Рішення адміністративного суду від 2022-02-11 00:00:00+02

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала справа № 2а-2957/09 за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі про зобов`язання перерахувати та виплатити недоплачену державну соціальну допомогу дитині війни. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2009 року у вказаній справі, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.08.0011 року, позов [PERSON] було задоволено частково: зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси провести перерахунок та виплату [PERSON] недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу дитині війни з урахуванням щомісячного підвищення пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по грудень 2008 року включно. 22.04.2021 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що його батько - [PERSON] , який виступав позивачем у справі № 2а-2957/09, помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 16.03.2019 року. Заявник зазначив, що він є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] , що підтверджується довідкою державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеси. Посилаючись на ст. 379 КАС України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заявник просив замінити стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2009 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 30.08.2011 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2021 року у задоволені заяви [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження було відмовлено. Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, [PERSON] подав апеляційну скаргу, обґрунтовану порушенням судом норм процесуального права. В поданій апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що відсутність виконавчого провадження на час звернення із заявою про заміну сторони не є матеріально-правовою перешкодою для заміни сторони правонаступником (спадкоємцем), і не суперечить загальній меті адміністративного судочинства, про що вказано у ч. 4 ст. 379 КАС України. Апелянт вважає, що для того, щоб отримати виконавчий лист із правильними відомостями про нового учасника виконавчого провадження, слід подати заяву про заміну сторони виконавчого провадження. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при розгляді його заяви не було застосовано положення ч. 4 ст. 379 КАС України, згідно якої відсутність відкритого виконавчого провадження не є підставою для заборони заміни сторони виконавчого провадження. Крім того апелянт не погодився із висновком суду першої інстанції стосовно того, що у правовідносинах між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] неможливе правонаступництво. З огляду на викладене апелянт просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2021 року та постановити нове судове рішення, яким замінити стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2009 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 30.08.2011 року на його правонаступника [PERSON] . Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України. Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне: Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції посилався на те, що правонаступництво у виконавчому провадженні можливо на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Суд зазначив, що заявником не надано до суду доказів про відкрите виконавче провадження, а в \~матеріалах справи відсутні підтвердження про видачу виконавчого листа. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що підстави для заміни сторони у виконавчому листі відсутні. Крім того, суд зазначив, що у виниклих правовідносинах неможливе правонаступництво виходячи з того, що право на здійснення перерахунку та виплату недоплачену державну соціальну допомогу нерозривно пов`язані з [PERSON] та не може бути передано до іншої особи в порядку спадкування. Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне: У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Статтею 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. У виконавчому провадженні заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 379 КАС України, а саме: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 4 ст. 379 КАС України). Згідно частин першої та другої статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Положення частини п`ятої статті 15 цього Закону передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження. У контексті наведених вище положень Закону № 1404-VIII слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження являє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону. При цьому, згідно частини четвертої статті 379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Відтак для реалізації права заявника на виконання судового рішення, належним є звернення його із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Вказаний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 09.06.2021 року № 1718/2-а-1904/11. Крім того, Верховним Судом у постанові від 31.10.2018 у справі №2-а-3494/11, у постановах від 07.03.2019 у справі № 617/7748/12 та від 31.10.2019 у справі № 617/1926/12 сформована та застосована правова позиція, згідно якої заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання. Верховний Суд у постанові від 09.06.2021 року № 1718/2-а-1904/11 вказав, що вказаний вище висновок в спірних правовідносинах необхідно розуміти таким чином, що заміна сторони виконавчого провадження не пов`язується із необхідністю примусового виконання рішення та допустима без наявності відкритого виконавчого провадження та до видачі виконавчого листа. Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, при вирішенні справи колегія суддів враховує зазначені вище висновки Верховного Суду. У даній справі, судове рішення в якій переглядається, ключовим питанням для заявника є виконання судового рішення за соціальними виплатами, нарахованими на підставі рішення суду особі, яка померла, та спадкоємцем якої є заявник. Таким чином, належним способом захисту права заявника як спадкоємця померлого позивача є заміна сторони виконавчого провадження. Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що виниклі у даному випадку правовідносини не допускають правонаступництва. Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1227 ЦК України встановлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Отже, ЦК України не визначено строку, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що суми соціальних виплат, у даному випадку допомоги, передаються членам сім`ї спадкодавця. Таким чином, спірні правовідносини допускають правонаступництво. Відповідно до копії свідоцтва про смерть \~Серії [NUMBER] , виданого 16.03.2019 року [PERSON] помер [INFO] . Згідно довідки державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 20.01.2021 року № 44/02-14, 12.07.2019 року відкрито спадкову справу № 373л/2019 до майна померлого [PERSON] . Також у вказаній довідці зазначено, що єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Із змісту наданої довідки нотаріуса вбачається, що заявник [PERSON] є єдиним спадкоємцем усього майна померлого [PERSON] , а отже, має право на спадкування коштів за постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2009 року у справі № 2а-2957/09. З огляду на все вище зазначене колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення поданої [PERSON] заяви про заміну сторони виконавчого провадження у справі 2а-2957/09 та приходить до висновку, що подана [PERSON] заява про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню. Згідно ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи все вище викладене, колегія судів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті ухвали від 19.07.2021 року було порушено норми процесуального права, що призвело до її неправильного вирішення, а відтак, відповідно до ст. 317 КАС України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення заяви [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження.

Результат розгляду: granted