Рішення адміністративного суду від 2023-05-11 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, в якому просила: - визнати незаконним та скасувати розпорядження №11 від 23.12.2021 Уманського міськрайонного суду Черкаської області; - визнати протиправними дії Уманського міськрайонного суду Черкаської області щодо видачі розпорядження №11 від 23.12.2021 про передачу цивільної справи №705/3812/20 до Христинівського районного суду Черкаської області не повноважною особою; - зобов`язати Уманський міськрайонний суд Черкаської області організувати роботу суду для забезпечення передачі справи №705/3812/20 повноважною особою. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 січня 2023 року позов залишено без руху. У подальшому, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати ухвалу та направити справу для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Крім того, апелянт просить постановити окрему ухвалу суду щодо порушення суддею Черкаського окружного адміністративного суду Гаранем C.М. процесуального закону. На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гарань С.М., який переслідує мету сприяти посадовій особі Уманського міськрайонного суду Черкаської області Л.Горячківській, яка продовжує організовувати численні злочини проти правосуддя, умисно та свідомо перешкоджає поновленню прав позивача шляхом перешкоджання у доступі до правосуддя. На думку апелянта, під час постановлення оскаржуваної ухвали суду було порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам, що призвело до неправильного вирішення справи, що свідчить про необхідність скасування оскаржуваної ухвали. Згідно частини другої ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження). З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку. Як свідчать матеріали справи, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 січня 2023 року позов залишено без руху. Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем до позовної заяви не додано доказів того, що в.о. голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області Л. Горячківська, яка видала оскаржуване розпорядження про передачу справи відсторонена від здійснення правосуддя, що виключає здійснення процесуальної діяльності; не надано обґрунтування порушення оскаржуваними діями відповідача конкретних прав позивача та обгрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду і доказів на підтвердження викладених у ній доводів. Вказаною ухвалою надано десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. 04 січня 2023 року на виконання вимог вказаної ухвали на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивачкою зазначено зміст рішення Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 про тимчасове відсторонення Л.Горячківської від здійснення правосуддя. Крім того, позивачкою у вказаній заяві зазначено, що оскаржувані дії мали безпосередній вплив на її права позивача, оскільки спірним розпорядженням, що видане, всупереч закону, неповноважною особою - в.о. голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області Л.Горячківською за обставин її відсторонення від здійснення правосуддя, здійснено передачу позовної заяви у цивільній справі №705/3812/20 до Христинівського районного суду Черкаської області та в свою чергу призвело до утворення незаконного складу суду Христинівським районним судом Черкаської області. Щодо строку звернення до суду позивачкою зазначено, що про порушення власних прав вона дізналась 06.12.2022 із постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №580/2605/22. У подальшому, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу. Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не було додано жодних належних доказів поважності причин пропуску строку звернення із даним позовом до суду, і не було обґрунтовано порушення оскаржуваними розпорядженням та діями прав позивача, а також того факту, що позовна заява не містить обгрунтованих доводів, що вказували на безпосередній вплив оскаржуваних дій на права позивача, як і не містить обгрунтувань, яке право позивача належить захистити в суді, тому наявні підстави для повернення позову. Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 КАС України). У частині п`ятій ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вимоги, які застосовуються до позовної заяви. Згідно пунктів 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обгрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача. При цьому, у силу вимог частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. Так, згідно частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України). Частиною третьої цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У відповідності до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що приписами чинного законодавства визначено спеціальний шестимісячний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, недотримання якого є підставою для повернення такого позову. У силу вимог пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу. За правилами частини першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Таким чином, залишення скарги без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Як свідчать матеріали справи, ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 02 січня 2023 року було отримано позивачем за допомогою підсистеми «Електронний Суд» 03 січня 2023 року, що підтверджується відповідною довідкою про доставлення копії ухвали. З огляду на вказане, останнім строк для усунення недоліків позовної заяви було 13 січня 2023 року, враховуючи десятиденний строк, встановлений судом. Отже, оскільки строк для усунення недоліків спливав лише 13 січня 2023 року, тому висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви 05 січня 2023 року є у даному випадку передчасним. Крім того, апелянт просить винести окрему ухвалу щодо порушення суддею Черкаського окружного адміністративного суду Гаранем С.М. процесуального закону. Так, статтею 249 КАС України регулюється питання постановлення окремих ухвал. Згідно з частинами першою та п`ятою ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання. Тобто, окрема ухвала виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду порушення законності з боку, зокрема, суб`єкта владних повноважень, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом розв`язання спору по суті. Наведена правова позиція вже була викладена Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 у справі №09/1653/15 та від 13.02.2019 у справі №355/1116/17. При цьому, постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду. Враховуючи вищевикладене, виходячи з обставин справи, суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали. Крім того, суд також не вбачає підстав для направлення справи на стадію для вирішення питання про відкриття провадження у справі, оскільки вказані дії не входять до повноважень суду апеляційної інстанції, згідно приписів КАС України. Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини. Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами частини третьої ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції. Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви - скасувати та направити справу до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Результат розгляду: partial