Рішення адміністративного суду від 2022-06-14 00:00:00+03

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини [NUMBER] ( [NUMBER] прикордонний загін, [INFO] в якому просив: - визнати протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо врахування лютого 2016 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2016 по 28.02.2018; - визнати протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 при нархуванні індексації грошового забезпечення позивачу у період з 01.03.2018 по 17.02.2020; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2016 по 28.02.2018 у сумі 73573,91 грн., із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця); - зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 17.02.2020 у сумі 105366,75 грн., із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення інднесації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року провадження у справі закрито. Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Сторони в судове засідання не з`явилися, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження. Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що у позовній заяві у справі №120/2967/20 позивачем також зазначалося про протиправне не застосування абз.4,5,6 п.5 Порядку №1078 у періоді з 01.03.2018 року до 17.02.2020. Разом з тим, рішенням суду визначено березень 2018 як базовий місяць та визначено періоди, зокрема, з 01.01. 2019 р. по 30.11.2019 р., 01.01.2020 р. по 17.02.2020 р. за які необіхдно нарахувати індексацію у спірний період. В свою чергу у даній справі позивач ігноруючи висновки суду у рішенні, яке набрало законної сили, маючи на меті отримати бажане для себе рішення та виплати, заявляє позовні вимоги змінюючи їх зміст, але при цьому їх суть не змінюється. Наведеним у позові аргументам та підставам визначення базових місяців та періодів, за які належить нарахувати індексацію, надано оцінку та вирішено судом. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи наступне. Позивач проходив військову службу у Військовій частині [NUMBER] . Наказом начальника 24 прикордоного загону Південно регіонального управління Державної прикордонної комендатури («Могилів-Подільський -1») позивача звільнено у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Наказом начальника 24 прикордоного загону Південно регіонального управління Державної прикордонної комендатури імені України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова Південно регіонального управління Державної прикордонної служби України №65-ос від 17.02.2020 року позивача виключено із списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року у справі № 120/2967/20-а адміністративний позов позивача задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не нарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період 01.12.2015 по 28.02.2016 з урахуванням січня 2008 року як базового місяця та за період з 01.07.2016 по 28.02.2018 та з 01.01.2019 по 30.11.2019, 01.01.2020 по 17.02.2020. Зобов`язано Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2016 з урахуванням січня 2008 року як базового місяця. Зобов`язано Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.07.2016 по 28.02.2018 та з 01.01.2019 по 30.11.2019, 01.01.2020 по 17.02.2020. В решті позовних вимог відмовлено. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2020 рішення суду залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.02.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у період з 01.03.2016 по 28.02.2018 відповідач протиправно застосував лютий 2016 року як місяць за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, а у період з 01.03.2018 року по 17.02.2020 року протиправно ігнорує вимоги абзаців 4,5,6 п.5 Порядку №1078. Так у даній справі позивач просить визнати протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо врахування лютого 2016 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2016 по 28.02.2018; - визнати протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 при нархуванні індексації грошового забезпечення позивачу у період з 01.03.2018 по 17.02.2020; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2016 по 28.02.2018 у сумі 73573,91 грн., із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення інднесації грошового забезпечення (базового місяця); - зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 17.02.2020 у сумі 105366,75 грн., із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення інднесації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078. Тобто позовні вимоги стосуються періоду з 01.03.2016 до 17.02.2020. У справі №120/2967/20 позивач просив: - визнати протиправними дії щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 р. по 17 лютого 2020 р. з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця в розмірі 186 502,64 грн.; стягнути з військової частини заборгованість по невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 р. по 17 лютого 2020 р. з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця в розмірі 186 502,64 грн. Тобто позовні вимоги стосувалися періоду 01.12.2015 до 17.02.2020 року. Як вбачається зі змісту рішення суду у справі №120/2967/20 суд надав оцінку визначенню базових місяців та зробив висновок щодо необхідності нарахування індексації у період з 01.12.2015 р. по лютий 2016 р., з липня 2016 р. по лютий 2018 р. і з січня 2019 р. по листопад 2019 р., січень - лютий 2020 р. Щодо встановлення базового місяця січень 2008 року, то суд зробив висновок щодо можливості застосування такого базового місяця з 01.12.2015 р. по лютий 2016 р.. А в період з березня 2016 року, коли позивачу збільшено посадовий оклад з 530 грн. до 724.31 грн./645 грн., визначено березень 2016 року як базовий місяць для розрахунку індексації. При цьому зазначено, що поріг індексації розрахований наростаючим підсумком з 01.03.2016р. по 30.06.2016р. не перевищив 103 %, а отже індексація грошового забезпечення за даний період позивачу не мала проводитись, відповідно не підлягає виплаті. Окрім того рішенням встановлено, що у березні 2018 року посадовий оклад позивача збільшено з 645 грн. до 2 820 грн. А отже, березень 2018 року став базовим місяцем для розрахунку індексації. В свою чергу судом розраховано, що поріг індексації розрахований наростаючим підсумком з 01 березня 2018 р. по листопад 2018 року не перевищив 103 %, а отже індексація грошового забезпечення за період з березня 2018 р. по листопад 2018 року позивачу не мала проводитись. Окрім того, в грудні 2018 і грудні 2019 р. позивачу виплачено індексацію, що підтверджється інформацією щодо нарахованого грошового забезпечення у 2018 р., 2019 р. Відтак, у задоволенні позову в частині стягнення індексації за період з 01.03. 2016 р. по 30.06. 2016 року та з 01.03. 2018 р. по 31.12.2018 р., грудень 2019 р. відмовлено. Таким чином, рішенням суду встановлено базові місяці для розрахунку індексації позивача за спірний період з 01.12.2015 до 17.02.2020 січень 2008 року лише до лютого 2016 року, далі визначено базові місяці березень 2016 року та березень 2018 року, а також відповідно до Порядку №1078 визначено місяці за які належить виплатити індексацію позивачу. Крім того, судом також встановлено, що у позовній заяві у справі №120/2967/20 позивачем також зазначалося про протиправне не застосування абз.4,5,6 п.5 Порядку №1078 у періоді з 01.03.2018 року до 17.02.2020. Разом з тим, рішенням суду визначено березень 2018 як базовий місяць та визначено періоди, зокрема, з 01.01. 2019 р. по 30.11.2019 р., 01.01.2020 р. по 17.02.2020 р. за які необіхдно нарахувати індексацію у спірний період. В свою чергу у даній справі позивач ігноруючи висновки суду у рішенні, яке набрало законної сили, маючи на меті отримати бажане для себе рішення та виплати, заявляє позовні вимоги змінюючи їх зміст, але при цьому їх суть не змінюється. Наведеним у позові аргументам та підставам визначення базових місяців та періодів, за які належить нарахувати індексацію, надано оцінку та вирішено судом. Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Відповідно до ч.2 ст.239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2020 рішення Вінницького окружного адміністративного суду, яким визначено базові місяці для виплати індексації позивачу у спірний період та періоди за які належить виплатити індексацію, залишено без змін. А тому є така, що набрала законної сили постанова суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Результат розгляду: denied