поновлення пенсії (оригінал); копія ІПН; копія посвідчення особи [PERSON] виданого Міністерством внутрішніх справ Ізраїлю; копія паспорту громадянина України для виїзду за кордон (надано без оригіналу); копія свідоцтва про народження (надано без оригіналу). 29.03.2017 Мелітопольським об`єднаним УПФУ в Запорізькій області прийнято Повідомлення про відмову в поновленні пенсії за віком з таких підстав: [PERSON] пенсія за віком була призначена з 11.06.1992, виплату пенсії було припинено з 1995 року у зв`язку з виїздом на постійне проживання до іншої країни (Ізраїль). Відповідно до пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про місце проживання (реєстрації) особи. Відповідно до пункту 2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). На дату звернення 21.03.2017 паспорт громадянки [PERSON] для виїзду за кордон № [NUMBER] від 01.04.2006 є недійсним; позивачка постійно проживає на території іншої держави, а також представником позивача не надано документу, що підтверджує особу громадянина України. У зв`язку з відсутністю Угоди між Урядами України та Ізраїлю щодо пенсійного забезпечення громадян, підстав для розгляду питання призначення пенсії за віком [PERSON] за іншими нормативними (законодавчими) актами немає (а.с.20-21). Позивач, не погодившись з відмовою органу Пенсійного фонду України у поновленні виплати пенсії за вислугою років, у лютому 2018 року звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.06.2018, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018 позовну заяву [PERSON] до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в частині зобов`язання вчинити певні дії за період з 07.10.2009 по 01.08.2017 залишено без розгляду (а.с.22-25). Вказані обставини встановлені рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2018 у справі №808/463/18, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, а саме: - зобов`язано Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (72319, Запорізька область, м.Мелітополь, вул. Івана Алексєєва, 2) провести поновлення та виплату пенсії за віком [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) з 02.08.2017 шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з проведенням індексації та виплачувати на визначений пенсіонером банківській рахунок. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Після усунення підстав, з яких позовні вимоги позивача стосовно виплати недоотриманої пенсії за період з 07.10.2009 по 01.08.2017 були залишені судом без розгляду, позивач звернулась з даним позовом до суду. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплатити пенсії [PERSON] за період з 07.10.2009 по 01.08.2017, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, позивач звернулась до суду з даним позовом. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, зазначив, що позивачем під час звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії не було дотримано вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки не надано усіх необхідних документів. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень. Згідно із ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи обставини щодо наявності права [PERSON] на поновлення виплати пенсії встановлено у справі 808/463/18, зокрема і щодо подання заявицею до пенсійного фонду необхідних та достатніх документів до заяви від 21.03.2017, ці обставини не є спірними в межах даної справи, та спростовують обґрунтування суду першої інстанції щодо ненадання позивачем усіх необхідних документів для поновлення її пенсії. В силу ч.4 ст.78 КАС України, обставини у справі 808/463/18 не доказуються при розгляді даної справи. Щодо строку, з якого [PERSON] має право на поновлення виплати пенсії, позовні вимоги щодо якого, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.06.2018, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018, за період з 07.10.2009 по 01.08.2017 були залишені судом без розгляду. Підставою для залишення без розгляду частини позовних вимог став пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, визначеного ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Разом з цим, згідно із ч.4 ст.240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку. Отже, процесуальним законом передбачена можливість повторного звернення до суду із позовом, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду. Так, у постанові від 20.05.2020 року, справа №815/1226/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що статті 99, 100 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009. Зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком. Такий висновок Великої Палати Верховного Суду є застосовним при розгляді подібних справ і щодо статей 122, та 123 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), які за змістом є аналогічними статтям 99, 100 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Тобто, підстави з яких позовні вимоги, в частині заявлених вимог за період з 07.10.2009 по 01.08.2017, були залишений без розгляду, є усунутими, що, в свою чергу, дає право позивачу на звернення до адміністративного суду з цими позовними вимогами в загальному порядку. Відтак, з огляду на те, що обставини щодо наявності права [PERSON] на поновлення виплати пенсії, рішення Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №1867 від 29.03.2017 є протиправним та підлягає скасуванню. Разом з тим, колегія суддів зазначає про передчасність вимог щодо нарахування індексації та компенсації втрати частини доходів, оскільки відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, а з огляду на те, що виплату пенсії за період з 07.10.2009 по 01.08.2017 не здійснено, питання щодо нарахування індексації пенсійним органом не вирішувалось то, відповідно задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам. Відтак, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити недотриману пенсію [PERSON] за період з 07.10.2009 по 01.08.2017, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Колегія суддів також враховує, що Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є ліквідованим, а його правонаступником виступає Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 КАС України, та прийняття нового рішення у справі. Згідно із ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Виходячи з характеру та кількості задоволених позовних вимог, документально підтвердженими судовими витратами позивача є сплачений судовий збір в загальному \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~розмірі 2\~ 270 грн., який підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Результат розгляду: partial