Рішення адміністративного суду від 2022-02-03 00:00:00+02

02.12.2021 представник позивача [PERSON] - Андроник Б.В. звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області із заявою про розподіл судових витрат, у якій просив стягнути з відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області понесені витрати позивача на правову допомогу адвоката у розмірі 3000 гривень. Вказував, що суд при ухваленні рішення у справі не вирішив питання про стягнення судових витрат, оскільки ним не було додано до матеріалів справи документальних підтверджень, а тому додає Договір про надання правничої допомоги від 01.07.2021 року, Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги від 01.07.2021 року, Акт виконаних робіт №1, квитанцію №1 від 22.10.2021 року. 10.12.2021 року на адресу суду надійшло заперечення на заяву про розподіл судових витрат від представника відповідача Єрмоленко В.В., в якому просив відмовити позивачеві у компенсації витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що послуги адвоката не можуть коштувати 3000 грн. за підготовку позову, метою якого є скасування постанови про адміністративне правопорушення. Крім того, витрати на оплату послуг адвоката не є спів мірними з складністю справи та виконаних ним робіт, а також ціною позову. Послуги адвоката не можуть коштувати 3000 гривень за підготовку позову, метою якого є скасування постанови про адміністративне правопорушення. Додатковим рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2021 року у задоволенні заяви представника позивача Андроника Богдана Васильовича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн.- відмовлено. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким клопотання про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу задовольнити. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відсутність доказів на підтвердження фактичного отримання коштів за договором про надання правової допомоги не може бути підставою для відмови у прийнятті рішення про розподіл судових витрат. У відповідності до ст.308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке. Згідно ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30.11.2021 року адміністративний позов [PERSON] , інтереси якого представляє Андроник Богдан Васильович, до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 460794 від 27.09.2021 року, складену інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Чернівецькій області Подарою Н.В., про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно [PERSON] скасовано та справу закрито. Питання щодо судових витрат у рішенні суду не вирішено. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу суду надано наступні документи: Договір про надання правничої допомоги від 01.07.2021, Акт виконаних робіт №1 від 22.10.2021 року про надання позивачу правової допомоги тривалістю 3 години, додаток №1 до Договору щодо вартості за 1 годину правової допомоги - 1000 гривень, перелік наданої правової допомоги, а також квитанція № 1 від 22.10.2021. (а.с.46-50). Як вбачається із місту оскаржуваного додаткового рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що фактичний обсяг витрат, які сторона сплатила у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги, не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому \~вимога про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне. Верховним Судом неодноразово викладено позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством. Так у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 813/481/18, зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, судом касаційної інстанції констатовано помилковість посилань суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року №01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті. При вирішенні питання про наявність підстав для відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу, колегія суддів враховує висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20, відповідно до яких, однією з особливостей процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. З урахуванням вказаних вище висновків, колегія суддів зазначає, що факт не подання позивачем документу, що підтверджує оплату наданих адвокатом послуг, не може слугувати підставою для відмови в відшкодуванні зазначених вище витрат за рахунок відповідача по справі. Отже, висновки суду першої інстанції стосовно того, що відсутність доказів фактично понесених витрат позивачем є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат є необґрунтованими. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правову допомогу колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2). Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.3). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4). У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6). Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7). Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, у своїй заяві позивач просить стягнути на його користь позивача судові витрати понесені на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 3 000 грн. При цьому, частиною 5 ст.134 КАС України вказано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19. Отже, враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для осіб, які є іншими сторонами у справі, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені витрати є необґрунтованими та неспівмірними із складністю цієї справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Результат розгляду: granted