Рішення адміністративного суду від 2023-07-14 00:00:00+03

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Матвіяс Андрій Богданович звернувся до суду з позовом до Київської митниці Державної митної служби України, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Київської митниці Державної митної служби України К.Панкявічюса у справі про порушення митних правил №1930/10000/20 від 28.01.2021, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.4 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.03.2023 йому на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену 20.02.2023 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначалось, що з нього в користь держави стягується штраф в сумі 17 тис. грн. Стягувачем виступає Відповідач, а підставою для стягнення є постанова № 1930/10000/20 від 28.01.2021. 16.03.2023 він звернувся до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, у якій просив надати копії документів, на підставі яких з його карткового рахунку стягнуті кошти. Після отримання копії постанови та ознайомившись із її змістом, позивач вважає її такою що підлягає скасуванню за наступних підстав. В оскаржуваній постанові вказано наступне: «23.10.2020 через митний кордон України, міжнародний пункт пропуску «Краківець-Корчова» Галицької митниці Державної митної служби України з Великобританії на митну територію України переміщено товар «Сідельний тягач марки DAF модель СF7, ідентифікаційний номер [NUMBER] , з реєстраційним номерним знаком [NUMBER] ». У цей день він не перетинав митний кордон України на в`їзд через вказаний в постанові пункт пропуску. Відповідно до паспорта громадянина для виїзду за кордон, він 23.10.2020 перетнув митний кордон України на в`їзд через міжнародний пункт пропуску «Шегині-Медика», про що у паспорті зроблена відповідна відмітка. Цей факт ставить під сумнів те, чи встановленні в оскаржуваній постанові обставини взагалі стосуються Позивача. До 16.03.2023 він не знав про факт притягнення його до відповідальності за порушення митних правил, а також про існування оскаржуваної постанови. Вважає, що повідомлення про розгляд справи про порушення митних правил та копія постанови, що оскаржується, направлялись йому на адресу [ADDRESS] . Саме така адреса реєстрації його місця проживання зазначена в оскаржуваній постанові. Однак, за цією адресою він ніколи не проживав. Чому Відповідач вважав цю адресу його місцем реєстрації, йому не відомо. З 11.04.2014 він зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , про що в його паспорті як громадянина України зроблена відповідна відмітка. Таким чином, відповідач, не дотримався вимог закону, щодо його належного повідомлення про розгляд справи, виніс оскаржувану постанову без надання йому можливості реалізувати права, передбачені МК України та іншими законодавчими актами. Той факт, що під час розгляду справи про порушення митних правил Відповідач неправильно встановив зареєстроване місце проживання Позивача і як наслідок - матеріали такої справи (в тому числі оскаржувана постанова) направлялись не Позивачу, а взагалі невідомим особам, дає право на поновлення пропущеного строку на оскарження постанови про порушення митних правил. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.04.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін та призначено судове засідання. 27.04.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що 17.12.2020 Київською митницею складено протокол відносно [PERSON] , у зв`язку з перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, крім транспортних засобів особистого користування, більше ніж на двадцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів чи видача їх без дозволу митного органу. Так, 18.12.2020 Київською митницею було направлено позивачу [PERSON] лист щодо направлення протоколу про ПМП, складений у відношенні [PERSON] , за ч.4 ст. 470 Митного кодексу України. Лист було направлено за адресою: [ADDRESS] . Дана адреса була повідомлена митному органу в усній формі, оскільки громадянин України [PERSON] перетинав державний кордон за паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Що стосується перетинання пункту пропуску «Краківець-Корчова», який зазначено в протоколі та постанові про ПМП № 1930/10000/20, то наголошують, що при оформленні попередньої митної декларації згідно ДКД - EE № UA 100120.2020.646844 у графі 29 «Митниця на кордоні» було зазначено пункт пропуску «Краківець-Корчова», проте фактично товар «Сідельний тягач марки DAF моделі CF, ідентифікаційний номер [NUMBER] » з реєстраційним номерним знаком MX62MVE 23.10.2020 з Великобританії на митну територію України переміщено через митний кордон України, у міжнародному пункті пропуску «Шегині-Медика» Галицької митниці Держмитслужби. Зазначають, що дане не впливає на суть та склад правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 470 Митного кодексу України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та зазначив, що Відповідач не надав суду доказів, щодо своєчасного надсилання та отримання Позивачем інформації про час та місце розгляду справи про порушення митних правил. Тому, Відповідач не дотримався законодавчо визначеної процедури притягнення особи до відповідальності, що обумовлює протиправність її наслідків - оскаржуваної Постанови. Зазначене позбавило позивача можливості ознайомитись з правами та обов`язками, надати пояснення, подати докази тощо. Порушення органами державної влади встановленої законом процедури здійснення контрольних повноважень, зокрема позбавлення права на участь особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, є істотним, а не формальним порушенням. Така обставина є безумовною підставою для визнання протиправною і скасування оскаржуваної Постанови. В порушення статей 489, 526 МК України Відповідач не виконав покладені на нього обов`язки, не використав надані права у точній відповідності із законом, та не здобув доказів на підтвердження обставин, викладених у Постанові. Представник відповідача щодо задоволення позову заперечила, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Позивач в позовній заяві просив поновити термін на оскарження постанови. Відповідно до ч.4 ст. 529 Митного кодексу України скарга (адміністративний позов) на постанову митного органу у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або судом. Оскаржувана постанова винесена 28 січня 2021 року, строк на подання позовної заяви щодо її оскарження відповідно до ч.2 ст.286 КАС України десять днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови). Позивач вказує, що до 16.03.2023 він не знав про факт притягнення його до відповідальності за порушення митних правил, а також про існування оскаржуваної постанови. Того ж дня, тобто 16.03.2023, він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену 20.02.2023 старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначалось, що з нього в користь держави стягується штраф в сумі 17 тис. грн. Стягувачем виступає Відповідач, а підставою для стягнення є постанова № 1930/10000/20 від 28.01.2021. Повідомлення про розгляд справи про порушення митних правил та копія постанови, що оскаржується, направлялись йому на адресу [ADDRESS] . Однак, він ніколи за цією адресою не проживав. Чому Відповідач вважав цю адресу його місцем реєстрації, йому не відомо. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19). Відповідно до ч.1,2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Судом встановлено, що згідно протоколу про порушення митних правил №1930/10000/20 від 17.12.2020, 23.10.2020 через митний кордон України, міжнародний пункт пропуску «Краківець-Корчова» Галицької митниці Держмитслужби з Великобританії на митну територію України переміщено товар «Сідельний тягач марки DAF моделі CF, ідентифікаційний номер [NUMBER] » з реєстраційним номерним знаком [NUMBER] . Переміщення вказаного товару через митний кордон України здійснено за попередньою митною декларацією від 12.10.2020 № UA100120/2020/646844 на підставі товаросупровідних документів: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 30.03.2017 № 70888454980, інвойс від 27.04.2020 № 5090. Вказана поставка здійснювалась на виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 01.09.2014 № GORTIKI-UKR 059/14, укладеного між компанією «MCVS LTD» (Великобританія) та ТОВ «НАТУРА ЄВРО ТРАНС» (03087, м. Київ, вул. Уманська, буд. 29, корп. 1, код ЄДРПОУ 36197693). Відповідно до ПМД від 12.10.2020 № UA100120/2020/646844 перевезення вантажу здійснювалось водієм [PERSON] (паспорт [NUMBER] ) по дорученню ТОВ «НАТУРА ЄВРО ТРАНС» (код ЄДРПОУ 36197693). Термін доставки товару в митницю призначення (Київська митниця Держмитслужби) за ПМД від 12.10.2020 № UA100120/2020/646844 встановлено до 02.11.2020. Сідельний тягач марки DAF моделі CF, ідентифікаційний номер [NUMBER] » з реєстраційним номерним знаком [NUMBER] , який перебував під митним контролем, доставлено в зону митного контролю Київської митниці Держмитслужби, митного поста «Столичний», п/п «Річпорт» (м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 2) лише 23.11.2020, чим перевищено встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк доставки (строк транзитного перевезення) більше ніж на двадцять діб. У зв`язку із наведеним вище, державний інспектор відділу митного оформлення №3 митного поста «Київ столичний», пункт пропуску «Річпорт» Київської митниці Держмитслужби Куций Сергій Васильович за ознаками ч.4 ст.470 МК України склав щодо [PERSON] протокол про те, що він перевищив встановлений ст.95 МК України строк доставки (строк транзитного перевезення) товару «Сідельний тягач марки DAF моделі CF, ідентифікаційний номер [NUMBER] » більше ніж на двадцять діб, який згідно ст. 321 Митного кодексу України перебуває під митним контролем. Протокол складався за відсутності [PERSON] . 