Рішення адміністративного суду від 2022-10-26 00:00:00+03

в травні 2021 року позивач, фізична особа-підприємець [PERSON] , звернулась в суд з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області (відповідача) у якому просила, визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення №0011281305, №0011301305, №0011331305 від 18.05.2021. Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 02.12.2021 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що додані до матеріалів адміністративної справи первинні документи не підтверджують обсяги задекларованих за 2017 рік витрат та доходів позивача, висновки акту від 25.04.2018 про заниження податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 4229782,89 грн є правомірними та такими, що не спростовані під час розгляду адміністративної справи. Також, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень. Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що за результатом перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 01.01.2018, які відображені в акті від 25.04.2018, відповідач дійшов помилкових висновків про порушення позивачем вимог ПК України, оскільки висновки перевірки є \~такими, що не відповідають дійсним обставинам. У відзиві на апеляційну скаргу представником відповідача зазначено, що за результатом перевірки відповідачем складено Акт від 25.04.2018 №436/06-30-13-05/ [NUMBER] у висновках якого вказано, що перевіркою встановлено порушення, які є підставою для застосування відповідачем податкових санкцій, які застосовано до позивача, правомірність яких доведено в суді першої інстанції, та повторно не спростовано в суді апеляційної інстанції. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення \~суду першої інстанції - без змін. Представнику позивача, адвокату Алейниковій Тетяні Володимирівній апеляційний суд ухвалою від 21.10.2022 забезпечив участь в судовому засіданні, призначеному на 26.10.2022 о 10:00 год, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon", однак представниця не приєдналася до відеоконференції з технічних причин. При цьому заявнику заздалегідь було повідомлено, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву. Також, суд апеляційної інстанції ухвалою від 20.10.2022 доручив Житомирському окружному адміністративному суду забезпечити проведення відеоконференції судового засідання призначеного на 26.10.2022 о 10 год. 00 хв., за участю представників сторін. Згідно з положеннями ч. 3\~ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства\~(далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у період із 01.01.2017 по 01.01.2018 позивач перебувала на податковому обліку в Житомирській ОДПІ, правонаступником якої є відповідач. Платником ПДВ зареєстрована не була. З матеріалів справи вбачається та сторонами визнається, що у період із 01.01.2017 по 01.01.2018 фізична особа - підприємець [PERSON] перебувала на загальній системі оподаткування та була платником податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. Головним управлінням ДФС у Житомирській області у період із 10.04.2018 по 18.04.2018 було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку Фізичної особи-підприємця [PERSON] щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 01.01.2018. За результатом перевірки відповідачем складено Акт від 25.04.2018 №436/06-30-13-05/ [NUMBER] у висновках якого вказано, що перевіркою встановлено порушення: - пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, пп "в" п. 176.1 ст. 176, п. 177.11 ст. 177 ПК України, а саме: несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік терміном подання до 09.02.2018 включно, фактично подано 15.03.2018; - пп. "а" п.176.1 СТ.176, п. 177.10 ст. 177, п. 44.1 та п.44.3 ст. 44, п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами і доповненнями, - п. 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481, а саме не ведення обліку доходів та витрат в періоді з 01.01.2017 по 01.01.2018, а саме не ведення Книги обліку доходів та витрат в даному періоді; - пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1. ст.44, пп.177.4.5 п.177.4. ст.177, п. 177.2 та п.177.4 ст..177, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами і доповненнями, саме заниження в періоді з 01.01.2017 по 01.01.2018 чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 23 498 793,84 грн., що призвело до заниження в періоді з 01.01.2017 по 01.01.2018 податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 4 229 782,89 грн; - пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, а саме несплата до Д9.02.2018 включно суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб визначеного в річній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік в розмірі 10 439,32 грн.; - п.2 ч.2 ст.6, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI із змінами та доповненнями, а саме не неналежне ведення (не збереження) бухгалтерської документації (Книги обліку доходів та витрат), на підставі якої нараховувався єдиний внесок в періоді з 01.01.2017 по 01.01.2018; - п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI із змінами та доповненнями, п.2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 року за № 460/26905 зі змінами та доповненнями, а саме несвоєчасне подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік терміном подання до 09.02.2018 включно, фактично подано 06.04.2018; - п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI із змінами та доповненнями, а саме заниження в періоді з 01.01.2017 по 01.01.2018 