Рішення адміністративного суду від 2022-04-19 00:00:00+03

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №124694 від 30 жовтня 2021 року, та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.121, ч.4 ст.126 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Позов обґрунтований тим, що 30 жовтня 2021 року о 07 год. 16 хв., керуючи транспортним засобом марки Фіат Дукато, його було зупинено працівниками поліції. Причину зупинки працівник поліції вказав непрацюючий задній правий габаритний вогонь, що не відповідало дійсності, оскільки після зупинки позивач особисто переконався у справності задніх габаритних вогнів. При цьому, жодних доказів на підтвердження несправності габаритного вогню працівники поліції не надали. Крім того, перевіривши водійське посвідчення, працівники поліції повідомили, що воно є недійсним, оскільки 02 листопада 2020 року позивача позбавлено права керування транспортними засобами на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП. Про вказану постанову позивачу відомо не було, оскільки вказаного адміністративного правопорушення він не вчиняв, про винесення постанови, а також про розгляд справи його не повідомляли. Він також не отримував жодних вимог про необхідність здати посвідчення водія. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 грудня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін та призначено судове засідання. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що [PERSON] було порушено вимоги п.п. 31.4.3, 2.4 (а) Правил дорожнього руху, за що відносно нього було винесено оскаржувану постанову. Зокрема, в ході перевірки документів водія, було встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2011 року у справі №607/17911/20 [PERSON] позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік. З цих підстав вважає постанову законною та обґрунтованою. При цьому, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами відео фіксації, з авто реєстратора службового автомобіля. З цих підстав вважає постанову законною та обґрунтованою. В судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача Пушкар С.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, та просила суд позов задовольнити. Представник відповідача УПП у Тернопільській області ДПП в судовому засіданні відносно задоволення позову заперечила, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, винесену уповноваженою посадовою особою, тому в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення та дослідивши докази, судом встановлені наступні обставини. Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №124694 від 30 жовтня 2021 року, [PERSON] 30 жовтня 2021 року приблизно о 07 год. 00 хв., в м. Тернопіль, по вул. Руська, 29, керував транспортним засобом марки Fiat Scudo, номерний знак [NUMBER] , в якому не працював задній лівий габаритний ліхтар в темну пору доби, а також при перевірці документів встановлено, що водій позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив п.п. 31.4.3 (а), 12.1 (а) ПДР України. Вказаною постановою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121, частиною четвертою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною першою статті 121 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби). Пунктом 31.4.3 «а» Правил дорожнього руху передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу. Згідно з абзацом 6 частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі. Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до положень статтей 73-76 КАС України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. З матеріалів справи вбачається, що причиною накладання інспектором поліції на позивача адміністративного стягнення за частиною першою статті 121 КУпАП є порушення п.31.4.3 (а) ПДР України, а саме керування транспортним засобом, у якого несправний габаритний вогонь. Суб`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП, є наявність умислу, тобто водій повинен усвідомлювати, що він здійснює рух транспортним засобом за наявності певних несправностей транспортного засобу, в тому числі, роботи ліхтарів габаритних вогнів. Проте, відповідачем не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач в м. Тернопіль, по вул. Руська, 29, 30 жовтня 2021 року, приблизно о 07 год. 00 хв., керував транспортним засобом марки Fiat Scudo, номерний знак [NUMBER] , в якому не працював задній лівий габаритний ліхтар в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3 «а» Правил дорожнього руху. Як доказ факту порушення [PERSON] п. 31.4.3 «а» Правил дорожнього рух, представником відповідача надано відеозапис з камери спостереження, оглянувши який судом встановлено, що на вказаному відеозаписі не зафіксовано факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відеозапис містить лише процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та факт спілкування позивача з працівником поліції. Разом з тим слід зазначити, що п. 31.5 ПДР України встановлено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. Повна заборона подальшого руху може бути лише у випадках, коли у темну пору доби не горять лампи усіх фар чи задніх габаритних ліхтарів (пункт 31.6 Правил). Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. При цьому, будь-яких інших доказів, які б спростовували твердження позивача та доводила факт керування останнім транспортним засобом, у якого не працював задній лівий габаритний вогонь, представником відповідача суду не надано. Сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення. Тому, зважаючи на те, що позивач у позовній заяві заперечив свою провину у вчиненні правопорушення, що не спростовується переглянутими в судовому засіданні матеріалами відеофіксації, суд вважає, що його вина вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП, не доведена. Також судом встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2020 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Частиною четвертою статті 126 КУпАП забороняється керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Тлумачення вказаної статті дозволяє зробити висновок, що адміністративне правопорушення може бути вчинене тільки з прямим умислом, тобто особа, яка керує транспортним засобом повинна знати, що її позбавлено права керування транспортним засобом, однак, не дотримується такого обмеження, що в силу статті 77 КАС України підлягає доказуванню відповідачем. Зі змісту копії постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2020 року вбачається, що розгляд справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, відбувався за відсутності останнього. Крім того, з оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи № 607/17911/20 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП вбачається, що дані про отримання ним копії постанови від 02 листопада 2020 року, якою його позбавлено права керування транспортними засобами, в матеріалах справи відсутні. Не надав таких доказів і відповідач. Сам факт направлення копії повідомлення УПП та постанови, без надання доказів їх отримання не свідчить про те, що [PERSON] знав про позбавлення його права керування, що має бути доведеним за стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки покарання за вказане правопорушення є суворішим, ніж деякі санкції за кримінальними правопорушеннями. Так, як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі "Гурепко проти України"; п.21 рішення у справі "Надточій проти України"). Тому, до обвинувачення за цією статтею застосовуються гарантії, передбачені положенням Конвенції щодо кримінального переслідування. У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає не доведеним, що [PERSON] знав що його було позбавлено права керування транспортним засобом на момент його зупинки, а отже не доведено прямий умисел. За наведеного суд вважає, що при винесенні зазначеної постанови посадовою особою не з`ясовано всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до статті 280 КУпАП. Виходячи зі статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд приходить до висновку, що в діянні [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки під час розгляду справи в суді не доведено наявність протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, якою було б порушено частину четверту статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто не доведено самого факту вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. На підставі наданих доказів та вимог законодавства, суд доходить висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №124694 від 30 жовтня 2021 року, слід скасувати, а провадження у справі закрити. У відповідності до статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 454 грн підлягає стягненню на користь позивача з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок їх бюджетних асигнувань.

Результат розгляду: granted