Рішення адміністративного суду від 2024-06-05 00:00:00+03

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІРМА АНДА" (далі позивач, ТОВ «ФІРМА АНДА») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Харківській обл.), в якому просило: -визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Харківській обл. № 55/20-40-04-16-23 від 24.10.2023 про виключення з Реєстру платників єдиного податку, прийняте щодо ТОВ «ФІРМА АНДА» . - зобов`язати ГУ ДПС у Харківській обл. поновити статус платника єдиного податку 3 групи юридичної особи ТОВ «ФІРМА АНДА» з 30.09.2023 та включити до Реєстру платників єдиного податку. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 позов залишено без задоволення. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити адміністративний позов. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що контролюючим органом не була проведена документальна перевірка платника податку. Вважає, що при прийнятті рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи відповідачем не були виконані всі вимоги передбачені Податковим кодексом України (далі ПК України), не надано доказів проведення документальної перевірки позивача. З огляду на допущені відповідачем порушення процедури прийняття відповідного рішення, позивач вважає, що наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення №55/20-40-04-16-23 від 24.10.2023 про виключення ТОВ «ФІРМА АНДА» з реєстру платників єдиного податку з 30.09.2023. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що за рішенням ГУ ДПС у Харківській обл. від 24.10.2023 № 55/20- 40-04-16-23 було проведено анулювання реєстрації платника єдиного податку ТОВ «ФІРМА АНДА» та виключено з Реєстру платників єдиного податку 30.09.2023 у зв`язку з тим, що вказаним підприємством було порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме: - наявність податкового боргу по податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств, який сплачують iншi пiдприємства на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, чим порушено підпункт 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 та підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга \~підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами. 01.04.2020 \~згідно даних електронного кабінету ТОВ «ФІРМА АНДА» (ЄДРПОУ 36817212) перебувало на податковому обліку як платник єдиного податку на третій групі. 09.10.2023 ТОВ «ФІРМА АНДА» отримало Акт про результати перевірки платника єдиного податку та виявлені порушення щодо перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку № 29589/20-40-04-16- 04/36817212 від 02.10.2023. У відповідності до вищевказаного акту встановлено, що відповідно до індивідуальної картки платника ІС «Податковий блок» у ТОВ «ФІРМА АНДА» станом на 30.09.2023 обліковується податковий борг у сумі 83 801,70 грн., який виник за рахунок несплати податкових зобов`язань. Таким чином виявлено порушення умов перебування позивача на спрощеній системі оподаткування - наявний податковий борг по єдиному податку з юридичних осіб на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, чим порушено приписи п.п.298.2.3. п. 298.2 ст. 298 та пп. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК України. Відповідно індивідуальної картки платника в АІС «Податковий блок» у ТОВ «ФІРМА АНДА» станом на 30.09.2023 обліковувався податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у загальній сумі 83 801,70 грн., який виник за рахунок несплати податкових зобов`язань, чим порушено пп. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 та пп. 3 п. 299.10 ст. 299 ПКУ. 03.10.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу ТОВ «ФІРМА АНДА» було направлено акт про результати перевірки платника єдиного податку від 02.10.2023 № 29859/20-40-04-16-04/36817212. Вказане поштове відправлення з повідомленням про вручення № 0600050274575 було повернено на адресу ГУ ДПС у Харківській обл. з відміткою «отримано за довіреністю» 19.10.2023. 26.10.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу ТОВ «ФІРМА АНДА» було направлено рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку від 24.10.2023 № 55/20-40-04-16-23. Вказане поштове відправлення з повідомленням про вручення № 0600055461624 було повернене на адресу ГУ ДПС у Харківській обл. з відміткою «отримано за довіреністю» 12.11.2023. 13.11.2023 ТОВ «ФІРМА АНДА» отримано рішення № 55/20- 40-04-16-23 від 24.10.2023 про виключення ТОВ «ФІРМА АНДА» з реєстру платників єдиного податку з 30.09.2023. Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем забезпечено дотримання ч. 2 ст. 19 Конституції України, під час реалізації управлінської функції контролю правильно з`ясовано обставини фактичної дійсності, належно розтлумачено зміст норм права, надано правильну кваліфікацію діянням приватної особи, унаслідок чого вчинене управлінське волевиявлення узгоджується зі змістом нормативного регламентування та з характером, предметом та наслідками вчинків приватної особи. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України. Згідно з п. 300.1. ст. 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій. Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений ст. 299 ПК України, відповідно до п. 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Згідно із положеннями п. 3 пункту 299.10. статті 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 цього Кодексу. Відповідно до п. 8 підпункту 298.2.3. п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів. Згідно з п. 300.1 ст. 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій. Відповідно до п. 299.11 ст. 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом. Зміст наведеної правової норми дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої групи у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №820/5346/17. Як вбачається з відповіді ГУ ДПС у Харківській обл. від 24.11.2023, наявної в матеріалах справи, по ТОВ «ФІРМА АНДА» складались наступні акти камеральних перевірок: акт про результати камеральної перевірки з питання граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 29.09.2023 №29592/20-40-04-16-03, податкове повідомлення-рішення (форма «Н») від 27.10.2023 №0/34127/0416 на суму 742,44 грн. (станом на теперішній час податкове повідомлення-рішення неузгоджене); акт про результати камеральної перевірки з питання неподання податкової декларації з ПДВ за вересень 2023 року від 23.10.2023 №31785/20-40-04-16-03 (термін винесення податкового повідомлення-рішення не настав). Документальні планові, позапланові та фактичні перевірки ТОВ «ФІРМА АНДА» у 2023 році не проводились. Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах. В порушення наведеної норми, відповідачем в акті перевірки не зазначено на підставі яких саме даних ГУ ДПС у Харківській обл. зроблено висновком про наявність у ТОВ «ФІРМА АНДА» податкового боргу у вказаній сумі, що унеможливлює встановлення джерела походження інформації про несвоєчасну сплату позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання. Твердження відповідача про те, що згідно з даними індивідуальної картки платника податків АІС «Податковий блок» у ТОВ «ФІРМА АНДА» станом на 30.09.2023 обліковувався податковий борг по податку на нерухоме майно, вiдмiнне вiд земельної дiлянки, сплачений юридичними особами, якi є власниками об`єктiв нежитлової нерухомості у загальній сумі 83 801,70 грн., який виник за рахунок несплати податкових зобов`язань, чим порушено пп. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 та пп. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки оскаржуване рішення №55/20-40-04-16-23 від 24.10.2023 не містить посилань на зазначені обставини. Також, в оскаржуваному рішенні не зазначено період виникнення боргу та неможливо встановити протягом яких саме послідовних кварталів встановлена наявність у позивача податкового боргу. Слід зауважити, що ПК України не передбачено, що за певних обставин може бути перенесено перехід на загальну систему оподаткування або прийняття вказаного спірного рішення на більш пізніший строк, ніж це передбачено п.п. 8 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України. Пунктом 86.2 ст. 86 ПК України визначено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу. Положеннями пункту 86.7. 86.2 статті 86 ПК України визначено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки. Платник податків має право брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податку має право надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду (п.п. 86.7.3 п.86.7. 86.2 ст. 86 ПК України). Таким чином, неповідомляючи позивача про наявність податкового боргу та акт перевірки, податковий орган, всупереч наведеним положенням позбавив позивача права брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки та надати свої заперечення на акт перевірки. Крім того, згідно з п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Отже, в силу положень пункту 59.1 статті 59 ПК України відповідач зобов`язаний був надіслати позивачу податкову вимогу про сплату боргу у спосіб, визначений ПК України, чого зроблено не було. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 22.06.2022 по справі №810/2065/18. Зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі Щокін проти України (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та у рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі Серков проти України (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли з урахуванням правових наслідків існування податкового боргу (якими є втрата права на застосування спрощеної системи оподаткування) платнику єдиного податку в обов`язковому порядку має бути надіслана податкова вимога безвідносно до суми боргу. Проте, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції, контролюючим органом не подано доказів направлення на адресу заявника податкової вимоги. Отже, за відсутності обставин реальної обізнаності заявника із існуванням податкового боргу або об`єктивної неспроможності заявника не знати про існування податкового боргу, колегія суддів вважає, що відповідачем не забезпечено виконання положень ч.2 ст.2 КАС України при винесенні оскарженого рішення. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку ТОВ «ФІРМА АНДА» діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства. Враховуючи викладене, а також допущені відповідачем порушення умов та порядку прийняття оскаржуваного рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, колегія суддів дійшла висновку про те, що контролюючим органом не було дотримано процедури виключення позивача з реєстру платників єдиного податку, отже не доведено правомірності рішення ГУ ДПС у Харківській обл. №55/20-40-04-16-23 від 24.10.2023 про анулювання свідоцтва платника податку ТОВ «ФІРМА АНДА», що зумовлює скасування такого рішення в судовому порядку. При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього. З метою ефективного захисту порушеного права позивача, колегія суддів вважає, що ефективним способом поновлення порушеного права позивача у спірних відносинах буде зобов`язання ГУ ДПС у Харківській обл. поновити статус позивача шляхом включення \~до реєстру платників єдиного податку. Як наслідок доводи апеляційної скарги є слушними. Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується\~ст. 322 КАС України,\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний\~з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6\~Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. Відповідно до\~ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Згідно \~із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 \~ч. 1 ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у \~відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм \~матеріального права. Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду \~скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог ТОВ «ФІРМА АНДА» \~в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір, \~згідно квитанції №3041 від 10.01.2024, в розмірі 3028 грн. (а.с.7), за подання апеляційної скарги, згідно платіжної інструкції №3068 від 19.03.2024, сплачено судовий збір \~в розмірі 4542 грн. (а.с.34). Зважаючи на наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права колегія суддів \~прийшла до висновку про наявність підстав для задоволення \~вимог апеляційної скарги, та скасування рішення суду першої інстанції.

Результат розгляду: granted