суми чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22,0% з урахуванням максимальної Величини бази нарахування єдиного внеску, на загальну суму 440 030,65 грн., що призвело до заниження в періоді з 01.01.2017 по 01.01.2018 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого Оподатковуваного доходу у розмірі 22,0% з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, на загальну суму 96 806,74 грн., в тому числі за 2017 рік в сумі 96 806,74 грн.; - п.1 та п.4 ч.2 ст.6, абз. 3 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI із змінами та доповненнями, а саме не сплата до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування нарахованого за 2017 рік в сумі 8 908,04 грн.; - п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ зі змінами та доповненнями, а саме не реєстрація в обов`язковому порядку з 11.03.2017 платником податку на додану вартість при перевищенні загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V ПКУ, нарахованої (сплаченої) їй протягом останніх 12 календарних місяців, 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), в результаті чого занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті у встановлені строки до бюджету, за період з 11.03.2017 по 01.01.2018 на загальну суму 3 983 550 грн., в тому числі в квітні 2017 року в сумі 1 405 440 грн., в травні 2017 року в сумі 161 200 грн., в червні 2017 року в сумі 104 820 грн., в липні 2017 року в сумі 285 760 грн., в серпні 2017 року в сумі 725 840 грн., в вересні 2017 року в сумі 520 800 грн., в жовтні 2017 року в сумі 59 200 грн., в листопаді 2017 року в сумі 125 600 грн., в грудні 2017 року в сумі 594 890 грн.; - пп. 162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.1.1 та пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ зі змінами і доповненнями, а саме заниження в періоді з 01.01.2017 по 01.01.2018 чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 23 498 793,84 грн., що відповідно призвело до заниження в даному періоді військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за результатами звітного року, в сумі 352 481,91 грн.; - пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями, а саме не сплата до 19.02.2018 включно суми податкового зобов`язання з військового збору визначеного в річній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік в розмірі 880,79 грн.; - п. 177.10 ст.177, п.44.1, п.44.3, п.44.5 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ зі змінами і доповненнями, а саме ненадання для проведення перевірки документів за період з 01.01.2017 по 01.01.2018, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема, фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинних та інших документів, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби. У Акті від 25.04.2018 зазначено, що перевіркою згідно наявних первинних документів встановлено, що ФОП [PERSON] у період із 01.01.2017 по 01.082018 здійснювала види економічної діяльності згідно КВЕД 46.23 "Оптова торгівля живими тваринами" та КВЕД 93.19 "Інша діяльність у сфері спорту". Заперечення від 04.05.2018 на акт від 25.04.2018 №436/06-30-13-05/3022902089 були направленні позивачем до ГУ ДФС у Житомирській області. За результатом розгляду заперечень позивача від 04.05.2018, Головне управління ДФС у Житомирській області надало відповідь від 14.05.2018 №2140/14/06-30-13-05-10 у якій зазначило, що висновки Акту від 25.04.2018 №436/06-30-13-05/ [NUMBER] є правомірними та такими, що відповідають вимогам ПК України. На підставі висновків Акту від 25.04.2018 №436/06-30-13-05/3022902089, Головним управлінням ДФС були складені податкові повідомлення - рішення від 18.05.2018: - №0011281305, яким за порушення п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України до Фізичної особи - підприємця [PERSON] застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 4979438,00 грн, з яких: за податковим зобов`язанням +3983550,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 995888,00 грн; - №0011301305, яким за порушення пп. 162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.1.1 та пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України до Фізичної особи - підприємця [PERSON] застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Військовий збір, що нараховується з чистого оподатковуваного доходу у загальній сумі 440602,39 грн, з яких: за податковим зобов`язанням + 352481,91 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 88120,48 грн; - №0011331305, яким за порушення пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1. ст.44, пп.177.4.5 п.177.4. ст.177, п. 177.2 та п.177.4 ст..177, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України до Фізичної особи - підприємця [PERSON] застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальній сумі 5287228,61 грн, з яких: за податковим зобов`язанням + 4229782,89 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 1057445,72 грн. Позивач вважає вказані вище податкові повідомлення - рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2\~ст. 2 КАС України. Згідно частин першої, другої та третьої\~статті 242 КАС України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, ст.\~ 2\~ та ч. 4 ст.\~ 242 КАС України\~встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Частиною другою\~статті 19 Конституції України\~передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Так, спірні првовідносини врегуловані Податковим кодексом України (далі - ПК України). Підпунктом 162.1.1. пункту 162.1. статті 161 ПК України визначено, що платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Відповідно до п. 163.1.1 та п. 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). Приписами п. 164.1. ст. 164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу. Згідно норм п. 177.2. ст. 177 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Приписами пункту 177.4 ст. 177 ПК України встановлено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: - 177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; - 177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); - обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; - 177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; - 177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг. Приписами пп. 177.4.5. п. 177.4 ст. 177 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати. Як встановлено судом першої інстанції зі змісту Акту від 25.04.2018, при перевірці відповідачем використано первинні документи, які знаходились в матеріалах кримінального провадження відносно [PERSON] : банківські виписки про рух коштів на розрахункових рахунках позивача за період із 01.01.2016 по 01.01.2018; ветеринарні свідоцтва, списки ідентифікованих тварин, зазначених у ветеринарному свідоцтві, акти відправлення паспортів ВРХ/реєстраційних свідоцтв, ветеринарних карток, паспортів коней, акти на передачу відомостей переміщення тварин; видаткові накладні, виписані ФОП [PERSON] на оплату ТОВ "Еко-Бекон"; рахунки - фактури, виписані ФОП [PERSON] на оплату ТОВ "Еко-Бекон"; приймальні квитанції форми №ПК-1, копії приймальних квитанцій, корінці приймальних квитанцій, виписані ТОВ "Еко-Бекон" ФОМ [PERSON] .. Платником податків на виконання листа відповідача від 29.03.2018 не надано до перевірки первинні документи, що пов`язані з предметом перевірки. Вказана обставина позивачем під час судового розгляду адміністративної справи не спростована. До суду позивачем надано копії: - відомостей на виплату грошей здавальникам сільськогосподарської продукції від 20.02.2017, від 17.02.2017. - видаткових накладних: від 21.02.2017 №РН-0000001; №РН-0000005 від 0.03.2017; №РН-0000004 від 28.02.2017; №РН-0000003 від 27.02.2017; №РН-0000002 від 24.02.2017; №РН-0000007 від 14.03.2017; №РН-0000008 від 17.03.2017; - товарно - транспортна накладна №1/1 від 21.02.2017; №1 від 21.02.2017; №6/1 від 10.03.2017; №5 від 09.03.2017; №5/1 від 09.03.2017; №4 від 28.02.2017;№4/1 від 28.02.2017; №3 від 27.02.2017; №3/1 від 27.02.2017; №2 від 24.02.2017; №2/1 від 24.02.2017; №7 від 14.03.2017; №7/1 від 14.03.2017; №8 від 17.03.20174; №8/1 від 17.03.2017; - прийомних квитанцій: №000036 від 21.02.2017; №№000040 від 09.03.2017; №000039 від 28.02.2017; №000038 від 27.02.2017; №000037 від 24.02.2017; №000044 від 14.03.2017; №000045 від 17.03.2017 Окрім того, позивачем надано до суду витяг з Єдиного державного реєстру тварин про ідентифікацію і реєстрацію ВРХ від 27.09.2021 та додаток до витягу "Перелік наявних на 15.02.2017 ідентифікованих та зареєстрованих тварин". Жодних інших документів позивачем до суду та для перевірки не надано. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо податкового повідомлення - рішення №0011331305, яким за порушення пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1. ст.44, пп.177.4.5 п.177.4. ст.177, п. 177.2 та п.177.4 ст..177, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України до фізичної особи - підприємця [PERSON] застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальній сумі 5287228,61 грн, з яких: за податковим зобов`язанням + 4229782,89 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 1057445,72 грн., колегія суддів зазначає наступне. Так, зі змісту Акту від 25.04.2018 встановлено, що згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік ФОП [PERSON] задекларовано документально не підтверджені первинними, розрахунковими, бухгалтерськими та іншими документами витрати в розмірі 23480993,84 грн. Вказано, що згідно даних декларації розмір витрат становить 23589030,65 грн, а за даними перевірки розмір витрат, що документально підтверджені становить 108036,81 грн (витрати на банківське обслуговування в сумі 104526,43 грн та сума єдиного внеску ФОП в сумі 3510,38 грн). Також, перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого, від господарської діяльності встановлено його заниження на загальну суму 17800,00 грн (дані податкової декларації - 23647750,00 грн, дані перевірки - 23665550,00 грн). Перевіркою встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 23498793,84 грн (23480993,84 грн - сума завищених витрат + 17800,00 грн - сума заниженого оподатковуваного доходу), що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 4229782,89 грн. Разом з тим, зі змісту акту від 25.04.2018 вбачається, що на формування сум податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування мали вплив господарські операції позивача з наступними контрагентами - покупцями: ТОВ "Еко-Бекон" та ЖДЮСШ "Авангард". У акті від 25.04.2021 вказано, що у спірний період позивач не перебувала у господарських відносинах з контрагентами - постачальниками. При цьому, позивач на вимогу суду не надала жодного первинного документу та розрахункових документів (платіжних доручень) та зазначила, що всі первинні документи було вилучено на підставі ухвали слідчого судді від 15.05.2018 у справі №295/5855/18. Також, під час розгляду адміністративної справи до суду не надано жодних клопотань щодо витребування документів та не надано доказів, що позивач та представник позивача вчиняла будь-які дії щодо отримання копій первинних документів, вилучених на підставі ухвали слідчого судді від 15.05.2018 для надання їх до суду. Натомість встановлено, що додані до матеріалів адміністративної справи первинні документи не підтверджують обсяги задекларованих за 2017 рік витрат та доходів позивача. