Рішення адміністративного суду від 2022-07-27 00:00:00+03

позивач, [PERSON] , звернулася в суд із заявою в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просила: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області які полягають у здійсненні перерахунку пенсії на виконання рішення суду із застосуванням заробітної плати 134,71964 грн, яка розрахована у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення»; - визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.09.2021 №968200127835 «Про перерахунок пенсії». Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 10.05.2022 заяву задовольнив частково. Визнав протиправним Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №968200127835 від 16.12.2021. Направив цю Окрему ухвалу органу досудового розслідування - Головному управлінню Національної поліції в Хмельницькій області для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності службових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за ознаками злочину передбаченого ст. 382 КК України щодо невиконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 у справі №560/2661/19. Також зобов`зав Головне правління Національної поліції в Хмельницькій області про результат вирішення Окремої ухвали, повідомити суд протягом 30 календарних днів з дня винесення цієї ухвали. Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що рішення суду виконане у повному обсязі. Зокрема, прийнято рішення від 14.09.2021 № 968200127835, згідно якого розмір пенсії з надбавками з 01.08.2021 після перерахунку становить 1806,58 грн, що менше, ніж раніше встановлений розмір - 2182,76 грн, а тому, вважає, що здійснювати перерахунок на виконання рішення суду - недоцільно. Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ч. 2\~ \~ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Згідно з положеннями ч. 3\~ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства\~України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Відповідно до Окремої ухвали від 27.02.2020 встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не виконує постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019, яким зокрема, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року скасовано. Ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов [PERSON] задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не проведення обчислення та виплати пенсії [PERSON] за віком із її збільшенням на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років але не вище 75 процентів заробітку, у відповідності до ч. 1 ст. 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ч. 2 ст. 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01.08.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити обчислення та виплату пенсії [PERSON] за віком із її збільшенням на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75 процентів заробітку у відповідності до ч. 1 ст. 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ч. 2 ст. 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01.08.2019 (арк. спр. 113-116, т.1). Окремою ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року по справі №560/2661/19, яка набрала законної сили, заяву [PERSON] від 23.02.2021 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, задоволено. Визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо невиконання у повному обсязі постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 по справі №560/2661/19. Направлено цю окрему ухвалу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області для вирішення питання притягнення до відповідальності працівників, які допустили невиконання у повному обсязі постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 по справі №560/2661/19, результат чого письмово повідомити суд на протязі 30 календарних днів з дня отримання цієї ухвали (арк. спр.14-17, т.2). Згідно інформації викладеної в листі за №2200-0304-7/49182 від 17.09.2021 на виконання Окремої ухвали від 26.08.2021, суд повідомлено, що розмір пенсії на виконання рішення суду є менший (1806,58 грн), ніж той, що [PERSON] отримувала до виконання рішення суду (2182,76 грн). Підстав для притягнення до відповідальності працівників, які виконували постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 немає. Отже, суд першої інстанції виніс 2-ї окремі ухвали, щодо невиконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 по справі №560/2661/19, і позивач втретє - 27.09.2021 звернувся до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою в якій вказує про невиконання рішення суду пенсійним органом. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надало суду письмову інформацію за №2200-0302-7/25630 від 20.04.2022 в якій вказує, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду та Окремої ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.08.2021 прийнято рішення №96820000027835 від 16.12.2021, яким [PERSON] проведено розрахунок пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із її збільшенням на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років і надано суду копію цього рішення. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. За приписами статей \~129 \~та \~129-1 Конституції України, обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Нормами частин другої-третьої \~статті 14 КАС України \~передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Також, \~статтею 370 КАС України \~визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Конституційний Суд України вказав, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого \~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Крім того, у рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04). Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини). Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Разом з тим, частиною 1 ст. 249 КАС України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Згідно з ч. 9 ст. 249 КАС України, окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено. Як встановлено судом першої інстанції, постанова апеляційної інстанції та окрема ухвала суду першої інстанції залишились невиконаними, враховуючи письмову інформацію та надане рішення пенсійного органу, а відтак, пенсійний орган порушив закон, тому наступає наслідок передбачений ст. 249 та ч. 6 ст. 383 КАС України. Тобто, відповідач більше 2-х років не виконує постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019, а також 2-і окремі ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду, якими суд реагував на порушення щодо невиконання судового рішення, яке набрало законної сили. При цьому, встановлено, що Рішенням відповідача №968200127835, дата і час розрахунку 16.12.2021, прийнятого головним спеціалістом відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Норчуком М.М., перевірялось заступником начальника відділу Кожиченко О.В., підстава: за рішенням суду. Разом з тим встановлено, що \~постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 залишилась невиконаною, і суд першої інстанції вичерпав всі заходи визначені ст. 383 КАС України. Також факт невиконання рішення суду, підтверджується постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2021, якою відмовлено у задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на Окрему ухвалу від 26.08.2021. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що вищезазначені факти свідчать про умисне невиконання службовими особами суб`єкта владних повноважень судового рішення та є порушенням ст. 129-1 Конституції України та ст. 370 КАС України, і відповідно вказує на ознаки злочину передбаченого ст. 382 КК України. Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не встановлено. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~315,\~316 КАС України\~суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied