Рішення адміністративного суду від 2022-03-22 00:00:00+02

28 квітня 2021 року ТОВ "БІЗНЕС-ТЕП" звернулося до адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС у Миколаївській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №782-П від 15.04.2021 року про призначення та проведення позапланової виїзної перевірки. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 6 серпня 2021 року у задоволенні адміністративного позову товариства було відмовлено. Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ТОВ "БІЗНЕС-ТЕП" подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильно застосовано норми матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити адміністративний позов товариства. На думку апелянта, аналіз норм підпунктів 200.10 та 200.11 статті 200 та підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ІІК України свідчить, що контролюючий орган наділений повноваженнями на проведення документальної позапланової перевірки платника податку в разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ (пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України) і якщо розрахунок такої суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у п. 200.11 ст. 200 ПК України операціями. Тому оскільки від`ємне значення, зазначене в податковій декларації з ПДВ за лютий 2021 року, сформовано з урахуванням від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередньому звітному періоді з січня 2021 року, тобто за операціями з придбання товарів/послуг за період після 01.01.2017 року, та при цьому бюджетне відшкодування ПДВ не заявлялося, у контролюючого органу були відсутні підстави для видання оспорюваного наказу. Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження. Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ "БІЗНЕС-ТЕП" у березні 2021 року подало до податкового органу декларацію з ПДВ за лютий 2021 року, в якій задекларовано від`ємне значення з ПДВ в сумі 33 818 025,00 грн. (а.с. 18-24) 15 квітня 2021 року ГУ ДПС у Миколаївській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статі 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статі 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статі 78, пункту 82.2 статі 82 ПК України винесено наказ №782-п про призначення документальної позапланової перевірки ТОВ "БІЗНЕС-ТЕП" з метою дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з додатку на додану вартість за лютий 2021 року, з 16.04.2021 року тривалістю 5 днів (а.с. 10) 16 квітня 2021 року на підставі зазначеного наказу №782-п контролюючим органом були виписані направлення на проведення перевірки за №№899/14-29-07-1, 900/14-29-07-1 (а.с. 78-79). Дізнавшись про існування наказу про призначення документальної позапланової перевірки від 15.04.2021 року №782-п, ТОВ "БІЗНЕС-ТЕП" звернулося до суду з даним позовом про його скасування. Під час розгляду справи судом першої інстанції також встановлено, що при проведенні 20 та 21 квітня 2021 року податкової перевірки на підставі оспорюваного наказу посадовими особами ГУДПС були складені Акти №№482/14-29-07-03/42180404, 486/14-29-07-03/42180404 щодо ненадання документів документальної позапланової перевірки. 29 квітня 2021 року документальна позапланова перевірка ТОВ "БІЗНЕС-ТЕП" була проведена, та за її результатом складено Акт №3262/14-29-07-03/42180404 (а.с. 88-98). На підставі зазначеного акту, у зв`язку із встановленими порушеннями ПК України, відповідачем 10 червня 2021 року у відношень позивача прийняті податкові повідомлення-рішення №№478714290703, 478814290703, 47891429070 (а.с. 100-102). Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову ТОВ "БІЗНЕС-ТЕП" про скасування наказу про призначення документальної позапланової перевірки суд першої інстанції виходив з того, що при призначені оспорюваного наказу відповідач діяв в межах своїх повноважень та в спосіб, визначений законом. Перевіряючи правильність наданої судом першої інстанцій правової оцінки оскаржуваного позивачем наказу колегія суддів звертає увагу на те, що подібні питання, що постали при розгляді цієї справи, в правовому їх аспекті були вже предметом неодноразового аналізу при ухваленні Верховним Судом. Насамперед потрібно зазначити, що у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року №826/17123/18 у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформульований наступний правовий висновок: "оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства". В іншій справі (постанова від 22 вересня 2020 року у справі №520/8836/18) окрім наведених висновків, палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду обґрунтовано відсутність підстав до запропонованого колегією відступу від раніше висловленої правової позиції такими висновками: "перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом" та "встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання". Таким чином, головним критерієм, покладеним в основу визнання правових актів органу державної влади незаконними з процесуальних підстав, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав. Тобто, питання дотримання відповідачем процедури призначення та проведення перевірки є істотним для правильного вирішення цієї справи, а обставини дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки входять до предмету доказування для цілей вирішення цього спору й підлягають першочерговому дослідженню. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 вересня 2021 року у справі №816/228/17, відступивши від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14), сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. Зазначена правова позиція відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягає застосуванню до спірних правовідносин у даній справі. За наведених обставин, позовні вимоги ТОВ "БІЗНЕС-ТЕП" не підлягають задоволенню, оскільки його права не можуть бути поновлені. Належним способом захисту прав платників податків є оскарження рішень контролюючого органу, прийнятих за результатами такої перевірки. При цьому, необхідно зазначити, що з огляду на висновки, сформовані у наведеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду, позивач не позбавлений можливості посилатись на допущені контролюючим органом при призначенні та проведенні перевірки порушення при оскарженні в судовому порядку рішень за результатами такої перевірки. За такого правового регулювання та з урахуванням встановлених у цій справі обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ "БІЗНЕС-ТЕП", проте з мотивів, наведених у цій постанові. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відтак, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial