Рішення адміністративного суду від 2022-06-28 00:00:00+03

25 жовтня 2021 року позивач - [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів - 27 прикордонного загону імені Героїв Карпатської Січі (військова частина [NUMBER]), 94 прикордонного загону (військова частина [NUMBER]), у якому просив: -визнати протиправною бездіяльність 27 прикордонного загону (військової частини [NUMBER]) щодо не нарахування (нарахування у меншому розмірі) та невиплати індексації грошового забезпечення в належному розмірі за періоди з 01 березня 2009 року по 25 квітня 2012 року та із 01 січня 2017 року по 06 жовтня 2017 року; зобов`язати 27 прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) вчинити дії щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення забезпечення (з врахуванням раніше виплачених сум), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в періоди з 01 березня 2009 року по 25 квітня 2012 року та із 01 січня 2017 року по 06 жовтня 2017 року - січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44; -визнати протиправною бездіяльність 94 прикордонного загону (військової частини [NUMBER]) щодо не нарахування (нарахування у меншому розмірі) та невиплати індексації грошового забезпечення в належному розмірі за період з 26 квітня 2012 року по 31 грудня 2016 року; зобов`язати 94 прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) вчинити дії щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення (з врахуванням раніше виплачених сум), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 26 квітня 2012 року по 31 грудня 2016 року - січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44; -зобов`язати відповідачів, кожного окремо за свій період, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2009 по день її фактичної виплати, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 ". Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність 27 прикордонного загону (військової частини [NUMBER]) у відношенні до [PERSON] щодо не нарахування (нарахування у меншому розмірі) та невиплати індексації грошового забезпечення в належному розмірі за періоди з 01 березня 2009 року по 25 квітня 2012 року та із 01 січня 2017 року по 06 жовтня 2017 року. Зобов`язано 27 прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) вчинити дії щодо нарахування та виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення забезпечення (з врахуванням раніше виплачених сум), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в періоди з 01 березня 2009 року по 25 квітня 2012 року та із 01 січня 2017 року по 06 жовтня 2017 року - січень 2008 року. Визнати протиправною бездіяльність 94 прикордонного загону (військової частини [NUMBER]) у відношенні до [PERSON] щодо ненарахування (нарахування у меншому розмірі) та невиплати індексації грошового забезпечення в належному розмірі за період з 26 квітня 2012 року по 31 грудня 2016 року. Зобов`язано 94 прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) вчинити дії щодо нарахування та виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення (з врахуванням раніше виплачених сум), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 26 квітня 2012 року по 31 грудня 2016 року - січень 2008 року. У задоволені решти частини позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідачі оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційних скаргах. Просять скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. 27 прикордонний загін імені Героїв Карпатської Січі (військова частина [NUMBER]) в апеляційній скарзі серед обставин, що вплинули на застосування іншого базового місяця, а не січня 2008 року, вказує на те, що у травні 2010 року розмір премії склав 112 грн, а надбавки за особливості проходження служби - 975 грн, натомість у червні 2010 року премія склала 224 грн, а надбавка - 1300 грн, тобто в сукупності у червні 2010 року відбулось підвищення грошового забезпечення на загальну суму в 437 грн; в березні 2011 року розмір премії складав 210 грн, а надбавка за особливості проходження служби 953,40 грн, у квітні премія склала 630 грн, а надбавка - 1073,80, тобто у порівнянні з березнем 2011 року загальний розмір грошового забезпечення позивача у квітні 2011 року зріс на 540,40 грн. Згідно доводів цього скаржника, лише з 01.12.2015 на зміну базового місяця для нарахування стало впливати виключно підвищення тарифних ставок (окладів). Вказує, що за спірні періоди індексація виплачується за умови, якщо величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації. Тривалість таких виплат залежить від подальших змін у тарифних ставках (окладах), у випадку збільшення яких виплата індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації. Така виплата не має щомісячного характеру, оскільки є періодичною та залежить від певних економічних факторів. 94 прикордонний загін (військова частина [NUMBER]) окрім невірного застосування судом п.5 Положення №1078 в редакції, що діяла у період до 01.12.2015, також покликається на неврахування судом першої інстанції при задоволенні позову внесених Постановою Кабінету Міністрів № 1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативних актів» змін, на підставі яких було застосовано при обрахунку індексації грошового забезпечення позивача місяць підвищення січень 2016 року. Крім того, апеляційна скарга 94 прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) містить доводи про невірне обрання судом способу захисту порушених прав позивача, вказуючи на те, що системний аналіз приписів Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078 дає підстави для висновку, що нарахування суми індексації за певний період належить до його дискреційних повноважень, а тому відсутні правові підстави для визначення зобов`язання здійснити позивачу розрахунок індексації з урахуванням конкретного базового місяця січень 2008 року. Водночас покликається на неврахування судом обставин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, визначеного ч.5 ст. 122 КАС України. Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг та відзиву, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково з наступних підстав. Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] проходив військову службу за контрактом на посадах офіцерського складу в органах Державної прикордонної служби України на умовах і в порядку, встановлених Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, іншими нормативно-правовими актами, що визначають порядок проходження військової служби та Контрактом про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, по жовтень 2017 року. Останнє місце військової служби - 27 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина [NUMBER]) (далі - 27 прикордонний загін). Наказом начальника 27 прикордонного загону від 06 жовтня 2017 року №258-ос [PERSON] було знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків прикордонного загону з 06 жовтня 2017 року (а.с.13). У подальшому [PERSON] звертався із запитами до Галузевого державного архіву Державної прикордонної служби України про отримання карток грошового забезпечення із 2008 по 2017 роки та 27 прикордонного загону про надання інформації щодо нарахування та виплату індексації грошового забезпечення. У відповідь на заяви позивача, листом за № 194/15/к89 від 01 лютого 2021 року Галузевий державний архів Державної прикордонної служби України надав позивачеві копії особових карток грошового забезпечення останнього. При цьому його повідомили, що картками грошового забезпечення за 2008 рік військової частини [NUMBER] та військової частини [NUMBER] документи щодо позивача відсутні. Також зазначили, що справи з картками грошового забезпечення за 2017 рік військової частини [NUMBER] на зберігання до Галузевого державного архіву не здавалися. Ознайомившись із відповідями та копіями карток грошового забезпечення позивач вважає, що індексація грошового забезпечення здійснена у згадані періоди обчислена з порушенням вимог чинного законодавства. Позивач, вважаючи дії відповідачів щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у спірні періоди у належному розмірі протиправними, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного. Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.92 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання праці військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх трудових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі. Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII). Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону №2011-XII). Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII) встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення в межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Як зазначено Верховним Судом в постановах від 19 червня 2019 року (справа №825/1987/17), від 20 листопада 2019 року (справа № 620/1892/19), від 05 лютого 2020 року (справа №825/565/17), індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону №1282-XII підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078), який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 (до 01.01.2016 - 101) відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення . Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. При цьому, до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), а базовий місяць (місяць підвищення) визначався у разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати. З 01.12.2015 замість базового місяця введено поняття місяць, у якому відбулося підвищення - у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймалося за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснювалося з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру (місяць, в якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових), а з 01.12.2015 - місяць підвищення тарифних ставок (окладів). Аналогічна правова позиція випливає зі змісту постанов Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17 і від 22 липня 2020 року у справі №400/3017/19. Предметом спору у цій справі є оцінка наявності чи відсутності підстав для визнання дій 27 прикордонного загону імені Героїв Карпатської Січі (військова частина [NUMBER]), 94 прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) протиправними та зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за періоди з 01 березня 2009 року по 25 квітня 2012 року, з 26 квітня 2012 року по 31 грудня 2016 року та із 01 січня 2017 року по 06 жовтня 2017 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року. Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1-3 ст. 90 КАС України). Судом першої інстанції з копій особистих карток [PERSON] встановлено : -27 прикордонним загоном (військова частина [NUMBER]) за період 2009 по 2012 роки та 2017 рік індексація грошового забезпечення у 2009 році виплачена у загальній сумі 94,62 грн, у 2010 році - 432,98 грн; у 2011 році - 52,70 грн; у 2012 році - 0,00 грн; у 2017 році - 0,00 грн. Встановлено, що у період з березня по червень, за серпень та вересень 2009 року; із червня по вересень 2010 року; із березня по грудень 2011 року; з січня по квітень 2012 року; із січня по жовтень 2017 року - індексація грошового забезпечення позивачу не була нарахована та виплачена; -94 прикордонним загоном за період з 2012 року по 2016 рік виплачена індексація грошового забезпечення у 2012 році становить 0,00 грн; у 2013 році - 0,00 грн; у 2014 році - 911,06 грн; у 2015 році - 2853,78 грн; у 2016 році - 0,00 грн; із травня по грудень 2012 року; із січня по грудень 2013 року; із січня по травень, липень та вересень 2014 року; із січня по жовтень 2015 року; з січня по грудень 2016 року - індексація грошового забезпечення в загалі не була нарахована та виплачена. Після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (набрала законної сили 01 березня 2018 року), якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації грошового забезпечення став березень 2018 року. Підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по березень 2018 року, що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації, не відбувалося. Таким чином, визначення базового місяця залежить від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 січня 2008 року та втратила чинність 01 березня 2018 року у зв`язку з прийняттям наказу Міністерства оборони України від 01 березня 2018 року № 90 «Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України». Отже, фактично наведеними нормами встановлено, що до 01.12.2015 базовим місяцем для нарахування індексації грошових доходів працівника також є місяць збільшення заробітної плати/ посадового окладу, з якого власне і починає обчислюватися індекс споживчих цін. Судом апеляційної інстанції з особистих карток грошового забезпеченя [PERSON] встановлено, що в межах спірного періоду збільшення