Рішення адміністративного суду від 2022-09-08 00:00:00+03

І. Суть спору [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до заступника міністра з питань виконавчої служби Міністерства юстиції України Шкляра Сергія Володимировича (далі - заступник міністра з питань виконавчої служби Мін`юсту, відповідач-1), Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Ліщини Івана Юрійовича (далі - Урядовий уповноважений, відповідач-2), Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС Мін`юсту, відповідач-3), Головного територіального управління юстиції м. Києва (далі - ГТУЮ м. Києва, відповідач-4), Печерського районного відділу ДВС м. Києва (далі - Печерський РВ ДВС м. Києва, відповідач-5), Державної акціонерної компанії «Укрресурси» (далі - ДАК «Укрресурси», відповідач-6 ) з вимогами: 1. визнати протиправною бездіяльність заступника міністра з питань виконавчої служби Мін`юсту у відсутності контролю за структурами органів ДВС при виконанні рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 у справі № 25663/02 «Яворовенко та інші проти України» в частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004, яке на сьогодні залишається не виконаним; 2. зобов`язати заступника міністра з питань виконавчої служби Мін`юсту в межах посадових повноважень негайно здійснити контроль за діяльністю органів ДВС усіх рівнів, що причетні до виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004, для забезпечення його виконання як складової рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 у справі №25663/02 «Яворовенко та інші проти України»; 3. визнати протиправною бездіяльність Урядового уповноваженого у відсутності контролю координації за виконанням рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 у справі №25663/02 «Яворовенко та інші проти України» в частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004, яке на сьогодні залишається невиконаним; 4. зобов`язати Урядового уповноваженого здійснити координацію дій відповідальних за виконання додаткових заходів індивідуального характеру з виконання невиконаної частини рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 та контроль за завершенням виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 у справі №25663/02; 5. визнати протиправною бездіяльність Департаменту ДВС Мін`юсту щодо своєчасного виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 у справі №25663/02 у частині контролю за виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 як зобов`язального характеру, так і перерахунку невиплаченої частини остаточного боргу повного розрахунку згідно із законодавством; 6. зобов`язати Департамент ДВС Мін`юсту вжити додаткові індивідуальні заходи для виконання невиконаної частини рішення Замостянського районного суду м.Вінниці від 01.03.2004, як зобов`язального характеру, так і перерахунку невиплаченої частини остаточного боргу повного розрахунку згідно із законодавством; 7. визнати протиправною бездіяльність ГТУЮ м. Києва щодо відсутності контролю за виконанням державними виконавцями Управління ДВС м. Києва своєчасного і повного вчинення необхідних виконавчих дій щодо виконання зобов`язань Печерським РВ ДВС м.Києва виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004, як складової рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 у справі №25663/02; 8. зобов`язати ГТУЮ м. Києва здійснити контроль і забезпечити негайне виконання зобов`язань Печерським РВ ДВС м. Києва виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004, як складової рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 у справі №25663/02, та надати інформацію Департаменту ДВС; 9. визнати протиправною бездіяльність Печерського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва при виконанні рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004, як складової рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 у справі №25663/02 в частині зобов`язань АК «Укрресурси» змінити дату наказу звільнення, видати належно заповнену трудову книжку та повести повний розрахунок згідно із законодавством з наданням інформації Департаменту ДВС Мін`юсту про суму боргу повного розрахунку, згідно із зведеним виконавчим провадженням; 10. зобов`язати Печерський районний ВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва негайно вчинити дії для виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 як складової рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 у справі №25663/02, в частині зобов`язань АК «Укрресурси» змінити дату наказу про звільнення, видати належно заповнену трудову книжку та повести повний розрахунок згідно із законодавством з наданням інформації Департаменту ДВС про суму боргу повного розрахунку згідно із зведеним виконавчим провадженням; 11. визнати дії АК «Укрресурси» при виконанні рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 1.03.2004 як складової ЄСПЛ від 17.07.2014 у частині видачі наказу від 06.09.2017 про звільнення з 26.12.2015, записами в трудовій книжці і її видача 18.09.2017 такими, що не відповідають рішенню Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 і чинному трудовому законодавству; 12. зобов`язати АК «Укрресурси» при виконанні рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 як складової ЄСПЛ від 17.04.2014 видати наказ зі зміненою датою звільнення та заповнити трудову книжку згідно з наказом і видати відповідно до законодавства і рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.10.2017 відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимог позивача заявлених до АК «Укрресурси» (позовні вимоги №11 і №12). Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 закрито провадження у справі в частині позовних вимог, заявлених до ГТУЮ м. Києва та Печерського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва (позовні вимоги №7-10). Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 28.03.2018 скасовано, справу в частині вимог №7-10 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Протокольною ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2018 прийнято до розгляду уточнений позов, відповідно до якого відповідачами є ГТУЮ у м. Києва та Печерський районний ВДВС м. Києва, а вимогами позову є: - визнати протиправною бездіяльність ГТУЮ у м. Києва у відсутності контролю за своєчасним і повним вчиненням Печерським районним відділом ДВС ГТУЮ м. Києва ГТУЮ необхідних додаткових заходів індивідуального характеру в частині зобов`язань змінити дату наказу звільнення [PERSON] , видачі дубліката належно заповненої трудової книжки, згідно із законодавством з наданням інформації Департаменту ДВС і Урядовому уповноваженому про залишок непогашеного боргу повного розрахунку, що встановлений ДАК «Укрресурси» перед [PERSON] для завершення виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014; - визнати протиправною бездіяльність Печерського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва при виконанні додаткових заходів індивідуального характеру в частині зобов`язань ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу звільнення [PERSON] , видачі дубліката належно заповненої трудової книжки, згідно із законодавством з наданням інформації Департаменту ДВС і Урядовому уповноваженому про залишок непогашеного боргу повного розрахунку, що встановлений ДАК «Укрресурси» перед [PERSON] для завершення виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014; - зобов`язати ГТУЮ м. Києва здійснити контроль і забезпечити негайне виконання зобов`язань Печерським районним ВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва щодо надання інформації Урядовому уповноваженому і Департаменту ДВС про залишок непогашеного боргу розрахунку, що встановлений ДАК «Укрресурси» перед [PERSON] та виконання заходів зобов`язального характеру для завершення виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014; - зобов`язати Печерський районний ВДВС м.Києва ГТУЮ м.Києва негайно вжити заходи індивідуального характеру з надання інформації Департаменту ДВС і Урядовому уповноваженому про залишок суми непогашеного боргу розрахунку, відповідно до встановленого і визнаного загального боргу ДАК «Укрресурси» перед [PERSON] та виконання заходів зобов`язального характеру для завершення виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014; - зобов`язати ГТУЮ м.Києва та Печерський районний ВДВС м.Києва сплатити [PERSON] кожним солідарно по 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди і страждань викликаних їхньою протиправною бездіяльністю і незаконними діями, при відновлені, рішенням ЄСПЛ, порушених прав [PERSON] ; - винести окрему ухвалу суду на адресу Мін`юсту України про тяганину і неналежне виконання судових рішень органами ДВС, що стало причиною звернень [PERSON] і рішень ЄСПЛ та вже нанесло і продовжує наносити збитки бюджету держави у вигляді заявлених позивачем вимог щодо відшкодування за затримку виконання додаткових заходів індивідуального характеру, згідно із законодавством і рішенням ЄСПЛ. ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи 17.07.2014 ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Яворовенко та інші проти України (заява №25663/02 та 30 інших заяв), яким Україну зобов`язано упродовж трьох місяців виконати рішення національних органів, ухвалених на користь заявників, та виплатити по 2000 євро кожному із заявників. Згідно з додатком до вказаного рішення ЄСПЛ, за заявою [PERSON] №25663/02 від 21.06.2002 підлягають виконанню: - рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004; - рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2006; - рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006; - рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007; - рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2006; Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби від 13.08.2014 відкрито виконавче провадження №44360795 з примусового виконання рішення ЄСПЛ у справі «Яворовенко та інші проти України» (заява №25663/02 та 30 інших заяв) у частині, яка стосується [PERSON] . Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004, у зв`язку з невиконанням якого виник цей спір, було частково задоволено позов [PERSON] до ДАК «Укрресурси» та вирішено: - зобов`язати ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу № 25-а-к від 07.03.2002 про звільнення [PERSON] , виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.01.2001, та провести з ним повний розрахунок. Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Мін`юсту від 13.09.2016 виконавче провадження №44360795 закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення ЄСПЛ у справі «Яворовенко та інші проти України» (заява №25663/02 та 30 інших заяв) у частині, яка стосується [PERSON] . Відповідно до вказаної постанови платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 02.10.2014 №7141 позивачеві сплачено еквівалент 2000 євро, що становить 32 603,10 грн; платіжним дорученням від 03.08.2016 №2994 позивачеві виплачено заборгованість за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 у розмірі 1 188 937,30 грн, а платіжним дорученням від 22.08.2016 №3225 - пеню за несвоєчасне виконання рішення ЄСПЛ у розмірі 20,37 грн. Суди попередніх інстанцій встановили, що позивач оскаржував постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Мін`юсту від 13.09.2016 про закінчення виконавчого провадження №44360795 у справі «Яворовенко та інші проти України» (заява №25663/02 та 30 інших заяв). Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2016 у справі № 802/1462/16-а, яку залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.12.2016 у відкритті касаційного провадження на вказані судові рішення відмовлено. ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.03.2019, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019, позов задоволено частково: зобов`язано Печерський районний ВДВС м. Києва надати [PERSON] інформацію (розрахунок) про залишок суми непогашеного боргу у зведеному виконавчому провадженні ВП №51119621. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову у відповідній частині, суди попередніх інстанцій виходили з того, що рішення ЄСПЛ у справі «Яворовенко та інші проти України» (заява №25663/02 та 30 інших заяв) у частині, яка стосується [PERSON] , було виконано в повному обсязі в межах виконавчого провадження №44360795, у зв`язку з чим доводи позивача про протиправну бездіяльність відповідачів щодо нездійснення контролю за «за своєчасним і повним вчиненням Печерським районним відділом ДВС ГТУЮ м. Києва необхідних додаткових заходів індивідуального характеру» є безпідставними. Частково задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій зазначили, що в провадженні Печерського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження №51119621. Як зазначили суди попередніх інстанцій, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві Бялим М.Г. 05.09.2018 на адресу Печерського районного відділу ДВС м. Києва направлено вимогу №53654408-14, якою зобов`язано надати до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у м. Києві докази направлення Печерським районним відділом ДВС м Києва 10.08.2018 на адресу Департаменту ДВС Мін`юсту і Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини інформації щодо зведеного виконавчого провадження №51119621. Водночас під час розгляду справи відповідачі не надали жодної інформації щодо ходу виконання зведеного виконавчого провадження №51119621. IV. Провадження в суді касаційної інстанції У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити. На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначив, що, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій протиправно не взяли до уваги обставини, встановлені постановами Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016, Верховного Суду від 04.10.2018 у справі №802/82/16-а про те, що борг, визначений на жовтень 2015 року, є частковим і неповним. Позивач доводить, що ДАК «Укрресурси» видала новий наказ про його звільнення від 06.09.2017, у якому змінила дату звільнення, у зв`язку з чим сума боргу відповідно до рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 збільшилася. Позивач також зазначає, що суди не взяли до уваги, що в провадженні органів державної виконавчої служби знаходиться зведене виконавче провадження №51119621 щодо зобов`язання ВДВС виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004. Касаційна скарга надійшла до Суду 27.08.2019 та була передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Бевзенка В.М., суддів Данилевич Н.А., Шарапи В.М. Ухвалою Суду від 02.10.2019 відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою. У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Бевзенка В.М. призначено повторний автоматизований розподіл справи. За наслідками повторного автоматизованого розподілу справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Радишевської О.Р., суддів Кашпур О.В., Шевцової Н.В. V. Джерела права та акти їхнього застосування За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни. Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 15.01.2020 №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України регулює Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон №3477-IV). Відповідно до статті 1 Закону №3477-IV під виконанням рішення розуміється: а) виплата стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру. Відповідно до статті 10 Закону №3477-IV додатковими заходами індивідуального характеру є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у рішенні. Згідно зі статтею 7 Закону №3477-IV протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз`ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів; б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції , оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва. Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №784 від 31.05.2006 (далі - Постанова №784) на Міністерство юстиції України покладено функції органу, відповідального за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень. Пунктом 3 Постанови №784 установлено, що представництво України в Європейському суді з прав людини та звітування про хід виконання рішень Європейського суду з прав людини у справах, в яких Україна є стороною, здійснюється в установленому порядку Міністерством юстиції через Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини. Відповідно до пункту 9 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV; чинний на момент вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №44360795) відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи - рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Пунктом 8 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до частини третьої статті 49 Закону № 606-XIV про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. VI. Позиція Верховного Суду Спір у цій справі виник у зв`язку з невиконанням, на думку позивача, рішення ЄСПЛ у справі «Яворовенко та інші проти України» (заява №25663/02 та 30 інших заяв) в частині невиконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004. З аналізу викладених положень Закону №3477-IV випливає, що виконання рішень ЄСПЛ, які набули статусу остаточних, здійснюється Державною виконавчою службою в межах виконавчого провадження, порядок і підстави відкриття, закінчення якого на момент виникнення спірних правовідносин визначався Законом № 606-XIV. Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій дослідили виконавче провадження №44360795, у межах якого виконувалося рішення ЄСПЛ у справі «Яворовенко та інші проти України» (заява №25663/02 та 30 інших заяв) у частині, що стосується позивача, і, з`ясували, що вказане рішення було виконано у повному обсязі шляхом стягнення на користь позивача 1 900 147,03 грн. Судами попередніх інстанцій також було встановлено, що позивач не заперечував щодо виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 в частині обов`язку ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу № 25-а-к від 07.03.2002 про звільнення [PERSON] . Як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, обґрунтованість та законність закінчення виконавчого провадження №44360795, в межах якого виконувалося рішення ЄСПЛ у справі «Яворовенко та інші проти України» в частині невиконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004, були предметом оцінки у справі №802/1462/16-а. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2016 у справі №802/1462/16-а, яку залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016, у задоволенні вимог позивача про скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Мін`юсту від 13.09.2016 №44360795 відмовлено. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків, що рішення ЄСПЛ у справі «Яворовенко та інші проти України» є виконаним, у зв`язку з чим відсутні підстави для вжиття відповідачами передбачених Законом №3477-IV або законодавством про виконавче провадження заходів щодо його виконання. Доводи позивача про те, що суди попередніх інстанцій під час вирішення справи не врахували обставин, встановлених у справі №802/82/16-а, про те, що сума боргу, яка була виплачена позивачеві у виконавчому провадженні №44360795, є неповною, Суд відхиляє. Так, постановою Верховного Суду від 04.10.2018 у справі №802/82/16-а встановлено, що «…на сьогодні рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 залишається невиконаним тільки в частині проведення зі стягувачем [PERSON] повного розрахунку, що визнається обома сторонами у справі. Тобто невиконаною є саме майнова частина судового рішення» (пункт 42). За час невиконання вказаного судового рішення національними судами було прийнято цілий ряд рішень про стягнення на користь [PERSON] з ДАК «Укрресурси» коштів за затримку розрахунку при звільненні, які набрали законної сили: у справі № 127/9712 /15-ц на користь [PERSON] з ДАК "Укрресурси" стягнуто 36000 грн; у справі № 127/201/15-ц стягнуто 36000 грн; у справі №127/19667/15-ц, стягнуто 96315 грн; у справі № 127/9864/15-ц стягнуто 251231 грн; у справі №127/8032/15-ц стягнуто 19285 грн; у справі №127/4797/15-ц стягнуто 90000 грн; у справі №127/5303/15-ц стягнуто 122500 грн; у справі №232/3947/12 стягнуто 123000 грн; у справі №212/682/2012 стягнуто 192000 грн; у справі №2-1637/11 стягнуто 8195,3 грн; у справі №2-1073/11 стягнуто 108000 грн; у справі №6-414/2010 стягнуто 19720,23 грн; у справі №2-6487/10 стягнуто 273500 грн; у справі №2-143/10 стягнуто 60000 грн; у справі №2-3878/09 стягнуто 17500 грн; у справі №2-230/09 стягнуто 115000 грн; у справі №2-6497/10 стягнуто 308700 грн; у справі №2-78/06 стягнуто 49289,50 грн. Загальна сума коштів, стягнутих на користь позивача на підставі зазначених рішень судів становить 1 926 647,03 грн (п. 44). У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що частину коштів в розмірі 711 209,73 грн [PERSON] вже було виплачено, а тому виплата вищезазначеної суми в повному обсязі може спричинити подвійну виплату одних і тих ж самих коштів. Зважаючи на те, що Департаментом державної виконавчої служби не було вжито належних заходів з метою самостійного визначення суми, яка має бути виплачена позивачу, із врахуванням сум коштів, що були сплачені на його користь, суди попередніх інстанцій, аналізуючи матеріали виконавчого провадження, здійснили перерахунок таких коштів, зобов`язавши відповідача вчинити дії, спрямовані на виплату позивачу [PERSON] залишку вищевказаної заборгованості в сумі 1 188 937, 30 грн (1 900 147,03 - 711 209,73)» (п. 52). Отже, постановою Верховного Суду від 04.10.2018 у справі №802/82/16-а, на яку посилається позивач, підтверджується, що загальний розмір боргу за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 становить 1 900 147,03 грн, непогашеною на момент ухвалення судами рішень у справі №802/82/16-а залишалася сума в розмірі 1 188 937,30 грн. Як установили суди попередніх інстанцій в цій справі, платіжним дорученням від 03.09.2016 №2994 позивачеві виплачено заборгованість за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 у розмірі 1 188 937,30 грн, у зв`язку з чим виконавче провадження №44360795 з примусового виконання рішення ЄСПЛ у справі «Яворовенко та інші проти України» (заява №25663/02 та 30 інших заяв) у частині, яка стосується [PERSON] , закінчено. Таким чином, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних рішень. Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи. Положеннями частини першої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що їхні висновки в цій справі є правильними, обґрунтованими і такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для їхнього скасування чи зміни відсутні. У зв`язку з цим не підлягає задоволенню клопотання позивача про постановлення окремої ухвали. VII. Судові витрати Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

Результат розгляду: denied