Рішення адміністративного суду від 2022-05-31 00:00:00+03

07 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент), третя особа Головний інспектор з паркування Відділу інспекції з паркування Святошинського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Максаков Сергій Михайлович - про скасування постанови від 17 вересня 2021 року серії 1КІ №0000971652 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), закриття справи про адміністративне правопорушення на проспекті Перемоги, 52/1 в м. Києві та відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування позову, [PERSON] посилалася на те, що постановою Головного інспектора з паркування Відділу інспекції з паркування Святошинського району управління (інспекції) з паркування Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Максакова С.М. від 17 вересня 2021 року серії 1КІ №0000971652 її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в розмірі 680 грн за те, що [PERSON] 17 вересня 2021 року о 11.56 годині за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 52/1, керуючи транспортним засобом марки VolvoXC 60, номерний знак [NUMBER] , здійснила стоянку, що створює перешкоду для руху пішоходів чим порушила пункт 15.10 д) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). Позивач посилалася на те, що не визнає своєї вини, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. Так, згідно з оскаржуваною постановою [PERSON] порушила ПДР, а саме підп. д) п. 15.10 ПДР, який передбачає заборону стоянки у місцях, де транспортний засіб, що стоїть та робить неможливий рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів. Разом з тим, умови заборони стоянки на тротуарі передбачені підп. б) та в) п. 15.10 ПДР. Усі інші пункти визначають умови заборони стоянки на інших ділянках дороги або іншій місцевості. Крім того, автомобіль позивача було незаконно евакуйовано, за що позивач сплатила 1555,40 грн, а саме 1397 грн за послуги з евакуації та 158,40 грн оплата вартості зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику, які позивач просила також стягнути з відповідача. На підставі викладеного, позивач просила скасувати постанову від 17 вересня 2021 року серії 1КІ №0000971652 та здійснити відшкодування витрат, сплачених позивачем за евакуацію та зберігання автомобіля в сумі 1555,40 грн. Стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 11 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суд установив, що Головний інспектор з паркування Відділу інспекції з паркування Святошинського району управління (інспекції) з паркування Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Максаков С.М. 17 вересня 2021 року виніс постанову серії 1КІ №0000971652 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, у зв`язку з чим на [PERSON] накладено штраф в розмірі 680 грн. Згідно з актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 17 вересня 2021 року автомобіль позивача було тимчасово затримано та доставлено на спеціальний майданчик КП «Центр Організації Дорожнього Руху» за адресою: м. Київ, вул. Чистяківська, 19А. Згідно з квитанціями 17 вересня 2021 року [PERSON] сплатила за послуги з евакуації свого автомобіля та за послуги з його зберігання 1555,40 грн. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Положення частини третьої статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність. Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Разом з тим, як зазначено у постанові серії 1КІ№0000971652 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. п. 15.10 (д) ПДР України, оскільки транспортний засіб поставлений на стоянку, створює перешкоду для руху пішоходів. При цьому, п. 15.10 ПДРУкраїни встановлюється заборона стоянки: a) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах. До позовної заяви позивач додала фотознімки, з яких вбачається, що автомобіль марки VolvoXC 60, номерний знак [NUMBER] знаходиться на тротуарі. Згідно з п. 1.10 ПДР тротуар - це елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном. Таким чином, слід дійти висновку про те, що нормами чинного законодавства не передбачено заборону стоянки на тротуарі, що створює перешкоду для руху пішоходів. Разом з тим, приймаючи постанову головний інспектор не конкретизував об`єктивну сторону правопорушення, а саме: не встановив, за яке саме порушення правил дорожнього руху позивача притягнуто до відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП, оскільки притягнення позивача до відповідальності за вказаною статтею суперечить вимогам чинного законодавства України. Таким чином, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правила стоянки, яку вона не скоювала. Отже, постанова від 17 вересня 2021 року підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків Головного інспектора Максакова С.М. фактичним обставинам справи. Ураховуючи те, що в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, слід дійти висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бутипідтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України). Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Зазначені норми приписують обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8цього Кодексу (ст. 280 КУпАП). Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які обґрунтовують дії інспектора з паркування, внаслідок яких право позивача на мирне володіння своїм транспортним засобом було порушено. Більш того, в результаті неправомірних дій інспектора з паркування та неправомірної евакуації, позивач зазнала матеріальні збитки для повернення своєї власності. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особи. За таких обставин, наявні підставі для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Результат розгляду: granted