грошового забезпечення за рахунок постійних її складових відбулось з 01 травня 2012 року, що зумовлене просуванням по службі позивача на вищу посаду та зміною посадового окладу у бік збільшення (з 1050,00 грн на 1135 грн), а тому, враховуючи положення наведеної норми Порядку № 1078 (у відповідній редакції), починаючи з червня 2012 року «січень 2008 року» не може бути застосований, як базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення позивача. Однак до квітня 2012 року при обчисленні індексації грошового забезпечення підлягає застосуванню саме базовий місяць - січень 2008 року, у якому вперше відбулась зміна розміру тарифної ставки (посадового окладу) військовослужбовців. На спростування висновків суду щодо правильності застосування з березня 2009 року базовим місяцем січень 2008 року відповідачем - 27 прикордонним загоном імені героїв Карпатської Січі (військова частина [NUMBER]) доказів не надано та судом не здобуто. Наявні у матеріалах справи докази не дозволяють суду встановити які базові місяці були застосовані при обрахунку індексації грошового забезпечення під час проходження служби у 27 прикордонному загоні імені героїв Карпатської Січі (військова частина [NUMBER]). Разом з тим з доводів апеляційної скарги 27 прикордонного загону (військова частина [NUMBER]) слідує, що відповідачем було враховано протягом спірного періоду з 01.03.2009 по 25.04.2012 підвищення грошового забезпечення позивача у червні 2010 року та квітні 2011 року, що відбулось за рахунок надбавки за особливості проходження служби та премії. Так, відповідно до пункту 14 Порядку №1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики. Відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики від 08 серпня 2017 року №48/о/66-17 на запит ДФ Міноборони від 18 липня 2017 року №248/3/9/1/863 зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексації, якщо не підвищується посадовий оклад. У роз`ясненні Мінсоцполітики від 18 квітня 2018 року №28/о/66-18 вказано, що у разі зростання грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без підвищення посадового окладу, сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового забезпечення. Зі змісту роз`яснення Мінсоцполітики від 09 лютого 2005 року №024-106 вбачається, що зміна розміру премії за рахунок фінансових можливостей підприємства не є підставою вважати місяць базовим, при розрахунку індексу для проведення індексації. З огляду на, вказані попередньо, положення Порядку №1078 та роз`яснення Мінсоцполітики, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що за загальним правилом підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи, тоді як зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації. Згідно наданого 94 прикордонним загоном Державної прикордонної служби (військова частини [NUMBER]) розрахунку позивачу у червні 2020 року виплачено індексацію за період з квітня 2014 року по січень 2017 року, застовуваши базові місяці липень 2013 року та січень 2015 року. Згідно даних особистої картки грошового забезпечення [PERSON] у липні 2013 року відбулась зміна посадового окладу в бік збільшення, а тому застосування базовим місяцем липень 2013 року є правомірним, а позовні вимоги про визнання дій відповідача щодо його застосування протиправними є необгрунтованими. Разом з тим, застосування при обрахунку індексації грошового забезпечення січня 2016 року суд апеляційної інстанції вважає неправомірним, оскільки таке застосування зумовлене виключно прийняттям Кабінетом Міністрів Постанови №1013, однак за відсутності обставин підвищення тарифної ставки (окладу) з 01.12.2015 застосовним є останнє збільшення грошового забезпечення за рахунок будь-якої постійної складової зарплати. У справі, що розглядається, з огляду на доводи відповідача також підлягає дослідженню питання дотримання позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом. Так, Конституційний Суд України в п. 2.3 мотивувальної частини Рішення № 9-рп/2013 від 15.10.2013 вказав, що спір щодо стягнення не виплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці. В цьому ж Рішенні Суд також вказав, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Конституційний Суд України при тлумаченні ст. 233 КЗпП України виходить з того, що право на отримання заробітної плати повинно бути гарантоване незалежно від строку. Таким чином, в цій статті КЗпП України встановлена додаткова гарантія для осіб, що звертаються до суду з вимогами про стягнення заробітної плати. Застосування до позову про стягнення невиплаченої військовослужбовцям індексації грошового забезпечення лише ст. 122 КАС України спричинить необґрунтоване обмеження їхніх прав. Відповідно ж до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Таким чином, оскільки даний позов пов`язаний з порушенням законодавства про оплату праці (невиплата індексації грошового забезпечення), то подання позову щодо стягнення невиплаченої індексації грошового забезпечення не обмежується будь-яким строком, а тому посилання відповідача на те, що позивач пропустив строк звернення до суду, визначений ч.5 ст.122 КАС України, є помилковими та безпідставними. Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтею 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього. Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дії відповідачів щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у періоди з 01.03.2009 по 25.04.2012, з 26.04.2012 по 30.06.2013, 01.01.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 06.10.2017 є протиправними та вважає, що вірним способом відновлення порушених прав позивача є визначення зобов`язання відповідачам здійснити нарахування та виплату індексації за вказані періоди з урахуванням базових місяців січень 2008, травень 2012 року, липень 2013 року відповідно до періодів проходження позивачем військовї служби у кожній з частин. Обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача. Водночас суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованим застосування військовою частиною [NUMBER] у період з серпня 2013 року по грудень 2015 року базового місяця липень 2013 року, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень за цей період задоволенню не підлягає. Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню. Відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в строки, встановлені статтею 309 КАС України.

Результат розгляду: partial