Рішення адміністративного суду від 2024-03-28 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до УПП Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП Чекань Василя Васильовича,\~Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Чакань Василя Васильовича серії ЕАС №6951442 від 07.05.2023, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03.10.2023 року в задоволенні адміністративного позову [PERSON] відмовлено. Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при проведенні фіксації швидкості руху транспортного засобу вимірювальна техніка повинна бути стаціонарно вмонтована і тримання в руках засобів фіксації заборонено. Крім того, патрульні поліцейські знаходилися на ділянці дороги, яка не обладнана відповідним попереджуючим знаком про можливу фіксацію швидкості руху за допомогою спеціальних технічних засобів. Зауваження позивача про відсутність знаку 5.76 «Фото-відеофіксування порушень», та готовність пройти з інспектором по маршруту руху з метою підтвердження даного факту залишилося без належного реагування та правової оцінки при винесенні постанови. Також позивач зазначає, що при прийнятті рішення судом першої інстанції повністю проігноровано твердження позивача про те, що \~у оскаржуваній постанові відсутні відомості про те, хто саме проводив фотофіксацію , адже її здійснював інший співробітник поліції, відомості про якого відсутні, своє службове посвідчення він не пред`являв. В інструкції з експлуатації до приладу «TruCam LTI 20/20», у розділі 4 «Дорожні установки» в пункті «Вибір місця розташування біля дороги» описаний, так званий «ефект косинуса», який завжди присутній при вимірах цим приладом. Більш того, у цьому розділі дані таблиці перерахунку швидкості, яка показана на радарі у реальну швидкість (залежно від кута між позицією приладу і напрямком руху автомобіля). Даний кут залежить від кривизни дороги, відстані на якому розташований прилад від краю дороги і відстані між приладом і автомобілем. Відповідно до цієї ж інструкції «ефект косинуса» завжди працює на стороні автомобіліста. Однак, поліцейські лише інколи вказують на цей кут, а так само інші дані, які впливають на правильність і точність вимірювань. Якщо не була зафіксована відстань від приладу до транспортного засобу та від приладу до краю дороги, може мати місце при значних відстанях суттєва похибка у визначенні швидкості і розсіювання лазерного проміння, що веде за собою попадання в зону вимірювання інших транспортних засобів і, відповідно некоректне вимірювання швидкості саме його транспортного засобу. Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу де він виклав свій погляд на обставини справи та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Крім цього зазначив, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. При цьому позитивні результати повірки приладу свідчить, що за умов експлуатації згідно інструкції похибка вимірювання становить до 2 км/год. Так домисли позивача стосовно неможливості вимірювання таким способом є необґрунтованими, такими що не відповідають дійсності та не підтвердженими жодними доказами. Як вбачається з листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 року № 22-38/49 лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Закон України «Про Національну поліцію» не зобов`язує встановлювати знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху. Таким чином, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримання запровадженого ПДР швидкісного режиму. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі № 607/4677/21. У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів зазначає таке. Судом першої інстанції встановлено, що 07.05.2023 відносно позивача складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6951442 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Згідно змісту даної постанови, 07.05.2023 о 13.28 год. водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Audi Q7 д.н.з. \~ [NUMBER] рухався зі швидкістю 74 км/год у населеному пункті с. Яноші, чим перевищив максимально допустиму швидкість на 24 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Вважаючи оскаржувану постанову відповідача протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення та законність дій щодо винесення оскаржуваної постанови. Колегія суддів\~не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає таке. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно зі статтею 1 Закону України\~Про дорожній рух\~від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі\~Закон 3353-XII) Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань). За визначенням, наведеним у статті 14 Закону 3353-XII, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. У силу приписів\~статті 14 Закону № 3353-XII\~учасники дорожнього руху серед іншого зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього\~Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Як встановлено пунктом 12.9 (б)\~Правил дорожнього руху, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306\~(далі по тексту\~ПДР), водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил. Згідно з вимогами\~пункту 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з\~Кодексу України про адміністративні правопорушення\~та інших законів України (частина 1\~статті 2 КУпАП). Відповідно до\~ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно зі\~ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Положеннями ч.1\~ст. 14-2 КУпАП\~передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням\~правил дорожнього руху\~з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), , несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу,\~. Статтею 33 КУпАП\~передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Відповідно до частини 1\~статті 122 КУпАП\~перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно із приміткою\~статті 122 КУпАП\~суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень, в тому числі і у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів,\~якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій\~статті 14-2 цього Кодексу. З аналізу наведених норм слідує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1\~ст. 122 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, виноситься на власника транспортного засобу або належного користувача. Щодо доведеності у спірних правовідносинах вчиненого позивачем адміністративного правопорушення п. 12.9.(б)\~ПДР\~при керуванні транспортним засобом Audi Q7 \~д.н.з. [NUMBER] з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів у населеному пункті на 24 км/год колегія суддів зазначає таке. Статтею 279-1 КУпАП\~передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій\~статті 14-2 цього Кодексу. За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України ,,Про захист персональних даних. Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Згідно зі\~ст. 280 КУпАП\~орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до\~ст. 283 КУпАП\~розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова серії ЕАС №6951442 від 07.05.2023 містить всі обов`язкові відомості, передбачені\~ст. 283 КУпАП. У пункті 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, яка затверджена\~Наказом Міністерства внутрішніх справ України №13 від 13 січня 2020 року\~(далі\~Інструкція), зазначено, що уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне: 1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі; 2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою; 3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; 4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи; 5) наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу; 6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу зареєстрованого за межами України - інформації про особу, яка ввезла його на територію України; 7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відповідно до\~статті 245 КУпАП\~завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно зі\~статтею 247 КУпАП\~обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Статтею 69 КАС України\~передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до\~статті 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до частин 1 та 4\~статті 9 КАС України\~розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У силу частини 1\~статті 72 КАС України\~доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За нормами частини 2\~статті 77 КАС України\~в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Факт руху автомобіля, яким керував позивач, зі швидкістю 74 км/год, підтверджується фотознімком, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM № ТС000647 (а.с. 48), який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-MI/1-2903-2012 (а.с. 55) та пройшов повірку, чинну до 26 грудня 2023, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/26897 (а.с. 54). Відповідно до Переліку засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437, вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM фірми Laser Technology, Inc., США, (номер за Державним реєстром засобів вимірювальної техніки) У3197-12 міжповірочний інтервал становить 1 рік. Крім того, можливість використання виробу "TruCAM LTІ 20/20" виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку. Отже, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/26897 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС000647 до застосування, а тому відсутні підстави ставити під сумнів результати вимірювання швидкості транспортного засобу даним приладом. Доводи позивача що використання приладу у ручному режимі, а не стаціонарно монтованим способом суперечить вимогам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», є безпідставними, оскільки статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Отже, вказаною нормою не встановлено обмежень щодо використання лазерного вимірювача швидкості TruCam в ручному режимі. Правомірність використання приладу TruCam саме в ручному режимі підтверджується листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» Міністерства економічного розвитку та торгівлі (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ») від 01.10.2019 №№ 22-38/49, відповідно до якого лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання. Можливість використання приладу TruCam LTI 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання) та не суперечить вимогам законодавства. Отже, використання приладу TruCam відбувається у автоматичному режимі як у мобільному, так і у статичному положенні, а тому користування приладом у ручному режимі не є порушенням. При цьому, лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Щодо доводів апелянта про відсутність дорожніх знаків про початок та закінчення населеного пункту, та інформування про відеофіксацію станом на час вчинення адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2024 витребувано у Служби автомобільних доріг у Закарпатській області інформацію щодо розташування дорожніх знаків 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», 5.49 "Початок населеного пункту" та 5.50 "Кінець населеного пункту" с. Яноші на автомобільній дорозі міжнародного значення М-24, а саме перед населеним пунктом с. Яноші Закарпатської області станом на \~07.05.2023. Листом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області на виконання ухвали суду від 18.01.24 проінформовано, що підрядними дорожніми організаціями не встановлювався дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху перед с. Яноші на автодорозі державного значення М-24 Велика Добронь-Мукачево-Берегово-КПП «Лужанка». Водночас, станом на 22.02.2024 року під час контрольного обстеження автодороги державного значення М-24 Велика Добронь-Мукачево-Берегово-КПП «Лужанка» зафіксовано в наявності \~встановлені дорожні знаки 5.49 «Початок населеного пункту «Яноші» та 5.50 «Кінець населеного пункту «Яноші» (а.с. 149-150). Вказане свідчить, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вину позивача у вчиненому правопорушенні. Суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позивача про те, що вказана ділянка догори М-24 біля с. Яноші не містить обмеження швидкості руху 50 км/год, і на цій ділянці дороги відсутній знак, який би інформував про можливу відео (фото) фіксацію. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем протиправно притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1\~ст. 122 КУпАП, а отже наявні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови ЕАС №6951442 від 07.05.2023. Відповідно до п. 3 ч. 3\~ст. 286 КАС України\~за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. З урахуванням висновків суду наявність підстав для скасування постанови від 06.09.2023, колегія суддів вважає наявними підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до\~ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші\~аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. З урахуванням викладеного та на підставі п.4 ч.1\~ст. 317 КАСУ\~колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позову. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів\~ст. 139 КАС України. Позивачем сплачено судовий збір усього у сумі 1180,96 грн., у тому числі за подання позову у розмірі 536,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією \~№0.0.30832778700.1 від 07.07.2023, та за подання апеляційної скарги у розмірі 644,16 грн, що підтверджується квитанцією № 3Т1С-0365-7К5С-12ХЗ від 17.12.2023. При цьому, колегія суддів зазначає, що поверненню підлягає лише сума сплаченого судового збору, у той час як комісії банківських установ поверненню не підлягають.

Результат розгляду: granted