Рішення адміністративного суду від 2022-06-15 00:00:00+03

04 серпня 2011 року [PERSON] звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області, в якому просила: зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком пенсії за період з 01 липня 2009 року до 31 травня 2011 року відповідно до ст. 42 Закону України\~ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, - за 2008 рік у розмірі 1573,91 грн.; зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з 01 червня 2011 року і до настання передбачених законодавством підстав для припинення виплати пенсії особисто позивачу, або до зміни законодавства, що регулює дані виплати відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, - за 2008 рік у сумі 1573,91 грн; зобов`язати нарахувати та \~виплачувати додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 51 Закону України\~ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 січня 2011 року і до настання передбачених законодавством підстав для припинення виплати пенсії особисто позивачу, або до зміни законодавства, що регулює дані виплати в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, виходячи з її розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням виплачених сум та зміни розміру прожиткового мінімуму. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що є працюючим пенсіонером, особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 4, отримує пенсію за віком відповідно до \~Закону України\~ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що після перерахунку її пенсії \~у 2009 та 2011 роках відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати працівників за 2007 рік в сумі 1197,91 грн, а не 2008 рік. Вважаючи, що такі дії грубо порушують вимоги ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 530, звернулась до відповідача із заявами з вимогою провести перерахунок пенсії у відповідності до вимог чинного законодавства. Однак, відповідачем фактично відмовлено у задоволенні вимог заяв та обгрунтовано правильність перерахунку пенсії. Також зазначає, що з 22 травня 2008 року, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 у неї наявне право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 51 Закону України\~ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, що призначається особам, віднесеним до категорії 4. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 08 серпня 2011 року адміністративний позов [PERSON] , заявлений до управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області про перерахунок та виплату пенсії відповідно до\~ ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~ за період часу з 01 липня 2009 року до 03 лютого 2011 року включно і нарахування та виплату\~ додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до\~ ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період часу з 01 січня 2011 року до 03 лютого 2011 року включно, - залишено без розгляду. Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 лютого 2012 року \~\~адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області здійснити перерахунок і виплату [PERSON] додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 4, згідно з ст. 51 Закону України\~ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, із застосуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України\~ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період часу з 04 лютого 2011 року до 22 липня 2011 року включно, з врахуванням проведених виплат. В іншій частині позовних вимог [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області про перерахунок та виплату пенсії і нарахування та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, - відмовлено в задоволенні за їх безпідставністю. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що правові підстави для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2008 рік відсутні. Оскільки додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, позивачці має визначатись, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, та її виплата [PERSON] повинні проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Таким чином, суд першої інстанції визнав обгрунтованим позов в частині вимог щодо зобов`язання відповідача провести перерахунок і виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 51 Закону України\~ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, що згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України\~ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначається у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, починаючи з 04 лютого 2011 року до 22 липня 2011 року включно, з врахуванням проведених виплат. Починаючи з 23 липня 2011 року нарахування і виплата позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, здійснюється управлінням Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області у розмірі, встановленому чинним законодавством України. Таким чином, в задоволенні позовних вимог про перерахунок і виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період часу з 23 липня 2011 року до теперішнього часу, тобто до 23 лютого 2012 року, відмовлено за їх безпідставністю і необґрунтованістю. Не погодившись з прийнятою постановою, Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може враховуватися для перерахунків або підвищень інших пенсій, в тому числі пенсій, призначених згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказує, що додаткову пенсію позивачу правомірно було обчислено відповідно до положень ч. 3 ст. 51 Закону № 796-XII та постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», в розмірі 5% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року замінено Управління Пенсійного фонду України в м. Кузнєцовську Рівненської області на правонаступника \~\~Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області. У разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів (п. 1 ч. 1\~ ст. 311 КАС України). Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Постанова в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржена, тому відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України в апеляційному порядку не переглядається. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції, [PERSON] \~ з 11 червня 2007 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області, отримує пенсію за віком (а.с.11). Позивач зареєстрована і проживає в м. Кузнецовську Рівненської області, який віднесений до категорії зони посиленого радіоекологічного контролю відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 4, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 12 квітня 1994 року (а.с.10). 23 червня 2011 року [PERSON] звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Кузнецовськ Рівненської області із заявою, в якій просила: \~перерахувати пенсію з 01 червня 2011 року \~з більш високого заробітку по ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує перерахунку пенсії, що визначається згідно ст. 40 Закону за 2010 рік; призначити та виплачувати додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю на підставі положень ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.5). Листом № 3756/0-983 від 01 липня 2011 року відповідачем повідомлено позивача про те, що визначення показника заробітної плати при перерахунку пенсій працюючим пенсіонерам на даний час регулюється постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, якою пропонується тимчасово, при перерахунках пенсій у 2010 році застосовувати середню заробітну плату у галузях економіки за 2007 рік, а не за рік, що передує перерахунку пенсії. Вказано, що додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю \~слід обраховувати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, а саме для осіб, що належать до категорії 4 у розмірі 5 відсотків (а.с.6-7). Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 4, згідно з ст. 51 Закону України\~ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, із застосуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України\~ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період часу з 04 лютого 2011 року до 22 липня 2011 року включно, з врахуванням проведених виплат. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з ч. 3 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 09 липня 2007 року), особам, віднесеним до 4 категорії, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком. Таким чином, вихідним критерієм обрахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю непрацюючим пенсіонерам, що проживають на території посиленого радіоекологічного контролю, є мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Також розмір мінімальної заробітної плати визначається Законами України про Державний бюджет на відповідний рік. Колегія суддів вважає, що при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 523 від 30 травня 1997 року. Ця Постанова була чинною на момент виникнення спірних правовідносин і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 01 від 03 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», а також постановами Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року та № 654 від 16 липня 2008 року всупереч положень Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Кабінет Міністрів України встановив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком. Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, колегія суддів, враховуючи вимоги Законів України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», прийшла до обґрунтованого висновку, що при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком. Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на думку суду апеляційної інстанції, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, пов`язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки наявність такої норми за відсутності у чинному законодавстві іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації конституційної гарантії та права на щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено\~ \~статтею 51 Закону № 796-XII. \~ З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Оскільки позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивача повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком. Наведені висновки відповідають вимогам ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 51 цього Закону. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка носить імперативний характер, на переконання колегії суддів свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення такого мінімуму. За таких обставин відмова пенсійного органу у проведенні наведеного перерахунку у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, є протиправною. Статтею 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визначено, що у 2011 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня складає 750 грн., з 01 квітня 764 грн., з 01 жовтня 784 грн., з 01 грудня 800 грн. Таким чином, відповідач був зобов`язаний провести перерахунок та виплатити на користь позивача додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підпунктом 13 п. 28 розділу II Закону України № 107-VI від 28 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів» були внесені зміни до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та визначено, що особам, віднесеним до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначаються в розмірі 5 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року у справі 1-28/2008 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення ст. 67 розділу І, п.п.2-4, 6-8, 10-18, пп.7 п.19, п.п.20-22, 24-34, пп.1-6, 8-12 п.35, п.п.36-100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та п. 3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»; останні втратили свою чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, яке також містить вказівку про преюдиціальне значення цього рішення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Отже, особи, віднесені до категорії 4, повинні були отримувати за період з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 5 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 22 травня 2008 року \~позивач набула право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії за віком. Окрім цього, п. 7 ч.1 Закону України від 14 червня 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено п. 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення ст.ст.39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. З аналізу наведеної норми слідує, що визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України. Вирішуючи питання про те, яка з однопредметних законодавчих норм однакової юридичної сили, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню для вирішення спорів зазначеної категорії, судам необхідно надавати перевагу тій із них, що прийнята пізніше. У цих правовідносинах така норма міститься у Законі України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік». На виконання вимог цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 від 06 липня 2011 року «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року. Таким чином, до набрання чинності зазначеною постановою Кабінетом Міністрів України, тобто до 23 липня 2011 року, застосуванню підлягають положення ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому колегія суддів зазначає про те, що, вирішуючи питання про зобов`язання здійснити перерахунок та виплачувати належні платежі, суд, у разі відсутності спору про право особи на отримання спірних державної та додаткової пенсій або встановлення такого права в судовому порядку, не має підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх перерахунку і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві. Оскільки вказані зміни у законодавстві відбулися, тому слід визначити кінцевий строк проведення нарахування та виплати спірних пенсій. Отже, позовні вимоги в розглядуваній частині підлягають задоволенню за період, починаючи з \~04 лютого 2011 року до 22 липня 2011 року включно. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 4, згідно з ст. 51 Закону України\~ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, із застосуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України\~ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період часу з 04 лютого 2011 року до 22 липня 2011 року включно, з врахуванням проведених виплат. Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи. За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Результат розгляду: denied