Рішення адміністративного суду від 2022-07-01 00:00:00+03

[PERSON] , [PERSON] (надалі також [PERSON] , [PERSON] , позивачі) звернулись з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі також ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач), у якому просили суд зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області подання про повернення [PERSON] збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 2664,50 грн та про повернення [PERSON] збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 7993,50 грн. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року у справі № 500/856/22 позовні вимоги задоволено. 14 квітня 2022 року судом першої інстанції зареєстровано заяву позивачів про долучення доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу та винесення додаткового рішення, яким просять стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачів судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14700,00 грн. Додатковим рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року у справі № 500/856/22 заяву позивачів задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Тернопільській області на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Тернопільській області на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ в Тернопільській області, просить скасувати додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року у справі № 500/856/22 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що позивач належним чином не обґрунтував суму компенсації витрат на правову допомогу, яка б фактично відповідала дійсно наданим адвокатом послуг та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрати на професійну правничу допомогу, а також не надано копію квитанції, яка б свідчила про оплату послуг адвоката. Позивачі не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Також, із додатковим судовим рішенням в частині відмовлених вимог не погодились позивачі, вважаючи, що таке прийнято з порушенням норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просять скасувати додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року в частині відмови в задоволенні заяви позивачів про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10700,00 грн, та прийняте нове рішення, яким задовольнити заяву позивачів у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовують тим, що суд першої інстанції з власної ініціативи, всупереч правовим позиціям Верховного Суду, за відсутності клопотання іншої сторони вирішив питання щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Заперечення відповідача від 14.04.2022 № 1900-0902-7/10817 щодо задоволення витрат на професійну правничу допомогу (надалі також - Заперечення), на думку позивачів, не є клопотанням про зменшення розміру таких витрат. Вважають, що суд першої інстанції неправильно визначив співмірність витрат позивачів на професійну правничу допомогу, чим фактично втрутився в договірні відносини між адвокатом та клієнтом. У відзиві на апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] ГУ ПФУ в Тернопільській області заперечило обґрунтованість апеляційних вимог позивачів та просило залишити апеляційну скаргу без задоволення. Враховуючи те, що апеляційні скарги подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами згідно з положеннями статті 311 КАС України. Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що такі не підлягають задоволенню з наступних підстав. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. \~ Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частинами першою та другою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України). Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною п`ятою цієї ж статті встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. За положеннями статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Результат розгляду: denied