Рішення адміністративного суду від 2022-07-27 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №798-ДК/337ПО/08/01-21 від 09.12.2021 року. До початку судового засідання від представника позивача Гуцола Р.І. надійшла заява про відмову від позову та стягнення судових витрат. В заяві посилається на те, що після відкриття судом провадження у справі №713/2851/21, рішенням Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 05 січня 2022 року №798-ДК/0001РПО/02/01/-22 спірна у справі постанова державного інспектора контролю за використанням та охороною земель Стражира М.Т. була скасована, а справа закрита в порядку п.3 ч.1 ст.293 КУпАП Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 13.01.2022 заяву представника позивача Гуцола Руслана Івановича задоволено та прийнято відмову позивача від позову. Закрито провадження в адміністративній справі за позовом [PERSON] , в інтересах якого за договором діє адвокат Гуцол Руслан Іванович, до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у зв`язку із відмовою позивача від позову. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на користь [PERSON] , судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 454,00 гривні та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 гривень, всього 15454,00 (П`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири) гривні. Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове рішення, яким частково скасувати ухвалу у частині - зменшення заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу, що має бути стягнута з відповідача. Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, не відповідає ознакам співмірності, визначених ч.5 ст.134 КАС України. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Суд першої інстанції ухвалюючи судове рішення в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу виходив з того, що розмір витрат підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Враховуючи прийняття судом відмови позивача внаслідок задоволення позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для присудження понесених позивачем [PERSON] у справі витрат із відповідача на підставі ст.140 КАС України. Проте апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом першим частини третьої вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При цьому, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом з тим, частина шоста статті 134 КАС України визначає, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, відповідно до частини сьомої цієї статті, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи слідує, що адвокатом Гуцолом Р.І. на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції надано: акт №2 від 17.12.2021 року приймання-передачі наданої правової допомоги за договором №9/2021 від 14 грудня 2021 року про надання правової допомоги, Додаткову угоду №1 від 14 грудня 2021 року до Договору №9/2021 від 14 грудня 2021 року про надання правової допомоги, квитанцію №29 від 20.12.2021 року. Правова допомога адвоката відповідно до акту приймання-передачу наданої правової допомоги складається з: вивчення наданих Клієнтом і зібраних Бюро документів; аналіз актуальної судової практики; формування правової позиції; погоджувальна та консультативна взаємодія з Клієнтом; написання, підписання та виготовлення позовної заяви; формування додатків до позову (копіювання, друк, завірених копій документів); оформлення поштового відправлення; інше. Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн. з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо

Результат розгляду: partial