Рішення адміністративного суду від 2022-03-31 00:00:00+03

05.08.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у якому просив: визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у виконавчому провадженні №41973553 щодо не складання акту про проведення електронних торгів з продажу лоту №477038, за яким переможцем є [PERSON] ; визнати протиправними дії керівника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у виконавчому провадженні №41973553 щодо складання та направлення державному підприємству «СЕТАМ» за результатами проведення електронних торгів, згідно протоколу №544552 від 29.06.2021, повідомлення про відсутність сплати від переможця за придбане майно від 19.07.2021 №1626703980; зобов`язати відповідача скласти та затвердити акт про проведення електронних торгів з продажу лоту №477038, за яким переможцем є [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у виконавчому провадженні №41973553 щодо не складання акту про проведення електронних торгів з продажу лоту №477038: «нежитлове приміщення, кафе « [INFO] » , загальною прощею 112 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] », за яким переможцем є [PERSON] . Визнано протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у виконавчому провадженні №41973553 щодо складання та направлення державному підприємству «СЕТАМ» за результатами проведення електронних торгів, згідно протоколу №544552 від 29.06.2021, повідомлення про відсутність сплати від переможця за придбане майно від 19.07.2021 №1626703980. Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у виконавчому провадженні №41973553 скласти та затвердити акт про проведення електронних торгів з продажу лоту №477038: «нежитлове приміщення, кафе « [INFO] » , загальною прощею 112 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] », за яким переможцем є [PERSON] . До суду першої інстанції 16.11.2021 від позивача, через адвоката Кіяна Артура Васильовича, в порядку статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України надійшла заява від 12.11.2021 про відшкодування судових витрат на правову допомогу у справ №300/4023/21 та ухвалення у зв`язку із цим додаткового судового рішення. Додатковим Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь [PERSON] сплачені судові витрати по оплаті правничої допомоги в загальному розмірі 56 081,00 гривень (п`ятдесят шість тисяч вісімдесят одна гривня нуль копійок). Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що підготовка позовної заяви та відповіді на відзив не потребує такої кількості годин. Витрачений час на підготовку та подання позовної заяви є неспівмірними із складністю справи та витраченим часом. Крім того, вказує, що заявником не надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат, зокрема відсутнє платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги, у зв`язку з чим просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви. У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з огляду на наступні підстави. Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає. Відповідно до положень статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За правилами ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Колегія суддів, оглядаючи матеріали справи, зазначає, що на підтвердження факту залучення адвоката і понесення позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 56 081,25 гривень, позивачем долучено: договір №2/08-01 про надання правової допомоги від 02.08.2021, укладений між адвокатом і громадянином [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Лавринович і Партнери», ордером на надання правничої (правової) допомоги від 03.08.2021, виданого адвокатським об`єднанням «Лавринович і Партнери» на представництво інтересів [PERSON] адвокатом Кіяном Артуром Васильовичем, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3558 від 25.12.2008. Крім того, представником позивача подано розрахунок понесених судових витрат на правову допомогу від 12.11.2021, звіт від 12.11.2021 про надання правової допомоги за договором №2/808-01 від 02.08.2021, акт від 12.11.2021 прийому-передачі послуг за договором №2/808-01 від 02.08.2021, рахунок-фактура №АО-0033 від 12.11.2021. Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. З позиції суду розмір витрат на правову допомогу має бути співмірним зі складністю спору та виконаним адвокатом обсягом робіт; витраченим часом, ціною позову, значенням справи для сторони, в тому числі впливом на репутацію позивача, публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19). Апеляційний суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу є не співмірним та підлягає зменшенню, виходячи з такого. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Результат розгляду: partial