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що висновки акту від 25.04.2018 про заниження податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 4229782,89 грн є правомірними та такими, що не спростовані під час розгляду адміністративної справи. З розрахунку податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій по податковому повідомленні- рішенні №0011331305 від 18.05.2018, відповідачем на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України визначено суму штрафу в розмірі 25% від 4229782,89 грн, що становить 1057445,72 грн. Отже, податкове повідомлення - рішення №0011331305 від 18.05.2018 є правомірним та не підлягає скауванню. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо податкового повідомлення - рішення №0011301305, яким за порушення пп. 162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.1.1 та пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України до Фізичної особи - підприємця [PERSON] застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Військовий збір, що нараховується з чистого оподатковуваного доходу у загальній сумі 440602,39 грн, з яких: за податковим зобов`язанням + 352481,91 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 88120,48 грн., колегія суддів зазначає наступне. Так, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено та належними доказами підтверджується правомірність висновків відповідача щодо заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 23498793,84 грн (23480993,84 грн - сума завищених витрат + 17800,00 грн - сума заниженого оподатковуваного доходу). Тобто, сума військового збору становить 352481,91 грн (23498793,84 грн * 1,5%). Відповідно до приписів п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. З розрахунку податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій по податковому повідомленні- рішенні 18.05.2018 №0011301305, відповідачем на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України визначено суму штрафу в розмірі 25% від 352481,91 грн, що становить 88120,48 грн. Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем правомірно винесене податкове повідомлення - рішення від 18.05.2018 №0011301305. Щодо податкового повідомлення - рішення №0011281305, яким за порушення п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України до Фізичної особи - підприємця [PERSON] застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України та збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 4979438,00 грн, з яких: за податковим зобов`язанням +3983550,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 995888,00 грн. Відповідно до вимог п. 181.1 ст. 181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи. Матеріалами адміністративної справи підтверджується та позивачем визнається, що у період із 01.01.2017 по 01.01.2018 позивач перебувала на загальній системі оподаткування. Як встановлено судом першої інстанції з акту від 25.04.2018 \~та позивачем не спростовано, що 03.02.2017 загальна сума доходу від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V ПК України (податок на додану вартість), нарахована (сплачена) протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищила 1000000 грн (без урахування ПДВ) та станом на 03.02.2017 становила 1040100,00 грн. Такий висновок зроблено відповідачем на підставі перевірки банківських виписок про рух коштів на розрахункових рахунках позивача. Отже, перевіркою встановлено та позивачем не надано доказів на спростовання, що у період із 18.02.2016 по 03.02.2017 загальна сума доходу позивача по взаємовідносинах з контрагентами: ТОВ "Еко-Бекон" та ЖДЮСШ "Авангард" становить 1040100,00грн. При цьому, доказів, що позивачем на виконання вимог ПК України подано до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) заяву для реєстрації як платника податку на додану вартість. Також, зазначена обставина позивачем у судовому засіданні не заперечувалась. Разом з тим, матеріалами податкової перевірки підтверджується, що за період з 11.03.2017 по 01.01.2018 позивачем задекларовано податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 0 грн, однак згідно банківських виписок про рух коштів на розрахункових рахунках позивача, які перевірялись відповідачем встановлено, що у вказаний період обсяг постачання по взаємовідносинах позивача з контрагентами: ТОВ "Еко-Бекон" та ЖДЮСШ "Авангард" по взаємовідносинах з контрагентами: ТОВ "Еко-Бекон" та ЖДЮСШ "Авангард" становив 19917750,00 грн (без ПДВ), а сума ПДВ -3983550,00 грн. З урахуванням приписів п. 123.1 ст. 123 ПК України, розрахунком податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій по податковому повідомленні-рішенні 18.05.2018 №0011281305, відповідачем на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України визначено суму штрафу в розмірі 25% від 3983550,00 грн, що становить 995887,50 грн., що вказує на правомірність податкового повідомлення - рішення від 18.05.2018 №0011281305 та обґрунтованість висновків суду першої інстанції в цій частині. У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~315,\~316 КАС України\~суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied