Рішення адміністративного суду від 2024-04-10 00:00:00+03

У виконання ухвали від 23 лютого 2024 року Черкаського апеляційного суду справу №700/901/21 передано 27 лютого 2024 року до Черкаського окружного адміністративного суду, який ухвалою від 01 березня 2024 року прийняв позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» (далі- позивач, Товариство) до розгляду та відкрив провадження у справі про визнання протиправною постанови державного виконавця Лисянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Панфілова А.О. про накладення штрафу на користь держави у розмірі 5100 грн від 22 вересня 2023 року в рамках виконавчого провадження № 72663643 від 01 вересня 2023 року із зобов`язанням позивача виконати рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16 січня 2023 року про задоволення позовних вимог [PERSON] протягом десяти робочих днів, з попередженням про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. 22 вересня 2023 року представником відповідача проведена перевірка виконання рішення суду та за участю представників позивача і понятих складено акт, яким встановлено, що на вказаній земельній ділянці ростуть бур`яни. Зі слів понятих земельна ділянка майже рік не використовувалась. Стягувач при перевірці виконання рішення суду була відсутня, проте заявою повідомила, що рішення суду не виконано. Акт приймання-передачі не підписувався. Оспорювана постанова державного виконавця від 22 вересня 2023 року надійшла на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» 04 жовтня 2023 року, а 13 жовтня 2023 року позивач звернувся в суд про визнання її протиправною та скасування. Представник позивача стверджує, що рішення Лисянського районного суду Черкаської області у справі №700/901/21 виконано в повному обсязі, з 02 лютого 2023 року вказана земельна ділянка не використовується Товариством. Жодних перешкод у користуванні нею Товариство не чинить, про що до 28 червня 2023 року неодноразово було проінформовано [PERSON] . Вимога підписання акта приймання-передачі [PERSON] не заявлялася і така не передбачена статтею 7 "Умови повернення земельної ділянки" Договору №293 від 03 серпня 2013 року (Договір закінчив свою дію і не оскаржується). Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагроінвест" відмовлено повністю. Відмова мотивована тим, що рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16 січня 2023 року є рішенням зобов`язального характеру, а тому державний виконавець на законній підставі здійснював його виконання у порядку, передбаченому статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1404-VIII), зобов`язав позивача постановою про відкриття виконавчого провадження № 72663643 від 01 вересня 2023 року виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Суд першої інстанції вважав, що акт обміру від 02 лютого 2023 року, складений без участі третьої особи по даній справі [PERSON] , підтверджує виключення позивачем земельної ділянки з обробітку. Акт обстеження земельної ділянки, складений в той же день від 02 лютого 2023 року вже за участю [PERSON] , на думку суду першої інстанції, вказує на відновлення меж земельної ділянки. Доводи позивача про те, що земельна ділянка не використовується і Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» не чинить перешкод у її використанні, про що зазначено у листі-відповіді зазначеного Товариства [PERSON] за вих. №182 від 28 червня 2023 року та акт державного виконавця від 22 вересня 2023 року, на думку окружного суду, не підтверджують факт передачі земельної ділянки зазначеній третій особі. Внесення позивачем 14 вересня 2023 року відомостей до Державного реєстру прав про припинення права оренди земельної ділянки підтверджує, на думку суду першої інстанції, часткове виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16 січня 2023 року. Не погодившись з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерагроінвест" (надалі - апелянт), посилаючись на порушення судом першої інстанції 11 березня 2024 року норм матеріального та процесуального права, подало апеляційну скаргу, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні адвокат Бойко В.О., - представник позивача, підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року та ухвалити нове про задоволення позову. Панфілов А.О. , - представник відповідача, заперечує проти задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про розгляд справи, про причини неявки не повідомила. Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року, колегія суддів приходить до висновку: апеляційну скаргу позивача - задовольнити; оскаржуване судове рішення скасувати повністю; ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи це слідуючим. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно частини першої статті 6 Закону №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до Розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону №1404-VIII. У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 вказаного Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом. Стаття 63 Закону №1404-VIII передбачає, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 16 січня 2023 року позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволені повністю. Визнано неукладеними зміни від 14 квітня 2016 року до договору оренди земельної ділянки від 03 серпня 2013 року № 293 і зміни від 31 серпня 2018 року до договору від 03 серпня 2013 року № 293 оренди земельної ділянки кадастровий номер 7122882800:02:000:0293 площею 2,4277 га, яка належить [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 531115 від 31 травня 2006 року, виданого Лисянською районною державною адміністрацією Черкаської області, і зобов`язано вказане Товариство повернути [PERSON] зазначену земельну ділянку. За вказаним рішенням 09 березня 2023 року було видано виконавчий лист. У матеріалах виконавчого провадження