Рішення адміністративного суду від 2022-08-22 00:00:00+03

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. В серпні 2021 року Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до [PERSON] про стягнення податкового боргу. 2. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач є платником податків і зборів та згідно картки особового рахунку платника податків за ним рахується податкова заборгованість зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 15689,74 грн., яка в добровільному порядку не сплачена, у зв`язку із чим позивач звернувся з цим позовом до суду. КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 3. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року адміністративний позов задоволено. 3.1. Стягнуто з [PERSON] кошти в рахунок погашення податкового боргу в сумі 15689,74 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять гривень 74 копійки). КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 4. [PERSON] не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 5. Апелянт вказує, що податковий борг виник 16.07.2018 року, тоді як \~з даним позовом до суду позивач звернувся лише 25.08.2021 року, тобто після спливу трьохрічного строку звернення до суду. ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Вінницькій області як платник податків та згідно інтегрованої картки платника за ним рахується податкова заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 15689,74 грн. (основний платіж). 7. Зазначена заборгованість утворилась в результаті не сплати донарахованих ГУ ДПС у Вінницькій області сум грошового зобов`язання та підтверджується карткою особового рахунку, податковими повідомленнями-рішеннями №0094451-5002-0228 від 05.04.2018, №00115749-5006-0228 від 03.05.2019, №0077266-5005-0228 від 22.04.2020. 8. Позивачем відповідно до вимог ст.59 ПК України надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу №305908-50 від 26.10.2018. 9. Оскільки заборгованість добровільно відповідачем не сплачено, позивач звернувся з цим позовом до суду. ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 10. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 11. Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VІ передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом. 12. Грошове зобов`язання платника податків відповідно до п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня. 13. Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. 14. Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом, для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 15. У свою чергу, відповідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження. ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ \~ 16. Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого. 17. Судом першої інстанції встановлено, що податкові повідомлення - рішення, на підставі яких у відповідача виник податковий борг, надсилались їй за зареєстрованою податковою адресою та згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень та положень Податкового кодексу України вважаються врученими відповідачу ( а.с. 10-17 ). 18. В ході розгляду справи сторонами доказів оскарження/скасування вказаних податкових повідомлень-рішень до суду не надано. Не встановлено таких обставин і судом відповідно до інформації наявної в автоматизованій системі діловодства Вінницького окружного адміністративного суду. 19. Таким чином, на час ухвалення рішення у справі прийняті контролюючим органом податкові повідомлення - рішення є чинними, а визначені у них податкові зобов`язання вважаються узгодженими. 20. Як вбачається із матеріалів справи, станом на дату звернення до суду за відповідачем рахується податковий борг в загальній сумі 15689,74 грн. 21. За правилами, передбаченими п. 59.1 ст. 59 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. 22. На виконання вказаної норми законодавства, податковим органом надіслано відповідачу на зареєстровану податкову адресу податкову вимогу №305908-50 від 26.10.2018 року, \~\~що підтверджується копією рекомендованого повідомлення, наявною в матеріалах справи ( а.с. 18 ). 23. Як зазначено у п. 59.5 ст. 59 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. 24. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). 25. Відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження. 26. Щодо доводів апелянта про пропуск строку звернення до суду колегія суддів зазначає наступне. 27. Колегія суддів враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 по 03.04.2020 на всій території України встановлено карантин. 28. Законом №533-IX від 17.03.2020 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» підрозділ 10 розділу ХХ ПК України доповнено п. 522 (в редакції від 13.05.2020 року), зокрема абзацом наступного змісту «на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.» 29. 02.04.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби CОVID-19», згідно якого розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України доповнено пунктом 3. Цим пунктом передбачено, зокрема, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду продовжуються на строк дії такого карантину. 30. У подальшому, 17.07.2020 року набрав чинності Закон України від 18.06.2020 року №731-IX, який виклав пункт 3 розділу VI КАС у новій редакції. 31. Також, п. 2 розділу ІІ цього Закону встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. 32. Відтак, з 06.08.2020 року зазначені в КАС України процесуальні строки відновили свій перебіг. 33. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що перебіг строків, визначених ст. 122 КАС України було автоматично продовжено з 18.03.2020 року по 06.08.2020 року, крім того, абз. 10 п. 522 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України було зупинено перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу, отже, станом на момент звернення позивача по суду строк не пропущено. 34. Станом на час подання позовної заяви у справі вказаний абз. 10 п. 522 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України був чинний, неконституційними не визнавався, визначав спеціальний перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України, а тому підлягав застосуванню. 35. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що на час дії карантину, який діє і станом на час розгляду даної справи, були продовжені строки, встановлені статтею 102 ПК України. 36. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ. 37. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 38. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 39. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 40. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає. 41. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу [PERSON] слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Результат розгляду: denied