Рішення адміністративного суду від 2022-07-25 00:00:00+03

[PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просила: - визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у здійсненні з 26.02.2021 перерахунку пенсії [PERSON] відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках № 36/23-00-10-058 від 18.02.2021 та № 37/23-00-10-058 від 18.02.2021; - зобов`язати відповідача призначити та здійснити позивачу нарахування та виплату з 26.02.2021 пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної у довідках від 18.02.2021 №36/23-00-10-058 та №37/23-00-10-058. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено. Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове про задоволення позову. Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції помилково невірно застосовано норми матеріального та процесуального права. Апелянт наголошує, що в своїй заяві позивач фактично просила відповідача перевести її з одного виду пенсії на інший, а не перерахувати пенсію державного службовця, тобто відповідач фактично відмовив у перерахунку того виду пенсії, який позивач навіть не отримує та за його перерахунком не зверталась. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області від 31.07.2017 №142-о припинено державну службу позивача та звільнено її з 31.07.2017 з посади начальника відділу організації роботи ДПІ у м. Черкасах на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу". Протоколом від 29.08.2017 №7167 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За наслідками розгляду заяви позивача від 26.02.2021 щодо переходу на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», відповідач листом від 05.03.2021 №2300-0306-8/14568 повідомив про прийняття рішення від 04.03.2021 №971010308163 про відмову у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Підставою відмови зазначено те, що позивач протягом трудової діяльності не займала посад, визначених Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 у справі №580/1300/21, яке набрало законної сили 22.05.2021, було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити переведення [PERSON] з 26.02.2021 на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та здійснити нарахування та виплату пенсії за відповідний період. У червні 2021 року до позивача надійшов лист відповідача, яким повідомлено про переведення [PERSON] на пенсію по Закону України "Про державну службу", однак без врахування довідок № 36/23-00-10-058 від 18.02.2021 та № 37/23-00-10-058 від 18.02.2021, що призвело до зменшення розміру пенсії до 1769 грн. У червні 2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення та здійснення нарахування і виплати з 26.02.2021 пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках № 36/23-00-10-058 від 18.02.2021 та № 37/23-00-10-058 від 18.02.2021, однак відповідач відмовив у здійсненні такого нарахування. Вважаючи дії відповідача щодо неврахування під час переведення на пенсію державного службовця вказаних вище довідок протиправними, позивач звернулася до суду з відповідним адміністративним позовом. Приймаючи рішення провідмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку. Колегія суддів не може погодитись із зазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII). Відповідно до п. 2 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу. Згідно із пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. У відповідності до частини першої статті 37 Закону України №3723-ХІІ "Про державну службу" встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 №622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622). Пунктом 2 Порядку №622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 №3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу", зокрема, мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України. Відповідно до п.5 Порядку №622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. На виконання вимог Порядку №622 наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 №750, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за №766/30634, затверджено Порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад №750 (далі - Порядок №750). Відповідно до п.7 Порядку №750 довідка для призначення пенсії видається державним органом, в якому працювала особа, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №622. З матеріалів справи вбачається, що право [PERSON] на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" з 26.02.2021 (дати звернення із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії) підтверджено рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 у справі №580/1300/21, яке набрало законної сили 22.05.2021. Згідно з пунктом 2 Порядку №750 довідка про заробітну плату для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII видається особам, які мають право на призначення пенсії згідно з пунктом 3 Порядку №622. Форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу», затверджені Постановою від 17.01.2017 № 1-3 Правління пенсійного фонду України (далі - Постанова №3-1). Апеляційним судом встановлено, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області від 18.02.2021 №36/23-00-10-058 та №37/23-00-10-058 видано за останньою посадою позивача та складені за формою, затвердженою Постановою №1-3. Статтею 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003№1058-VI визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1). Відповідно до вказаного Порядку, відповідач наділений правом перевіряти надані особою документи для призначення пенсії та вірного її обчислення. Оскільки згадані довідки є джерелом інформації про доходи позивача, що впливають на правильність обчислення пенсії, і відповідач не надав жодного доказу щодо правових підстав не враховувати вказані в них відомості, відповідач допустив порушення права позивача на належний розмір пенсії. Такий висновок суду узгоджується з положеннями пункту 1 частини першої статті 41 Закон № 1058-ІV, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону. Таким чином, дії відповідача щодо неврахування під час призначення з 26.02.2021 пенсії державного службовця довідок про заробітну плату позивача від 18.02.2021 №36/23-00-10-058 та №37/23-00-10-058, виданих ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області, є протиправними. З огляду на зазначене, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, колегія суддів вважає, що порушені права підлягають поновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату з 26.02.2021 пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної у довідках від 18.02.2021 №36/23-00-10-058 та №37/23-00-10-058. При цьому, позовні вимоги в частині призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону «Про державну службу» не підлягають задоволенню, з огляду на те, що вказане було предметом розгляду у справі №580/1300/21. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було здійснено повної та всебічної перевірки обставин справи, не досліджено всі обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування, не надано оцінку аргументам позивача. Доводи апелянта в апеляційній скарзі спростовують правові висновкисуду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Результат розгляду: partial