Рішення адміністративного суду від 2022-09-27 00:00:00+03

10.12.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Шрамківської сільської ради з позовними вимогами про: - визнання протиправною відмови Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, викладену у рішенні від 23.09.2021 № 12-47/VІІІ стосовно надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га за рахунок земель запасу у межах населеного пункту, що знаходиться на території Бирлівської сільської ради Драбівського району Черкаської області із земель комунальної власності, кадастровий номер земельних ділянок на частину яких подано клопотання про відведення 7120682100:03:001:0827; - зобов`язання Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області надати йому дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га за рахунок земель запасу у межах Бирлівської сільської ради та земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту, на території Шрамківської сільської громади Драбівського району Черкаської області; - зобов`язання Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області подати протягом десяти днів з дня виконання рішення суду у даній справі звіт про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду в частині розгляду клопотання його від 21.12.2020 про надання дозволу на розробку документації щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 гектари за рахунок земель сільськогосподарського призначення у межах населеного пункту, що знаходиться на території Бирлівської сільської ради Драбівського району Черкаської області із земель комунальної власності та повідомити про своє рішення позивача. Позовні вимоги мотивовано тим, що спірне рішення ради має бути прийнято з урахуванням висновків та на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 у справі №580/839/21. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 у задоволені позовних вимог відмовлено у повному обсязі. Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність спірного рішення. Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач 21.12.2020 направив клопотання до Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Бирлівської сільської ради Драбівського району Черкаської області із земель комунальної власності (а.с.12). При цьому до заяви були долучені матеріали: графічний матеріал бажаної земельної ділянки кадастровий номер 7120682100:03:001:0827, погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки кадастровий номер 7120682100:03:001:0827, копія паспорту та довідка ІНН позивача (а.с.12). Вказану заяву не було своєчасно розглянуто відповідачем. Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з позовом до суду про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду його заяви від 21.12.2020 до Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 у справі № 580/839/21 позивачу було відмовлено у задоволені таких позовних вимог. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2021 у справі № 580/839/21 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 скасовано; визнано протиправною бездіяльність Шрамківської сільської ради щодо не розгляду клопотання [PERSON] від 21.12.2020 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення у межах населеного пункту на території Брилівської сільської ради із земель комунальної власності; зобов`язано Шрамківську сільську раду розглянути клопотання [PERSON] від 21.12.2020 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення у межах населеного пункту на території Брилівської сільської ради із земель комунальної власності протягом місяця з часу набрання рішенням суду законної сили та повідомити позивача про рішення. У вказаному рішенні зроблено висновок: «Судом встановлено, що на виконання ч. 6 ст. 118 ЗК України позивачем подано до Шрамківської сільської ради клопотання від 21.12.2020 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення у межах населеного пункту, що знаходиться на території Бирлівської сільської ради Драбівського району Черкаської області із земель комунальної власності…, проте відповідачем не було прийнято самого рішення за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу чи відмову у такому наданні, оскільки положення ч.7 ст.118 ЗК України встановлюють обов`язок розглядати вказане питання у місячний строк і надати дозвіл або вмотивовану відмову, що свідчить про протиправність бездіяльності відповідача». 23.09.2021 Шрамківська сільська рада Золотоніського району Черкаської області прийняла рішення № 12-47/VІІІ «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з земель Шрамківської сільської ради», яким [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га за рахунок вже сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 7120682100:03:001:0827 в адміністративних межах Шрамківської територіальної громади на підставі ч.7 ст.118 ЗК України у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам чинного законодавства України, а саме ч.6 ст. 79-1 ЗК України, ст.50 Закону України «Про землеустрій» (а.с.17). Вказане рішенні мотивовано тим, що земельна ділянка, яку заявник бажає в подальшому сформувати та отримати у власність, входить до складу вже сформованої земельної ділянки з кадастровим номером 7120682100:03:001:0827. У спірному рішенні зазначено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Отже, позивачу відмовлено через те, що необхідна технічна документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки не була подана позивачем при подачі заяви. Вказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами і не є спірними. Нормативно-правове обґрунтування. Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Згідно вимог частини другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га. Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. В силу пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Висновки суду в межах доводів апеляційної скарги. Отже, системний аналіз вищенаведених норм дає підстави зробити висновок , що будь-який громадянин України, незалежно від місця реєстрації або проживання, має право звернутись до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, і єдиною підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (згідно чинного законодавства) може бути невідповідність місця розташування об`єкта (земельної ділянки) наведеним вище вимогам. Матеріалами справи підтверджено, відповідачем відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою через те, що позивач не подав необхідну технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки при подачі заяви. Вказане апелянтом не спростовано. З таким висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, а саме те, що подані документи не можна вважати належними та допустимими доказами обґрунтованості позовних вимог, а відповідач довів правомірність спірного рішення. Надаючи оцінку всім іншим доводам апелянта, судова колегія приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Повний текст постанови виготовлено 03.10.2022.

Результат розгляду: denied