Рішення адміністративного суду від 2022-06-06 00:00:00+03

Представник звернувся до суду та просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 18.01.2022 року серії FAO 5240361 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, провадження у справі закрити та стягнути з відповідача понесені судові витрати. У позові вказано, що 18.01.2022 року інспектором Поповим О.С. у с. Болярка Житомирського району Житомирської області на трасі А/Д М-06 162 км. зупинено транспортний засіб марки Volvo V50, реєстраційний номер [NUMBER] під керівництвом водія [PERSON] оскільки водій рухався в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (70 км/год) зі швидкістю 96 км/год, при цьому перевищим встановлене обмеження на 26 км/год., що було зафіксовано приладом TruCAM 001092. [PERSON] на підтвердження права керування транспортним засобом надано посвідчення водія [NUMBER] , видане у Сполучених Штатах Америки 20.02.2018 року з терміном дії до 16.07.2027 року. Однак, інспектором такий документ не було прийнято до уваги, зазначено, що [PERSON] не мав права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху. Представник пояснив, що [PERSON] є громадянином Сполучених Штатів Америки з 14.01.2021 року, у [PERSON] наявне посвідчення водія № [NUMBER] , видане в штаті Флорида, США, дослівний переклад якого означає «комерційне посвідчення водія». Зазначений документ не є Міжнародним водійським посвідченням в розумінні Конвенції про дорожній рух 1968 року (Женева). Сполучені Штати Америки, на відміну від України, не є країною - підписантом Женевської конвенції 1968 року, а відтак відносини, які стосуються визнання в Україні водійських посвідчень, виданих у Сполучених Штатах Америки, не регулюються зазначеною Конвенцією. При дослідженні посвідчення водія [PERSON] , що видане у штаті Флорида (Сполучені Штати Америки) можна встановити, що воно відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, оскільки воно містить усю необхідну інформацію, передбачену в Додатку №6 до вказаної Конвенції, а тому, на думку представника, позивач, за умови тимчасового перебування на території України, може підтверджувати своє право керування транспортним засобом водійським посвідченням, виданим у штаті Флорида, Сполучені Штати Америки. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29.04.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 11.05.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача вказав, що доводи адміністративного позову є необґрунтованими, вимоги позову є безпідставними та до задоволення не підлягають. Так, 18.01.2022 року транспортний засіб, яким керував позивач, було зупинено на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 162 км., у звязку з тим, що позивач рухався зі швидкістю 95 км./год. в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (70 км./год.), чим перевищив максимальну допустиму швидкість на 26 км та порушив п. 12.9.б Правил дорожнього руху України. В подальшому, інспектором було встановлено, що позивач не має права керувати транспортними засобами на території України, оскільки Сполучені Штати Америки не є підписантом Конвенції про дорожній рух 1968 року, а тому Україною не визнаються посвідчення водія громадян США. Встановивши факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП інспектором було прийнято рішення про складення постанови про вчинення адміністративного правопорушення. Копію відзиву отримано представником позивача 18.05.2022 року, відповіді на відзив не надходило. Згідно з частиною п`ятою\~статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані сторонами докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 18.01.2022 року інспектором Управління патрульної поліції в Житомирській області Поповим О.М. винесено постанову серії ІАО №5240361 про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400,00 грн. Зі змісту постанови слідує, що 18.01.2022 року на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 162 км. в с. Болярка, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Volvo V50, реєстраційний номер [NUMBER] , рухався в зоні дії дорожнього знаку 3.29 (70 км./год.) зі швидкістю 96 км./год. при цьому перевищив встановлене обмеження на 26 км./год., що зафіксовано приладом TruCAM 001090, не маючи права керувати та чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (а.с. 10). Представник позивача у відзиві вказує на те, що інспектором винесено постанову за ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 126 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника у розмірі 3400,00 грн відповідно до санкції статті 126 КУпАП, при цьому врахувавши вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП. У постанові від 18.01.2022 року серії ІАО №5240361 інспектором вказано, що [PERSON] притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП, про притягнення позивача додатково до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП постанова відомостей не містить. З огляду на що, суд не надає оцінку доводам, викладеним в позовній заяві та відзиві, що стосуються порушення позивачем вимог п. 12.9.б Правил дорожнього руху України. Частиною другою ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до\~пункту 2.1.а ПДР\~України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі\~\~посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно\~пункту 2.4.а ПДР\~України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в\~пункті 2.1 ПДР\~України. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до\~Конвенції про дорожній рух\~діють національні та міжнародні посвідчення водія.\~Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень\~визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.1974 ратифіковано Віденську Конвенцію про дорожній рух від 1968 року (далі - Конвенція). Частиною 2 статті 41 Конвенції встановлено, що договірні сторони будуть визнавати будь-яке національне водійське посвідчення, складене їх національною мовою або на одній з їх мов або, якщо воно не складене на такій мові, супроводжуване завіреним перекладом; будь-яке національне водійське посвідчення, що відповідає приписам додатку 6 Конвенції, будь-яке міжнародне водійське посвідчення, що відповідає приписам додатку 7 Конвенції, дійсними на своїй території для керування автомобілем, що відповідає категорії чи категоріям транспортних засобів, на керування якими видане посвідчення, за умови, що вказане посвідчення є дійсним та що воно видане іншою договірною стороною чи одним з її територіальних підрозділів або об`єднанням, уповноваженим на це цієї договірної сторони чи одним з її територіальних підрозділів. Сполучені Штати Америки не є договірною стороною Конвенції про дорожній рух 1968 року. Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджене\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340\~із змінами, є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, а згідно\~статті 16 КУпАП\~іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. Відповідно до п. 30 вищезазначеного Положення особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія або посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту. Позивач на вимогу працівника поліції пред`явив для перевірки лише посвідчення водія № [NUMBER] , видане Сполученими Штатами Америки, в якому не міститься інформація про категорії і підкатегорії, а є тільки інформація про клас "а". Як передбачено ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Відповідно до ч. 3\~ст. 286 КАС України\~за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Суд дійшов висновку про недотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. При розгляді справи інспектором належним чином не було досліджено усіх обставин справи, не встановллено чи відповідає клас "а", зазначений у посвідченні водія, пред`явленому [PERSON] , відповідній категорії, згідно вимог Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, яка дає право на керування певним видом транпортного засобу. Проте, це не виключає можливу наявність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Крім того, постанова не містить відомостей чи притягувався позивач до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутні посилання на норми права про застосованння до позивача адміністративного стягнення в вигляді штрафу в сумі 3400, 00 грн., а тому суд скасовує постанову та направляє справу на новий розгляд до Управління патурльної поліції в Житомирській області.

Результат розгляду: granted