Рішення адміністративного суду від 2023-08-29 00:00:00+03

позивач звернувся до суду з цим позовом і просив визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Барського відділу Державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Голюка Віталія Миколайовича від 20.09.2022 про відкриття виконавчого провадження №69885900 з метою стягнення виконавчого збору в розмірі 173220,66 грн. за виконання постанови №44700102 від 28.12.2021, виданої Барським РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов. На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що оскаржувана постанова була прийнята державним виконавцем без належних на те підстав, адже в межах виконавчого провадження не було стягнуто суму боргу за виконавчим документом так як стягувач його відкликав. Крім того, на момент винесення оскаржуваної постанови в автоматизованій системі виконавчого провадження зареєстроване ВП №6288444 від 25.08.2020, в межах якого постановлено основну винагороду стягнути на користь приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного. Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Барського районного управління юстиції Лєбєдєвичем Володимиром Володимировичем від 10.09.2014 відкрито виконавче провадження №44700102 з метою примусового виконання виконавчого листа №2-3212-2011 від 24.02.2012, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення боргу з [PERSON] на загальну суму 1 732 206, 60 грн. Постановою від 06.04.2017 в межах ВП №44700102 замінено стягувача публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" на його правонаступника - ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ". 28.12.2021 головним державним виконавцем Барського відділу Державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Голюком Віталієм Миколайович прийнято постанови ВП №44700102 про повернення виконавчого документа стягувачу. Зазначену постанову було винесено у зв`язку із заявою стягувана про повернення виконавчого документу без подальшого виконання. 28.12.2021 головним державним виконавцем Барського відділу Державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Голюком В.М. винесено постанову ВП №447000102 про стягнення виконавчого збору з [PERSON] у розмірі 173220,66 грн. Постановою від 20.09.2022 ВП №69885900 відкрито виконавче провадження з виконання постанови №44700102 від 28.12.2021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 173220,66 грн. Вважаючи зазначену постанову незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не оскаржив постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору, а відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Так, згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частинами 5 та 6 ст. 26 Закону визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди (ч. 5 ст. 37 Закону № 1404-VIII). Згідно із частиною 3 статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Із змісту ч. 4 ст. 42 Закону вбачається, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження, у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення. Пункт 22 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 №512/5, встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувану, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувану виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою. Отже, у постанові про повернення виконавчого документа стягувану виконавець зазначає про результати виконання (суму коштів, яку було фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Таким чином законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише стосовно фактично стягнутої на користь стягувана суми за виконавчим документом. Пунктом 20 розділу III Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувану здійснюється за наявності підстав та у порядку, визначеному у статті 37 Закону №1404-УІІІ. У постанові про повернення виконавчого документа стягувану обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. Таким чином, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів, є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органом ДВС, причому розмір виконавчого збору обчислюється в сумі 10 відсотків від фактично стягнутої суми коштів. Виконавчий збір за своїм призначенням та змістом фактично є винагородою державному виконавцю за вчинення заходів з примусового виконання рішення за умови, що ці заходи призвели до виконання рішення. Відтак, при стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону №1404-УІІІ без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувану за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без фактичного виконання рішення суду. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 у справі №2540/3203/18, Верховного Суду від 16 квітня 2020 у справі №640/8425/19, від 28 квітня 2020 у справі №826/2181/17, від 14 травня 2020 у справі №640/685/19. За таких обставин, відповідач не довів правомірність вчинених дій, а також не спростував належними доказами доводи позивача, відтак, оскаржувана постанова є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при звернення до суду та подачі апеляційної скарги у сумі 6709 грн. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted