Рішення адміністративного суду від 2022-02-16 00:00:00+02

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася у суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві) про зобов`язання сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві подання про повернення збора на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 24134,31 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо формування та подання до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві відповідного подання, за наявності законних для цього підстав. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Свою позицію обґрунтовує тим, що згідно із Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР) громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збора на обов`язкове державне пенсійне страхування, а тому сплачений нею збір підлягає поверненню відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок №787). У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошує, що в межах спірних правовідносин позивач не звільнений від сплати збора, як такий, що придбаває житло вперше, оскільки у його власності вже перебуває нерухомість (машино-місце) за договором купівлі-продажу. Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а рішення суду - скасувати, з таких підстав. Судом установлено, що 01 вересня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Хантер», який діє від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвесткапітал», як продавцем, та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . При укладенні вказаного договору, позивачем сплачено 24134,31 грн збора на обов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується квитанцією від 01 вересня 2020 року №0.0.1821353574.1. 10 вересня 2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою про подачу до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві подання про повернення збора на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна. За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 23 вересня 2020 року №2600-0502-В/134109 порекомендував позивачу звернутись до суду. Уважаючи протиправною бездіяльність відповідача за результатами розгляду заяви, позивач звернувся до суду з цим позовом. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до укладення договору купівлі-продажу квартири вже придбавалася інша нерухомість - машино-місце, а отже, виходячи з вимог чинного законодавства, [PERSON] не звільнена від сплати збора на обов`язкове державне пенсійне страхування, як така, що придбаває житло вперше, а тому, у неї відсутнє право на повернення такого збора. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного. Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон №400/97-ВР, відповідно до пункту 9 статті 1 якого платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом №400/97-ВР регулюються Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740 (далі - Порядок №1740), згідно з пунктами 15' 1 та 15' 3 якого збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір. Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у пункті 15-1 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса. Отже, із загального правила про обов`язковість сплати збора при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09 вересня 2020 року №223211959, [PERSON] з 01 вересня 2020 року є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 20 грудня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу зареєстровано право власності позивача на нерухоме майно, яке не є об`єктом житлової нерухомості, - машино-місце за адресою: [ADDRESS] . Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не заперечувалось, що в межах спірних правовідносин машино-місце (гараж) не є житлом (об`єктом житлової нерухомості). Водночас вказаний вище виняток у сплаті збора пов`язаний із придбанням вперше саме житла, а не будь-якої іншої нерухомості. За наведених обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що [PERSON] не звільнена від сплати збора на обов`язкове державне пенсійне страхування, як така, що придбаває житло вперше, оскільки до укладення договору купівлі-продажу квартири вже придбавалася інша нерухомість - машино-місце (гараж). Відповідно до пунктів 3, 5 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі. Отже, ураховуючи, що позивач була звільнена від сплати збора на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбанні житла, але фактично сплатила цей збір у розмірі 24134,31 грн, колегія суддів, погоджуючись з доводами позивача, дійшла висновку, що така сплата здійснена позивачем помилково, а тому, сплачені кошти підлягали поверненню позивачу за поданням відповідача. У зв`язку із зазначеним, слід зобов`язати відповідача сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві подання про повернення позивачу збора на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 24134,31 грн, сплаченого згідно із квитанцією від 01 вересня 2020 року №0.0.1821353574.1. Відповідно до пункта 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення або змінити судове рішення. За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права, що стало підставою для неправильного вирішення справи. Частиною 3 та 7 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною 6 цієї правової норми закріплено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Правові засади справляння судового збора, платники, об`єкти та розміри ставок судового збора, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збора визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI у відповідній редакції (далі - Закон). З огляду на те, що предметом позову є бездіяльність відповідача, позовні вимоги є вимогами немайнового характера. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 4 Закону у редакції, чинній на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збора за подання адміністративного позову немайнового характера, який подано фізичною особою, складала 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 840,80 грн. В межах цієї справи заявлена одна немайнова вимога, а тому сума судового збора за подання позову складає 840,80 грн. Судовий збір за подання апеляційної скарги обраховується, виходячи із положень статей 3 та 4 Закону - в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у цій справі становить 1261,20 грн (840,80 х 150%). Відповідно до матеріалів справи позивачем сплачено судовий збір за подання позову та апеляційної скарги з урахуванням вищенаведених вимог Закону - у розмірі 2102,00 грн (840,80 + 1261,20). Оскільки позов підлягає задоволенню, позивачу мають бути відшкодовані понесені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Результат розгляду: granted