Рішення адміністративного суду від 2022-04-27 00:00:00+03

26.11.2021р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач Головне управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Тарабан О.О. ВП № 65547193 від 11.11.2021р. про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин (а.с.1-6, 33). Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2021р. заявлений позов задоволено; скасовано постанову ВП № 65547193 від 11.11.2021р. про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. (а.с.49-51). Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов залишити без розгляду (а.с.74-80). Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в розглядуваному випадку державний виконавець діяв у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження», оскільки після відкриття виконавчого провадження 25.05.2021р. пенсійним органом не виконано рішення суду з причин відсутності оригіналу довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення стягувача [PERSON] для здійснення перерахунку пенсії за вислугу років. Станом на 11.11.2021р. вимоги виконавчого документа боржником не виконані; інформація про повне виконання рішення суду не надходила. При цьому, згідно долученого розрахунку від 27.09.2021р. позивач ГУ ПФ України у Львівській обл. рішення суду виконав лише частково. В частині правомірності постанови державного виконавця наголошує на тому, що до боржника було доведено інформацію про наявність примусового виконання рішення суду; боржник попереджався про необхідність його виконання, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання. Таким чином, державним виконавцем підставно винесено постанову про накладення штрафу на боржника ВП № 65547193 від 11.11.2021р. у розмірі 5100 грн. за невиконання судового рішення та зобов`язано останнього виконати виконавчий документ протягом 10 робочих днів. Виходячи з викладеного, державним виконавцем прийнята спірна постанова про накладення штрафу в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Позивачем ГУ ПФ України у Львівській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми діючого законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.97-100, 110-113). Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав. Як достовірно встановлено під час судового розгляду, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження № 65547193, з виконання виконавчого листа № 380/11735/20, виданого 06.05.2021р. Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській обл. перерахувати та виплатити [PERSON] пенсію за вислугою років із 01.04.2019р. у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, на підставі оновленої та виданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки № 11/2785 від 23.10.2020р. про розмір грошового забезпечення [PERSON] за посадою, відповідною (аналогічною) його останній перед звільненням штатній посаді станом на 05.03.2019р. у відповідності до вимог ст.ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів /КМ/ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим врахуванням при перерахунку пенсії щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій. 25.05.2021р. на підставі ст.ст.3, 4, 24-27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скерував сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. Вказана постанова надійшла на адресу позивача 28.05.2021р. за вх. № 7276/14 (а.с.28-30). Листом ГУ ПФ України в Львівській обл. вих. № 1300-5308-8/53354 від 11.06.2021р. (вх. № 5580/03.1-12/4 від 17.06.2021р.) повідомлено орган державної виконавчої служби про те, що у зв`язку з відсутністю довідки про розмір грошового забезпечення пенсійним органом надіслано до Адміністрації Державної прикордонної служби України запит стосовно довідки № 11/2785 від 23.10.2020р. про розмір грошового забезпечення [PERSON] в цілях виконання рішення суду від 16.02.2021р. у справі № 380/11735/20. Після надходження вказаної довідки судове рішення буде виконано в межах покладених судом зобов`язань (а.с.17-18). Станом на 06.09.2021р. інформація щодо виконання рішення суду в справі № 380/11735/20 не надходила. Враховуючи вищевикладене, 06.09.2021р. державним виконавцем в порядку ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» скеровано боржнику вимогу № 22576, в якій з метою недопущення порушення прав та інтересів стягувача зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. в триденний термін з дня отримання вимоги повідомити інформацію про стан виконання згаданого судового рішення та надати документальне підтвердження (а.с.26-27). 10.09.2021р. позивачем направлено листа до Адміністрації Державної прикордонної служби України стосовно скерування оригіналу довідки № 11/2785 від 23.10.2020р. про розмір грошового забезпечення [PERSON] станом на 05.03.2019р. (а.с.16). Відповідно до листа ГУ ПФ України в Львівській обл. вих. № 1300-5308-8/82931 від 20.09.2021р. (вх. № 9603/03.1-25/4 від 24.09.2021р.) по причині відсутності довідки про розмір грошового забезпечення пенсійним органом скеровано листом № 1300-5308-5/79922 від 10.09.2021р. заяву до Адміністрації Державної прикордонної служби України про видачу оригіналу довідки про розмір грошового забезпечення [PERSON] станом на 05.03.2019р. згідно із постановою КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Після надходження довідки вказане рішення суду буде передане на виконання (а.с.14-15). 