Рішення адміністративного суду від 2022-10-03 00:00:00+03

Приватне акціонерне товариство "Будинок побуту "Оболонь" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.05.2017 №0002591402, №0002601402, №0002611402. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2022 року адміністративний позов задоволено. В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Решта сторін до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку. Судом встановлено, що 04 травня 2017 року відповідачем на підставі акта перевірки №113/26-15-14-02-01-14/19020011 від 29.03.2017, винесено наступні оскаржувані податкові повідомлення, а саме: - 0002591402, яким позивачу за порушення п.п.44.1, 134.1, 135.5.4 Податкового кодексу України зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік - 1 249 170 грн, за 2015 рік - 1 689 948 грн, І квартал 2016 року - 2 718 652 грн, І півріччя 2016 року - 2 832 536 грн. - 0002601402, яким позивачу за порушення п.п.185.1, 187.1, 188.1, 192.1, 198.1, 198.6, 200.1, 200.2 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» всього в сумі 520 841,25 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 416 673,00 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 104 168,25 грн; - 0002611402, яким позивачу за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних за жовтень 2015-травень2016 на суму 316 673,00 грн визначено штраф в розмірі 50% в сумі 158 336,50 грн. Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із цим позовом до суду. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України). Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Згідно з положеннями пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). При цьому, податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим, відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників. Поряд з цим, згідно абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних показників податкової звітності виникають за наявності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника. Відтак, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Як вбачається з акта перевірки, зменшення від`ємного значення податку на прибуток, збільшення грошового зобов`язання з ПДВ та застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій ґрунтується на наступних обставинах: - невідображення позивачем у складі доходів компенсацій, які позивач, на думку відповідача, мав отримати від інвесторів/покупців нерухомості в якості відшкодування витрат, здійснених позивачем на користь контрагентів ТОВ «Комфортна Оселя-Оболонь» та ТОВ «Комфортна Оселя» (1 583 366 грн); - невідображення позивачем у складі інших доходів суми безоплатно отриманих будівельно-монтажних робіт по безтоварним операціях з ТОВ «Гранд Девелопмент» (та його субпідрядником ТОВ «Брокбудкепітал») (1 249 170 грн). На думку Відповідача, вищезазначені порушення позивача зумовили завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 2 832 536,00 грн (1 583 366 + 1 249 170). Окрім цього, на думку відповідача, вищезазначені порушення автоматично призвели до заниження позивачем суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 416 673,00 грн та, як наслідок, недотримання позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, між позивачем і ТОВ «Гранд Девелопмент» було укладено договір на виконання будівельних робіт від 25.03.2014 р. № 25-03-14/1 на об`єкті «Житлово-офісний комплекс з об`єктами інфраструктури для обслуговування населення по проспекту Оболонському, 26. В результаті виконання цього Договору ТОВ «Гранд Девелопмент» виконало для позивача в липні 2014 року будівельні роботи (розроблення ґрунту, засипка траншей, переміщення залізобетонних конструкцій, тощо) на загальну суму 1 249 169,62 грн. з ПДВ, що підтверджується актом виконаних робіт від 28.07.2014 p (а.с.87-93 том 2). З метою виконання вищезазначеного Договору, ТОВ «Гранд Девелопмент» залучало субпідрядну організацію ТОВ «Брокбудкепітал» для виконання підготовчих та будівельних робіт на вищезазначеному Об`єкті, що підтверджується відповідними договорами, актами приймання-передачі виконаних робіт, податковими накладними (а.с.87-93 том 2). До того ж, відповідачем не заперечується факт передачі будівельних робіт від ТОВ «Гранд Девелопмент» на позивача, що на переконання суду є належною і достатньою підставою для формування відповідних показників звітності. Натомість доводи відповідача про те, що будівельні роботи були отримані позивачем безоплатно через відсутність доказів виконання таких будівельних робіт третіми особами в ланцюгу постачання є лише припущенням посадових осіб відповідача через відсутність будь-яких доказів того, що будівельні роботи не були виконані третіми особами за цивільно-правовими угодами. Суд приймає до уваги те, що контролюючим органом не надано доказів проведення документальних перевірок контрагента позивача в рамках яких було б встановлено неправомірне формування вказаним суб`єктом господарювання показників податкової звітності по взаємовідносинам з позивачем. З аналогічних підстав судом відхиляються доводи контролюючого органу про відсутність у третьої особи в ланцюгу постачання ТОВ «Брокбудкепітал» достатніх трудових ресурсів, адже податкова інформація має бути перевірена під час проведення документального контрольного заходу, чого в даному випадку зроблено не було. В розумінні ст.16 ПК України, навіть за умови допущення попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару/надання послуг певних порушень податкового законодавства, дані обставини тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення відповідних сум до складу показників податкової звітності. ПК України не містить в собі таких підстав для зменшення платнику податків від`ємного значення податку на прибуток, як наявність висновку посадової особи податкового органу щодо ознак «фіктивності» контрагента в ланцюгу постачання, а фактичність господарських операцій позивача з прямим контрагентом підтверджується належним чином завіреними копіями доказів, що наявні в матеріалах справи. В той же час, відповідачем не було надано належних та допустимих на підтвердження факту отримання позивачем безоплатних будівельно-монтажних робіт при взаємовідносинах з ТОВ «Гранд Девелопмент», внаслідок чого посилання відповідача на заниження позивачем доходу в сумі 1 249 170 грн є необґрунтованими. Стосовно невідображення позивачем у складі доходів компенсацій, які позивач, на думку відповідача, мав отримати від інвесторів/покупців нерухомості в якості відшкодування витрат, здійснених позивачем на користь контрагентів ТОВ «Комфортна Оселя-Оболонь» та ТОВ «Комфортна Оселя» (1 583 366 грн), суд зазначає наступне. В ході проведення перевірки ПАТ «Будинок побуту «Оболонь» контролюючим органом встановлено взаємовідносини позивача із постачальниками ПАТ «Комфортна Оселя - Оболонь» і ТОВ «Комфортна Оселя» згідно з наданими до перевірки договорами. Зокрема, відповідно до договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та газу на технологічні потреби від 03.07.15 б/н, укладеного між Виконавцем (ТОВ «Комфортна Оселя») і Споживачем (ПАТ «Будинок побуту «Оболонь»), Виконавець зобов`язується здійснити Споживачеві поставку необхідної кількості газу для дахових котелень, надавати вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Крім того, до перевірки надано договір про проведення робіт з обслуговування, управління та утримання будинку, прибудинкової території та забезпечення житлово комунальними послугами від 03.11.15 № 3-11-15/1, укладений між виконавцем ТОВ «Комфортна Оселя - Оболонь» і Позивачем ПАТ «Будинок побуту «Оболонь». Відповідно до предмету даного договору виконавець зобов`язується надавати (виконувати) всі необхідні послуги (роботи) з обслуговування, управління та утримання першої черги комплексу. Перевіркою встановлено, що ПАТ «Будинок побуту «Оболонь» фактично виступає замовником будівництва ЖК «Obolon Residences», що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, буд. 26, а основними інвесторами будівництва першої черги ЖК «Obolon Residences» виступають ТОВ «КУА ОЗОН», що діє за рахунок та в інтересах ЗНВПФ «Девелопмент», та ТОВ «Фінансова компанія «Основа Інвест». В перевіряємому періоді позивач реалізовував житлові і нежитлові приміщення та машино-місця на користь інших суб`єктів господарювання (фізичних осіб та СПД-ФО). Суть спору в цій частині виходить із того, що на переконання контролюючого органу позивач отримував дохід у формі компенсації вказаними інвесторами витрат позивача щодо спожитої теплової енергії та інших послуг, що надавались ПАТ «Комфортна Оселя - Оболонь» та ТОВ «Комфортна Оселя», однак такий дохід не було відображено в бухгалтерській і податковій звітності. Позивач в свою чергу вважає, що він такий дохід не отримував, а будь-які документи, що підтверджують обов`язок інвесторів компенсувати позивачу витрати за послуги від ПАТ «Комфортна Оселя - Оболонь» та ТОВ «Комфортна Оселя», взагалі відсутні та ніколи не укладались. Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. № 290, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства) за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Дохід визнається в разі наявності всіх умов, передбачених пунктом 8 зазначеного Положення (стандарту) бухгалтерського обліку. Відповідно до пункту 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. № 290, дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов: покупцеві передані ризики й вигоди, пов`язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив); підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами); сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена; є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов`язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені. Слід зазначити, що аналогічно пункту 8 ПСБО 15, однією з умов якого для визначення доходу від реалізації продукції є впевненість у збільшенні економічних вигод, пункт 10 ПСБО 15 містить вимогу стосовно імовірності надходження економічних вигод від надання послуг, як умову для визначення доходу, пов`язаного з наданням послуг. В акті перевірки відповідач не навів доказів з якими останній пов`язує збільшення активів та/або зменшення зобов`язань позивача для донарахування доходів. Отже відповідач не встановив та не надав доказів наявності критеріїв та підстав для визнання факту отримання позивачем означено доходу. Також відповідач не зазначив які вигоди отримує позивач від інвесторів/покупців нерухомості, чи існує імовірність отримання таких вигод та на підставі яких первинних документів, договорів чи інших доказів ґрунтується така імовірність. Натомість, як зазначив позивач, єдина вигода, яку отримав або міг отримати позивач від інвесторів/покупців нерухомості у взаємозв`язку із придбанням послуг та/або здійснення компенсаційних платежів на користь ТОВ «Комфортна Оселя», ТОВ «Комфортна Оселя-Оболонь» полягає у грошових коштах за продаж об`єктів нерухомості. Такі кошти відображені позивачем у складі власних доходів, що не заперечується відповідачем. Усі договори, які були укладені між позивачем та інвесторами, не містять жодних положень, які б надавали позивачу право та/або зобов`язували інвесторів здійснити компенсаційні платежі на користь позивача, окрім оплати вартості приміщень. Також умовами договорів чи інших документів, які наявні у Товариства та аналізувались Органом ДФС, не передбачено надання позивачем будь-яких послуг на користь інвесторів. Укладені між позивачем і ТОВ «КУА «ОЗОН» (ТОВ «Драгон Есет Менеджмент») інвестиційні договори щодо черги І Комплексу, а саме: інвестиційний договір № 29-04-13/1 від 29.04.2013 p.; інвестиційний договір № 04-02-14/1 від 04.02.2014 p.; інвестиційний договір № 17-06-15/1 від 17.06.2015 p.; інвестиційний договір № 01-07-15/1 від 01.07.2015 р. не містять жодних умов щодо компенсації (відшкодування) ТОВ «КУА «ОЗОН» (ТОВ «Драгон Есет Менеджмент») теплової енергії, житлово-комунальних послуг або про надання Позивачем будь-яких послуг. Договір на організацію будівництва спорудження об`єкта будівництва по проекту « 1-а черга житлово-офісного комплексу з об`єктами інфраструктури для обслуговування населення по проспекту Оболонському, 26 в Оболонському районі м. Києва від 30.12.2013 р., укладений між ТОВ «ФК «ОСНОВА ІНВЕСТ» (Управитель) і позивачем (Забудовник), також не містить жодних умов щодо компенсації (відшкодування) ТОВ «ФК «ОСНОВА ІНВЕСТ» позивачу його витрат на придбання теплоенергії та житлово-комунальних послуг або про надання позивачем яких-небудь послуг. Аналогічним чином договори купівлі-продажу квартир / нежитлових приміщень з фізичними особами та фізичними особами - підприємцями не містять жодних умов про компенсацію такими особами витрат позивача на придбання теплової енергії та житлово- комунальних послуг або про надання позивачем будь-яких послуг на користь зазначених осіб. З огляду на викладене, надання позивачем рахунків покупцям (інвесторам) квартир та інших нежилих приміщень у Комплексі з метою отримання від них компенсації (відшкодування) вартості витрат, понесених на утримання Комплексу, у тому числі Об`єктів продажу, не відповідає вимогам договорів, положенням (стандартам) бухгалтерського обліку. Отже, а ні ТОВ «ФК «ОСНОВА ІНВЕСТ», а ні ТОВ «КУА «ОЗОН» (ТОВ «Драгон Есет Менеджмент»), а ні фізичні особи, як інвестори не мали жодних підстав та зобов`язань перед позивачем щодо здійснення компенсації (відшкодування) Позивачу його витрат на теплоенергію та житлово-комунальні послуги, у зв`язку з цим, Позивач не мав підстав для нарахування доходів у вигляді компенсації (відшкодування) вищезазначених витрат. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 04.05.2017 №0002591402, №0002601402, №0002611402 є протиправними та підлягають скасуванню. Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied