Рішення адміністративного суду від 2022-06-28 00:00:00+03

Позивач, Фізична особа-підприємець [PERSON] , звернулася 21.07.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача \~Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просила: - визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2020 №Ф-84714-51\~ щодо сплати позивачем боргу на загальну суму 35 588,74 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування позову вказано, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці; фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту). Зазначила, що не здійснює підприємницьку діяльність, не подавала звітність та не отримувала доходи, а тому не є платником єдиного внеску. Також звертає увагу суду на помилки які допущені відповідачем при складанні зазначеної вимоги. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2021 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що вимога не містить будь-яких розрахунків, проте виходячи з суми визначеної відповідачем недоїмки зі сплати ЄСВ, вбачається її розрахунок за період 2017 рік-2020 рік. Суд вказав, що не зважаючи на те, що позивачка не отримувала дохід у звітному періоді або окремому місяці, ФОП зобов`язаний сплачувати ЄСВ, не зважаючи на те, що не здійснював підприємницьку діяльність. Позивачка не є особою яка відповідно до Закону про ЄСВ має пільги по нарахуванню та сплаті ЄСВ як фізична особа - підприємець, тобто не звільняється від його сплати. Стосовно доводів позивачки щодо порушення відповідачем формальних правил та процедур, суд першої інстанції зазначив, що навіть за наявності окремих недоліків оформлення вимоги, окремі дефекти не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Разом з цим, що відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону №2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені по єдиному внеску не застосовуються, відтак контролюючий орган мав всі передбачені законодавством підстави для винесення вимоги про сплату боргу та направлення її на адресу позивачки. Вимога відповідає всім критеріям, визначеним Законом №2464 та Інструкції №449, як по формі, так і по змісту, а тому відсутні підстави для її скасування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачкою подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. \~В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, зазначаючи про те, що вимога не містить будь-яких розрахунків, проте виходячи з суми визначеної відповідачем недоїмки зі сплати ЄСВ, вбачається її розрахунок за період 2017 рік-2020 рік, підтвердив факт не з`ясування обставин, що мають значення для справи, не витребував розрахунків суми грошових коштів, яка вказана у вимозі та проігнорував твердження позивачки про невідповідність суми грошових коштів, вказаних у вимозі дійсним обставинам справи. Крім того, посилаючись на наявність окремих недоліків оформлення вимоги та окремі дефекти, суд не уточнює їх та на них не вказує. Позивачка зауважує, що нею у позовній заяві вказані порушення, які стосуються вимоги та які, на її думку, підтверджують протиправність вимоги та необхідності її скасування. Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору. Разом з цим, на адресу суду від Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшов лист, в якому Головне управління ДПС у Запорізькій області повідомляє, що через введення на території України воєнного стану Державною податковою службою України видано наказ від 24.02.2022 №4243-о з метою збереження життя та здоров`я працівників ДПС України та її територіальних органів встановлено простій у роботі, зокрема ГУ ДПС у Запорізькій області, заявник просить відкласти розгляд судових справ, у яких стороною є ГУ ДПС у Запорізькій області. З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що 24.02.2022 року Указом Президента України "Про ведення воєнного стану" №64/2022 введено воєнний стан на території України з 05 години 30 \~\~хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. Відповідно до Указу Президента України від 14.03.2022 року "Про продовження воєнного стану" №133/2022 воєнний стан на території України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 року "Про продовження воєнного стану" №259/2022 воєнний стан на території України продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Оскільки розгляд даної справи 05.05.2022 року здійснюється в письмовому провадженні в порядку ст. 311 КАС України, то відсутні підстави для виклику в судове засідання учасників справи. Так, згідно ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Матеріалами справи підтверджується, що суд першої інстанції розглянув дану справу в порядку письмового провадження, таким чином, вищевказаний лист Головного управління ДПС у Запорізькій області не може бути підставою для відкладення розгляду справи або виклику в судове засідання учасників справи. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] , зареєстрована як фізична особа підприємець 29.11.1999, (Дата запису: 03.08.2007 Номер запису: 20940170000001203) та взяття на облік як платника податків 01.12.1999 і як платника єдиного внеску 07.12.1999. 06.11.2020 Головним управління ДПС у Запорізькій області була прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-84714-51У з якої вбачається, що у позивачки наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 35 588,74 грн. Позивачка вважає протиправною вимогу про сплату боргу (недоїмки). Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив. Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010, Податкового кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-IV від 15.05.2003, норми Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яка затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 21 грудня 2020 року\~ №790). Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України. Питання сплати єдиного внеску регулюється нормами Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI. 03 червня 2020 року набрав чинності пункт 5 розділу І Закону України від 13 травня 2020 року № 592-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» (Закон №592-ІХ), відповідно до положень якого розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI доповнено пунктом 9-15. Так, згідно з абзацами 1 та 2 пункту 9-15 Закону №2464-VI (у редакції Закону №592-ІХ) підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на день набрання чинності Законом №592-ІХ з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини 1 статті 4 цього Закону, за період з 01 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом № 592-ІХ, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання протягом 90 календарних днів з дня набрання чинності Законом №592-ІХ, зокрема платниками, зазначеними у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 01 січня 2017 року до дня набрання чинності Законом №592-ІХ. Зазначена звітність подається платником виключно у випадку, якщо вона не була подана раніше. Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з пояснювальної записки до проекту Закону №592-ІХ убачається, що його прийняття було обумовлено, зокрема, тим, що встановлення обов`язку сплати єдиного соціального внеску без отримання доходу не відповідає легальній меті державного регулювання цього виду відносин та є непослідовним у контексті самого Закону, який визначає об`єктом нарахування єдиного соціального внеску саме отриманий дохід. Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-84714-51\~ датована 06.11.2020, тобто після набрання чинності пункту 5 розділу І Закону України від 13.05.2020 року №592-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників». При цьому, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з аналізів матеріалів справи, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-84714-51 від 06.11.2020 сформована контролюючим органом без врахування положень Закону України від 13.05.2020 року №592-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників». Матеріалами справи підтверджується, що в позові позивачка зазначала, що \~вимога про сплату боргу/недоїмки формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи, однак їй не надсилався акт про проведення перевірки. При цьому позивачка в позові зазначала, що вже більше 7-ми років не здійснює будь-якої діяльності та не отримує доход. З цього приводу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне. Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953, затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка є чинною на час виникнення спірних відносин між сторонами. Ця Інструкція визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів. Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. У випадку, передбаченому абзацом 2 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення. У випадках, передбачених абзацами 3 та/або 4 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): - \~платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); - платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). За приписами пункту 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу. Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу. Водночас, у відповіді/поясненні відповідача (№1418/08-01-05-07 від 22.06.2022) на ухвалу Третього апеляційного адміністративного від 05.05.2022 року про витребування у учасників справи доказів та пояснення з наступних питань: 1. Чи отримувала позивачка в період з 2017 по 2020 рік дохід? 2. Чи була позивачка з зазначений період найманим працівником? 3. Чи надавала позивачка заяву до контролюючого органу про списання несплачені станом на день набрання чинності Законом №592 суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування згідно пункту 9-15 Закону України № 592? 4. Чи була здійснена відповідачем документальна перевірки при формуванні вимоги від 06.11.2020 №Ф-84714-51У щодо заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 35588,74 грн. 5. У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначена сума недоїмки в розмірі 37788,74грн. (а.с. 37), натомість у вимозі зазначена сума недоїмки в розмірі 35588,74грн. (а.с. 12). Відповідачу слід надати пояснення з приводу розбіжності в сумах недоїмки та надати розрахунок суми, що визначена відповідачем у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2020 №Ф-84714-51У, - контролюючий орган зазначив, що неможливо надати інформацію про доходи ФОП [PERSON] за період 2017-2020 року у зв`язку з ненаданням податкової звітності за вказаний період. Аналізуючи зазначену відповідь контролюючого органу, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що контролюючим органом порушено вимогу пункту 4 розділу VI Інструкції №449, згідно якого вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу, а також порушено пункт 5 розділу І Закону України від 13 травня 2020 року № 592-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» (Закон №592-ІХ), відповідно до положень якого розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI доповнено пунктом 9-15 (текст зазначеного пункту викладено вище). Отже, контролюючий орган сформував вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-84714-51 від 06.11.2020 щодо сплати 35 588,74 грн. з порушенням норм податкового законодавства, що тягне її скасування. Так, згідно інтегрованої картки платника податків ФОП [PERSON] станом на 07.09.2021 року рахується заборгованість по єдиному внеску у сумі 35 588,74грн., за період 2017-2020 роки (а.с. 12, 39-42, 43), однак наявність цієї інформації не достатньо для формування вимоги про сплату боргу. Облікові дані інформаційної системи контролюючого органу не можуть бути достатньою та єдиною підставою для формування вимоги про сплату боргу (недоїмки), а відтак відповідачем не було дотримано, зокрема процедури, що визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07,052015 року за № 508/26953), та Законом № 2464-VI, що призвело до формування незаконної вимоги. Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, шо вимоги позивачки про визнання протиправною та скасування \~вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-84714-51 від 06.11.2020 є обгрунтованими. Позов ФОП [PERSON] підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вищезазначене є мотивом для врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивачки та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи, викладені відповідачем. Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування. Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. Виходячи з результатів апеляційного перегляду підлягають розподілу на користь позивачки судові витрати: судовий збір за подачу позову 908 грн. та за подачу апеляційної скарги 1362грн. згідно квитанції №0.0.2201346557.1 від 19.07.2021 та №0.0.2348267744.1 від 19.11.2021.

Результат розгляду: granted