20.09.2021р. за вхідним № 3542/5 з Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшов до пенсійного органу оригінал довідки № 11/2785 від 23.10.2020р. (а.с.10-11). Після отримання цієї довідки ГУ ПФ у Львівській обл. частково виконало рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.02.2021р. у справі № 380/11735/20, а саме: здійснено перерахунок пенсії [PERSON] з 01.04.2019р. у розмірі 100 % суми підвищення пенсії; сума доплати становить 101259 грн. 21 коп. 11.11.2021р. державним виконавцем винесено постанову ВП № 65547193 від 11.11.2021р. про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин, яка надійшла на адресу ГУ ПФ України у Львівській обл. 18.11.2021р. за вх. № 15974/14. (а.с.24). В оскаржуваній постанові державний виконавець керувався тим, що 10.11.2021р. на адресу відповідача надійшов адвокатський запит від 08.11.2021р. з інформацією про те, що довідка Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/2785 від 23.10.2020р. була направлена до ГУ ПФ України у Львівській обл. 27.10.2020р., що підтверджується листом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.10.2021р., а також була предметом дослідження у справі № 380/11735/20. Також матеріалами справи стверджується, що Адміністрацією Державної прикордонної служби України на підставі звернення пенсіонера [PERSON] скеровано на адресу ГУ ПФ України у Львівській обл. довідку № 11/2785 від 23.10.2020р. про розмір грошового забезпечення, яка надійшла 28.10.2020р. за вх. № 354/5. У зв`язку з відсутністю правових підстав для перерахунку пенсії ця довідка листом № 1300-5308-5/97448 від 27.11.2020р. була повернута позивачем без виконання (а.с.7). З приводу вказаних обставин між сторонами виник спір, який був вирішений в судовому порядку (справа № 380/11735/20). При цьому, за твердженням позивача, предметом дослідження у справі № 380/11735/20 була лише копія довідки № 11/2785 від 23.10.2020р., яку позивач додав до позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вирішуючи наведений спір та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Судом встановлено, що предметом дослідження у справі № 380/11735/20 була копія довідки № 11/2785 від 23.10.2020р., яку позивач додав до позову. Окрім цього, зазначена копія довідки не може враховуватись для виконання рішення суду, оскільки не є оригіналом. На момент винесення оскаржуваної постанови від 11.11.2021р. ГУ ПФ України у Львівській обл. було виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.02.2021р. у справі № 380/11735/20. Однак, державний виконавець не перевіряв виконання цього рішення та наклав штраф. Суд встановив, що рішення суду позивач не виконав в тій частині, що стосується виплати пенсії, однак таке відбулося з незалежних від позивача причин, які, на переконання суду, є поважними в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», що не було перевірено відповідачем під час прийняття спірної постанови та виключає можливість накладення штрафу на боржника. Крім того, державним виконавцем в оскаржуваній постанові про накладення штрафу не надано вмотивованого обґрунтування про визнання або невизнання причин невиконання рішення суду неповажними, а також не обґрунтовано наступне: відповідь якої форми і змісту та на які саме постанови державного виконавця повинен був надати позивач. З огляду на наведене, оскаржувана постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, з огляду на наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ключовим питанням під час вирішення розглядуваного спору є з`ясування поважності причин невиконання боржником судового рішення, від чого безпосередньо залежить правомірність накладення на позивача спірного штрафу. Розглядувані правовідносини регулюються приписами Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» та КАС України. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно приписів ст.129-1 Конституції суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з ч.1 ст.5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Частиною 1 ст.18 наведеного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з п.п.1, 16 ч.3 ст.18 згаданого Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. Статтею 75 зазначеного Закону установлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч.4 ст.19 згаданого Закону). Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Обґрунтовуючи поважність причин невиконання рішення суду, позивач наголошує на тому, що неможливість проведення перерахунку пенсії згідно рішення суду була зумовлена відсутністю оригіналу довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/2785 від 23.10.2020р. про розмір грошового забезпечення [PERSON] станом на 05.03.2019р. згідно із постановою КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Також після надходження оригіналу цієї довідки пенсійним органом був проведений перерахунок пенсії стягувача. Подальша невиплата перерахованої пенсії зумовлена відсутністю відповідного бюджетного фінансування. Натомість, у спірній постанові ВП № 65547193 від 11.11.2021р. державним виконавцем наголошено на тому, що 10.11.2021р. на адресу органу державної виконавчої служби надійшов адвокатський запит від 08.11.2021р. з інформацією про те, що вищезазначена довідка Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/2785 від 23.10.2020р. направлена до ГУ ПФ України у Львівській обл. 27.10.2020р., що стверджується листом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.10.2021р., а також була предметом дослідження у справі № 380/11735/20. Отже, за висновками державного виконавця станом на 11.11.2021р. вимоги виконавчого документа боржником не виконані. Вказані обставини (наявність довідки про грошове забезпечення у позивача до початку судового розгляду справи, її дослідження судом, неможливість перерахунку пенсії за відсутності в пенсійного органу оригіналу вказаної довідки, часткове виконання рішення і об`єктивні причини такого часткового виконання) входять у предмет дослідження під час вирішення судом розглядуваної справи. Стосовно скерування 27.10.2020р. на адресу пенсійного органу довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/2785 від 23.10.2020р. колегія суддів враховує, що дійсно така довідка була повернута ГУ ПФ України у Львівській обл. її адресатові, що стверджується листом № 1300-5308-5/97448 від 27.11.2020р. (а.с.7). Вказані обставини мали місце до моменту винесення рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі № 380/11735/20 (16.02.2021р.) та відкриття виконавчого провадження ВП № 65547193 (25.05.2021р.). За таких умов факт скерування спірної довідки на адресу позивача, її повернення без реалізації до виникнення судового спору та до початку примусового виконання рішення суду не може впливати на оцінку дій боржника у виконавчому провадженні в розрізі ст.75 Закону України «Про виконавче провадження». Приписами ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. Згідно з ч.1 ст.45 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. Відповідно до ч.3 цієї статті органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Відповідно до п.2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. Правлінням ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р., довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії. Отже, буквальний аналіз наведених норм свідчить про те, що чинним законодавством не врегульовано питання порядку надання підтверджуючих документів (зокрема, оригіналу довідку про розмір грошового забезпечення) під час виконання рішення суду щодо перерахунку та виплати пенсії за вислугу років на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення. Разом з тим, приписами ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Згідно ч.8 цієї статті особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Також в силу вимог п.3 ч.3 ст.18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Отже, як сторони виконавчого провадження повинні були забезпечити надходження до боржника оригіналу довідки про розмір грошового забезпечення [PERSON] для перерахунку його пенсії, так і державний виконавець не був позбавлений можливості за зверненням сторін виконавчого провадження сприяти в отриманні спірної довідки. При цьому, колегія суддів враховує, що в листах № 1300-5308-8/53354 від 11.06.2021р., № 1300-5308-8/82931 від 20.09.2021р. боржник повідомляв державного виконавця про неможливість виконання рішення через відсутність довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/2785 від 23.10.2020р. про розмір грошового забезпечення [PERSON] станом на 05.03.2019р.; для її отримання пенсійний орган скерував відповідний запит (а.с.14-15, 17-18). Згідно супровідного листа Адміністрації Державної прикордонної служби України № 115-26194/0/6-21-вих. від 13.09.2021р. оригінал довідки № 11/2785 від 23.10.2020р. про розмір грошового забезпечення [PERSON] скерований на адресу ГУ ПФ України у Львівській обл. (а.с.10-11). Таким чином, боржник інформував державного виконавця про неможливість своєчасного виконання рішення через наявність об`єктивної перешкоди відсутність оригіналу довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/2785 від 23.10.2020р. про розмір грошового забезпечення [PERSON] , вжив заходів для отримання вказаної довідки. Після отримання 20.09.2021р. довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України № 11/2785 від 23.10.2020р. позивачем ГУ ПФ у Львівській обл. здійснено перерахунок пенсії [PERSON] з 01.04.2019р. у розмірі 100 % суми підвищення пенсії; сума доплати становить 101259 грн. 21 коп. (а.с.8-9). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Щодо доводів апелянта про нездійснення боржником повідомлення про часткове виконання рішення суду колегія суддів враховує, що сам факт такої бездіяльності не складає складу правопорушення, визначеного ст.75 Закону України «Про виконавче провадження». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Натомість, державний виконавець під час прийняття рішення про накладення штрафу зобов`язаний пересвідчитися у невиконанні боржником судового рішення без поважних причин. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В розглядуваному випадку винесенню спірної постанови про накладення штрафу не передували дії державного виконавця, спрямовані на з`ясування такої обставини, що призвело до накладення штрафу за обставин здійсненого перерахунку пенсії та відсутності з`ясування дійсних причин невиконання вимог виконавчого документа в повному обсязі. Стосовно виплати перерахованої пенсії колегія суддів зазначає наступне. Під час судового розгляду з`ясовано, що ГУ ПФ України у Львівській обл. не виконало в повному обсязі рішення суду у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України, оскільки згідно ст.8 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно зі ст.23, п.п.20, 29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Відповідно до постанови КМ України № 1279 від 16.12.2020р. «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», яка набрала чинності з 01.04.2021р., впроваджено централізоване фінансування виплати пенсій. Таким чином, виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, здійснюється централізовано після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У підтвердження наведеного пенсійним органом представлено Бюджет ГУ ПФ України у Львівській обл. на 2021 рік та зміни до нього, Звіт про виконання бюджету ГУ ПФ України у Львівській обл. на 01.10.2021р., лист ПФ України № 2800-04-5/30473 від 25.06.2021р. стосовно заборгованості на виконання рішень судів (а.с.116-121). Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. в частині виплати заборгованості за період з 01.04.2019р. по 30.09.2021р. в сумі 101259 грн. 21 коп. за відсутності відповідного фінансового забезпечення та без фактичної наявності коштів з бюджету не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.06.2018р. у справі № 757/29541/14-а, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору. Таким чином, колегія суддів приходить до однозначного висновку про те, що позивач вчинив всі залежні від нього дії для забезпечення перерахунку та виплати перерахованої суми пенсії [PERSON] на виконання рішення суду. У той же час, період невиконання рішення суду (з 25.05.2021р. по 27.09.2021р.) зумовлений наявністю об`єктивних причин, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення. Постанова державного виконавця про накладення штрафу не містить обґрунтувань щодо реальної можливості позивача сплатити стягувачеві суму перерахованої пенсії та умисного невчинення цих дій. Таким чином, обставини, які повідомив позивач, в своїй сукупності свідчать про реальну фінансову неможливість виконати судове рішення, оскільки невиплата в повному обсязі коштів за виконавчим документом зумовлена не недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а відсутністю відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, що не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин, оскільки виділення коштів на фінансування не залежить від волі окремого керівника територіального органу ПФ України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, немає правових підстав. Згідно зі ст.6 КАС України та ст.17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19.03.1997р. у справі «Горнсбі проти Греції», п.40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії», заява №22774/93, п.66, ECHR 1999-V). Так, у п.53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному і вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26.04.2005р., і у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19.02.2009р.). Основною функцією судового рішення є відновлення порушених прав позивача (стягувача). Заради цього відновлення Держава визначає пріоритет інтересів постраждалої сторони - стягувача, порушені права якої було визнано та поновлено судом і видано відповідний виконавчий документ. Таким чином, ураховуючи процес поновлення порушених прав позивача (стягувача) шляхом видачі відповідного виконавчого документу, законодавством у сфері примусового виконання рішень встановлений найвищий пріоритет прав стягувача у виконавчому провадженні у порівнянні з колом прав боржника. Принцип «res judicata» (принцип обов`язковості судового рішення) покладає на боржника обов`язок виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не очікуючи відповідних дій державного виконавця. У силу зазначеного правового принципу саме боржник повинен проявити достатню розумність і обачність для того, щоб уникнути негативних наслідків, пов`язаних із невиконанням судового рішення. Через призму наведених положень у розглядуваній ситуації невиконання судового рішення позивачем в частині виплати перерахованої суми пенсії за період з 01.04.2019р. по 30.09.2021р. в сумі 101259 грн. 21 коп. на користь [PERSON] , за відсутності відповідного фінансового забезпечення та без фактичної наявності коштів з бюджету, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Такі підстави невиконання рішення суду, апеляційний суд вважає поважними, оскільки грошові кошти у вигляді перерахованої суми пенсії не є власністю позивача, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок державного бюджету. Окрім цього, позивач вживав залежні від нього заходи для належного та своєчасного виконання рішення суду, тобто, проявив достатню розумність і обачність для того, щоб уникнути негативних наслідків, пов`язаних із невиконанням судового рішення. Відтак, часткове невиконання судового рішення відбулось із незалежних від позивача причин, які слід визнати поважними у розумінні ст.ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», що виключає можливість накладення штрафу на боржника. Враховуючи, що позивачем виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.02.2021р. по справі № 380/11735/20 не в повному обсязі не з його вини, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про неправомірність спірної постанови про накладення штрафу правильними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінюючи в сукупності вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, а тому заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів. Згідно ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Результат розгляду: denied