Рішення адміністративного суду від 2022-11-24 00:00:00+02

В лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації, в якому просив визнати протиправними дії відповідача у відмові в нарахуванні та виплаті йому разової грошової допомоги до 5 травня за 2020-2021 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми, та доплатити йому суму 9 464,00 грн.; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми, та доплатити йому суму 10246,00 грн. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.05.2022 позовну заяву повернуто позивачу. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій останній просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 312 КАС України. Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року вказана позовна заява була залишена без руху, а позивачу було надано строк на усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з вимогами про стягнення недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року разом із доказами в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення або уточнений адміністративний позов з вимогами про стягнення недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду. На виконання вимог вищевказаної ухвали про залишення без руху, позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яка мотивована тим, що про нарахування та виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня 2020 року в меншому розмірі, він дізнався з відповіді відповідача. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2021 року вказана позовна заява була залишена без руху, а позивачу було надано строк на усунення недоліків шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення з вказаним позовом до суду та доказів поважності причин його пропуску або уточнений адміністративний позов з вимогами про стягнення недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду. Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у строк, встановлений судом, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви та вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконано. Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. За приписами ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Таким чином, для звернення до адміністративного суду з позовом встановлено шестимісячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Колегія суддів зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. Враховуючи викладені положення правових норм та обставин справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для поновлення строку на звернення до суду в частині позовних вимог за 2020 рік, оскільки належними доказами позивач не підтвердив існування обставин, які унеможливили з об`єктивних причин своєчасно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Посилання скаржника на те, що про порушені права він дізнався після отримання листа відповідача від 28.01.2022 року № 10/1408, яким йому відмовлено в проведенні перерахунку одноразової грошової допомоги до 5 травня, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки разова грошова допомога є щорічною виплатою і позивач, отримуючи дані виплати, повинен був дізнатися про порушене право та звернутися до суду в межах строків, встановлених КАС України. \~ Водночас, щодо позовних вимог про стягнення разової грошової допомоги за 2021 рік колегія суддів зазначає наступне. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Згідно із ч. 4 ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Аналіз вказаних норм законодавства вказує, що перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" необхідно обраховувати з 30 вересня відповідного поточного року. Як вбачається з матеріалів справи, з позовними вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо ненарахування та невиплати щорічної разової допомоги за 2021 рік позивач звернувся до суду 03.02.2022, тобто, з дотриманням шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України. Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції помилково зробив висновок про порушення позивачем строку звернення до суду в частині спірних правовідносин щодо ненарахування та невиплати позивачу щорічної разової допомоги до 05 травня за 2021 рік та наявність підстав для повернення позову в цій частині позивачу. Відповідно до ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо ненарахування та невиплати позивачу щорічної разової допомоги до 05 травня за 2021 рік порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 КАС України є підставою для скасування ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року в цій частині з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи стосовно даних позовних вимог. В іншій частині ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року залишити без змін. \~

Результат розгляду: partial