Рішення адміністративного суду від 2023-05-31 00:00:00+03

в листопаді 2021 року [PERSON] звернувся з позовом до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області", третя особа - Міністерство внутрішніх справ України, в якому просить: - визнати протиправною відмову Державної Установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області щодо підготовки пакету документів для призначення йому пенсії за вислугою років (від 26.10.2021 №33/46-2607-111); - зобов`язати Державну Установу Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області підготовити та подати необхідні документи до уповноваженого органу Міністерства внутрішніх справ України для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2022 року в задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги. Позивач не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо незастосування до спірних правовідносин Постанови №393 через конкуренцію норм права та преюдицію статті 12 Закону №2262-XII, оскільки у даному випадку вказані нормативно-правові акти зовсім не містять суперечливих норм, які б зумовлювали застосування нормативно-правового акту, що має вищу юридичну силу. На думку позивача, враховуючи положення статті 17-1 Закону №2262-XII, у разі обчислення пільгового періоду пенсії за наведеним законом, Постанова № 393 підлягає обов`язковому застосуванню, оскільки саме цією постановою визначено порядок обчислення вислуги років на пільгових умовах. Також посилається, що судом при постановленні судового рішення не враховано єдину празостосовчу \~практику у спірних правовідносинах, яка сформована об`єднаною палатою КАС ВС у справі № 805/3923/18. Відповідач не скористався правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини 1статті 308 КАС України дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволеннюз таких підстав. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] відповідно до витягу з наказу від 16 липня 2015 року №168-о/с звільнено із органів внутрішніх справ у званні підполковника міліції, з посади заступника начальника УДСБЕЗ УМВС \~з 18 липня 2015 року. Згідно з наказом календарна вислуга в органах внутрішніх справ на день звільнення позивача становить 18 років 11 місяців 04 дні (а.с.27). Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив підготувати пакет документів для подачі в Управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області для призначення йому пенсії по вислузі років. Відповідач листом від 26 жовтня 2021 року за №33/46-2607-ІІІ відмовив позивачу в підготовці пакету документів для подачі в Управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області при цьому зазначивши, що відповідно до статті 12 Закону України №2262 право на пенсію за вислугу років мають особи, які звільнені зі служби з 01 жовтня 20214 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше. Разом з тим, згідно отриманої інформації від ліквідаційної комісії Управління МВС України в Чернівецькій області, викладеній в листі від 21 жовтня 2021 року №4750/123/12-2021, позивач не має необхідної календарної вислуги для призначення такої пенсії. Окрім того, у листі вказано, що підстави для направлення заяви позивача до Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України відсутні (а.с. 30). Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом. Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне. Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-XII). Згідно з пунктом "б" статті 1-2 Закону № 2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту. Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону (абзац тринадцятий пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII). Частиною першою статті 17 Закону № 2262-XII визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом. Частиною другою статті 17 Закону № 2262-XII передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-XII при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення. Стаття 17-1 Закону № 2262-XII передбачає, що порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.92 № 393, яка визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах. Верховний Суд у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 27 березня 2020 року у справі № 569/727/17 та інших викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. У подальшому Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від попередніх правових висновків з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років. Окрім того, Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 620/6139/20 дійшов висновку про наявність підстав призначення пенсіїза за вислугу років на пільгових умовах, особам, які мають право на пенсіюза Законом \~№ 2262-XII. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 620/6139/20. Колегія встановила, що пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393. Таким чином, для набуття права на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховується як календарна, так і пільгова вислуга років в сукупності. З матеріалів справи встановлено, що позивач \~26.06.2001 року прийнятий на службу до органів внутрішніх справ та 18.07.2015 звільнений з органів внтутрішніх справ, що підтверджується копію трудової книжки (а.с.26). Таким чином, відповідно до Наказу №168 від 16.07.2015 вислуга років позивача в календарному обчисленні на день звільнення складала 18 років 11 місяців 4 дні ( а.с.27). Крім того, судом досліджено послужний список позивача та встановлено, що з 01.02.2003 по 29.04.2014 позивач прходив службу в органах внутрішніх справ на посадах підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю (а.с. 37). Відтак, загальний пільговий стаж складає 5 років 7 місяців 14 днів. Таким чином, враховуючи вищезазначене, колегія встановила, що вислуга років [PERSON] з урахуванням вислуги років на пільгових умовах, становить більше 25 календарних років. Отже, висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.\~

Результат розгляду: granted