Рішення адміністративного суду від 2022-02-22 00:00:00+02

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 31 грудня 2020 року № 0004085106. В обґрунтування позову, позивач посилається на порушення строків проведення камеральної перевірки та порушення строку винесення податкового повідомлення - рішення. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено: - визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 31 грудня 2020 року № 0004085106; - стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 34-А, код ЄДРПОУ 23343582) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, м. Дніпро, пр-кт Олександра Поля, 57, код ЄДРПОУ 43968079). Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позовні вимоги, оскільки рішення судів про розстрочення податкового боргу не звільняє платника податків від відповідальності вигляді штрафних санкцій, передбачених статтею 126 ПК України (в редакції чинній до 01.01.2021 року). Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, а рішення першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги в повному обсязі та зазначив, що рішення першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства. Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» є платником податків та в 2020 році перебувало на податковому обліку за основним місцем обліку в Офісі великих платників податків ДПС. Східним управлінням Офісу великих платників податків ДПС 01 грудня 2020 року проведена камеральна перевірка ПАТ «Донбасенерго» з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість сплачених в період з 03 грудня 2019 року по 01 грудня 2019 року. За результатами цієї перевірки складено акт від 01 грудня 2019 року № 580/28-10-51-06/23343582 (надалі - Акт перевірки) В акті перевірки контролюючим органом зазначено, що позивачем порушено пункт 57.1 статті 57, пункт 200.2 статті 200, пункт 203.2 статті 200 Податкового кодексу України, а саме - несвоєчасна сплата узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 03.12.2019 року по 01.12.2020 року з затримкою більше 30 календарних днів у сумі 106700222,75 грн. ПАТ «Донбасенерго» направило контролюючому органу заперечення від 18 грудня 2020 року №01-1.1/02111 на Акт камеральної перевірки, які розглянуті Східним управлінням Офісу великих платників податків ДПС 30.12.2020 року. Відповідь на заперечення 31.12.2020 року направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ПАТ «Донбасенерго», що підтверджується штамп Укрпошти на конверті відправлення (копія конверту міститься в матеріалів справи). Уповноваженою особою Офісу великих платників податків ДПС - начальником Східного управління Офісу великих платників податків ДПС 31 грудня 2020 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 0004085106, яким до ПАТ «Донбасенерго» застосовано штраф у розмірі 20 % від суми грошового зобов`язання в розмірі 106 700 222,75 грн., сплата якого затримана на строк більше 30 календарних днів, на підставі статті 126 Податкового кодексу України у редакції, що діяла станом на 31.12.2020). Штраф застосовано в загальній сумі 21 340 044,55 грн. ПАТ «Донбасенерго» оскаржено податкове повідомлення-рішення від 31.12.2020 № 0004085106 в адміністративному порядку до Державної податкової служби України. Державною податковою службою України 17 березня 2021 року прийнято рішення № 6096/6/99-00-06-03-02-06, яким податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 31 грудня 2020 року № 0004085106 залишено без змін, а скаргу позивача залишено без змін. Позивач вважає податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що і зумовило його звернення із адміністративним позовом. Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в контексті спірних правовідносин та у відповідності до усталеної практики Верховного Суду, порушення строку проведення камеральної перевірки є самостійною та достатньою підставою для скасування податкового повідомлення - рішення, прийнятого на підставі висновків такої перевірки, відтак, в даному провадженні судом встановлено достатньо обставин для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 31 грудня 2020 року № 0004085106. Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. За приписами пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня Підпунктом 14.1.156, п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України; Згідно з пп. пп. 14.1.175, 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом; штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Відповідно до п. 32.1 ст. 32 ПК України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 100.1, п. 100.2 ст. 100 ПК України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу. Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання. Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку. Пунктом 114.1 ст. 114 ПК України встановлено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу. Згідно п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. Пункт 7 підрозділу 10 Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" встановлено, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення. З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Несплачене у встановлений законом строк узгоджене грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків. За несвоєчасну сплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, такий притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах визначених Податковим кодексом України. Так, передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки. Отже, розстрочення виконання судового рішення, застосоване адміністративним судом, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Необхідно зазначити, що судове рішення, ухвалене в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, не може встановити інших строків сплати узгодженого податкового зобов`язання порівняно з тими, що визначені нормами Податкового кодексу України. Судове рішення про розстрочення присудженої судом суми податкового боргу не змінює обсягу податкового обов`язку платника податків боржника (у тому числі суми податкового боргу, а також розміру штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання), оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями. Обсяг податкового обов`язку, а також відповідальність за його невиконання визначається виключно нормами податкового законодавства, у тому числі пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Факт дотримання при цьому строків сплати, встановлених у судовому рішенні про розстрочення виконання рішення про стягнення податкового боргу, не впливає на порушення строків сплати узгоджених грошових зобов`язань, визначених Податковим кодексом України, і не може нівелювати правове значення останніх. Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 Податкового кодексу України, тобто штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів. Таким чином враховуючи, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 Податкового кодексу України, то відповідно штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів, з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 05.07.2019 року по справі № 820/11541/13-а, від 29.01.2019 по справі № 820/495/18 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи. Судом першої інстанції встановлено, а контролюючим органом не спростовано, що від граничних дат погашення (сплати) грошового зобов`язання за відповідними податковими деклараціями з податку на додану вартість до дати проведення перевірки (прийняття податкового повідомлення-рішення) минуло більш ніж 1095 днів, зокрема: по декларації № 9214883333 (граничний строк 30.10.2015) - 1859 (1889) днів; по декларації № 9237108688 (граничний строк 30.11.2015) - 1828 (1858) днів; по декларації № 9273629943 (граничний строк 30.01.2016) - 1767 (1797) днів; по декларації № 9256803549 (граничний строк 01.03.2016) - 1736 (1766) днів; по декларації № 9038861613 (граничний строк 30.03.2016) - 1707 ^1737) днів; по декларації № 9101457612 (граничний строк 30.06.2016) - 1615 (1645) днів; по декларації № 9256803549 (граничний строк 03.07.2016) - 1612 (1642) днів; по декларації № 9152995407 (граничний строк 15.07.2016) - 1600 (1630) днів. З розрахунку штрафної санкції до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вбачається, що контролюючий орган нарахував позивачу штраф за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, строк сплати якого настав в період з 2015 по липень 2016 року, тобто поза межами граничного строку, визначеного статтями 102, 114 ПК України. Крім цього, суд першої інстанції звернув увагу на порушення порядку прийняття податкового повідомлення-рішення, а саме строк, встановлений пунктом 86.8 статті 86 ПК України. Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України (в редакції, що була чинною станом на 31.12.2020) податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику додатків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків. З вказаної норми вбачається, що до строку, протягом якого може бути прийнято податкове повідомлення-рішення, не включається день надання (надсилання) письмової відповіді на заперечення платника податків. Податкове повідомлення-рішення приймається не раніше наступного робочого дня після дня надіслання відповіді на заперечення. Оскільки письмова відповідь на заперечення ПАТ «Донбасенерго» до Акту камеральної перевірки була надіслана 31 грудня 2020 року, то податкове повідомлення-рішення за Актом камеральної перевірки не могло бути прийнято раніше 04.01.2021 року. З аналізу норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем не у спосіб, визначений законом, а саме поза мерами строків, встановлених пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України. Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки їх суть зводиться до констатації податкового законодавства, а не помилок чи то порушень судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, за таких обставин доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню. Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Результат розгляду: denied