міститься заява третьої особи від 19 вересня 2023 року в якій зазначається, що судове рішення Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» не виконано, акт приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер 7122882800:02:000:0293 площею 2,4277 не підписаний. Оспорюваною постановою відповідача в рамках виконавчого провадження ВП №72663643 від 22 вересня 2023 року на позивача накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. Скасовуючи рішення суду першої інстанції від 11 березня 2024 року, колегія апеляційного суду враховує, що акт обміру від 02 лютого 2023 року, складений без участі третьої особи по даній справі [PERSON] , підтверджує виключення позивачем із обробітку земельної ділянки. Акт обстеження земельної ділянки, складений в той же день від 02 лютого 2023 року вже за участю [PERSON] , підтверджує відновлення меж земельної ділянки. Все це в своїй сукупності підтверджує доводи позивача про те, що земельна ділянка не використовується і Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» не чинить перешкод у її використанні третьою особою по даній справі, про що Товариством зазначено і у листі-відповіді [PERSON] за вих. №182 від 28 червня 2023 року. Внесення позивачем 14 вересня 2023 року відомостей до Державного реєстру прав про припинення права оренди земельної ділянки також свідчить про активну поведінку позивача щодо повернення земельної ділянки третій особі [PERSON] і підтверджує дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» по виконанню рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16 січня 2023 року. На це вказує і акт державного виконавця від 22 вересня 2023 року по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №700/901/21, складений відповідачем у відсутність третьої особи [PERSON] , за участю позивача та двох понятих про те, що зазначена земельна ділянка позивачем не обробляється і заросла бур`янами. У матеріалах справи наявна постанова відповідача від 29 лютого 2024 року про закінчення виконавчого провадження ВП №72663643 (а.с. 247 том І), яка мотивована тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав припинено оренду земельної ділянки на підставі рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16 січня 2023 року у справі №700/901/21. Позивачем повернуто земельну ділянку згідно акту приймання-передачі земельної ділянки, який надіслано третій особі по цій адміністративній справі [PERSON] , без підпису останньої, засобами поштового зв`язку. Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» надійшла заява про закінчення виконавчого провадження, якою поінформовано, що земельна ділянка кадастровий номер 7122882800:02:000:0293 площею 2,4277 га не перебуває у користуванні Товариства, перешкод власнику у її користуванні не чиниться. Відповідач визнав, що позивач виконав всі необхідні дії щодо повернення третій особі зазначеної у виконавчому документі земельної ділянки. Колегія апеляційного суду відмічає, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження". Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження"). Відповідно до пункту 3 статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні. За пунктом 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України за №512/5 від 02.04.2012 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (надалі - Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Пунктом 8 указаної Інструкції передбачено складання акту як документу, що підтверджує певні встановлені факти або події, характер проведених виконавчих дій і таке інше. Відповідно до розділу VIII цієї Інструкції визначений порядок звернення стягнення на майно боржника, який містить порядок дій державного виконавця щодо передачі майна від боржника стягувачу. Колегія апеляційного суду вважає, що оскільки Інструкцією не передбачений спеціальний порядок виконання рішення суду у примусовому порядку щодо повернення земельної ділянки власнику від орендаря, то саме державним виконавцем, який є відповідачем по даній адміністративній справі, передається третій особі земельна ділянка від позивача у цій справі у порядку, визначеному пунктами 22-24 розділу VIII Інструкції, шляхом складання акту приймання-передачі земельної ділянки. За змістом пункту 24 розділу VIII Інструкції державний виконавець може самостійно здійснити передачу земельної ділянки, а тому оспорювана постанова відповідача від 22 вересня 2023 року - є передчасною і підлягає скасуванню. При цьому, акт від 18 січня 2024 року приймання-передачі позивачем третій особі земельної ділянки кадастровий номер 7122882800:02:000:0293 площею 2,4277 га, який слугував підставою для закриття відповідачем 29 лютого 2024 року виконавчого провадження також, як і станом на 22 вересня 2023 року, так само не підписано [PERSON] , що апеляційний суд визнає небажання третьою особою до постановлення оспорюваної постанови підписати акт приймання - передачі згаданої земельної ділянки поважною причиною невиконання позивачем вимог відповідача. Все це в сукупності вказує на те, що державний виконавець передчасно прийняв 22 вересня 2023 року оспорювану постанову про накладення на позивача штрафу в розмірі 5100,00 грн. Відповідно до частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Згідно пункту 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам у справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення. За змістом частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Частиною першою цієї статті передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у даній справі було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028,00 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4542,00 грн, враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, колегія суддів вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача у сумі 7570,00 грн на користь позивача.

Результат розгляду: granted