28.01.2021 заступник начальника Київської митниці Держмитслужби Кастітіс Панкявічюс виніс оскаржувану постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.4 ст.470 МК України, відповідно до змісту протоколу № 1930/10000/20, і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень. Відповідно до ч.4 ст.470 МК України (в редакції, чинній на час вчинення діяння) передбачена відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, крім транспортних засобів особистого користування, більше ніж на двадцять діб, а так само втрата цих товарів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. Розгляд матеріалів справи про порушення митних правил №1930/10000/20 розпочатої 17.12.2020 за ознаками вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.470 Митного кодексу України, проведено за відсутності [PERSON] . Згідно із ст.498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Відповідно до статті 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом, цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.06.2019 у справі № 813/3415/18. У цьому рішенні Верховний Суд досліджував принцип належного повідомлення особи про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Верховним Суд вказав, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим. Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 06.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а дійшов наступного висновку: «...факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу...». Представник відповідача у відзиві зазначає, що примірник протоколу про порушення митних правил, складений у відношенні [PERSON] за ч.4 ст.470 МК України, був надісланий останньому за адресою [ADDRESS] . Дана адреса була повідомлена митному органу в усній формі, оскільки громадянин України [PERSON] перетинав державний кордон за паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Проте, як стверджує представник позивача, з 11.04.2014 [PERSON] зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , про що в його паспорті громадянина України зроблена відповідна відмітка. Натомість, Суд зауважує, що представником відповідача в підтвердження своїх доводів, не надано суду жодних доказів того, що [PERSON] , при перетині державного кордону, повідомив в усній формі працівнику митного органу, саме таку адресу: [ADDRESS] , за якою останній викликався для оформлення адміністративних матеріалів та на яку в подальшому було відправлено протокол про порушення митних правил та оскаржувану постанову. При цьому, беручи до уваги, що з моменту перетину державного кордону (23.10.2020) до часу складання протоколу про порушення митних правил (17.12.2020) пройшов значний проміжок часу, а тому суд ставить під сумнів те, що отриману працівником митного органу інформацію в усній формі про місце проживання [PERSON] , можливо було достовірно зберегти. Таким чином, відомостей, які б підтверджували, що [PERSON] при перетині державного кордону повідомив адресу свого місця проживання, вказану в постанові, представником відповідача надано не було, через що твердження позивача про неповідомлення його про час і місце розгляду справи та розгляд справи за його відсутності знайшло своє підтвердження. Водночас, твердження представника відповідача наведені у відзиві про належне повідомлення [PERSON] про дату та час розгляду справи про порушення митних правил, розгляд справи у відповідності до ст.526 МК України - є голослівними. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 72, 73 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови, виконання ним вимог ст. 525, 526 МК України, не спростував тверджень позивача щодо неправомірності винесення такої. Отже, на момент винесення оскаржуваної постанови повідомлення про дату розгляду протоколу [PERSON] не отримав, тобто даних про своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду справи не було, а тому він був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, в тому числі, надати пояснення, брати участь в розгляді протоколу, скористатись правовою допомогою. Заяв про розгляд протоколу за його відсутності позивач не подавав. Наведене є безумовною підставою для визнання протиправною і скасування оскаржуваної постанови відповідно до положень п.4 ч.1 ст.531 МК України. В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з Київської митниці Державної митної служби України за рахунок їх бюджетних асигнувань. Враховуючи викладене та

Результат розгляду: granted