Рішення адміністративного суду від 2022-05-16 00:00:00+03

До Київського окружного адміністративного суду звернувся [PERSON] (надалі - позивач) з позовом до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (надалі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] (надалі - третя особа 1), Білогородська сільська рада Бучанського району Київської області (надалі - третя особа 2), в якому просив суд, з урахуванням уточненої заяви: - визнати протиправною бездіяльність Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району Київської області у доступі до публічної інформації та у не наданні запитуваної інформації на обов`язковий адвокатський запит від 05.05.2021 адвоката Макарова В.М.; - зобов`язати Гореницьку сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати достовірну та повну інформацію адвокату Макарову В.М. на його адвокатський запит від 05.05.2021. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що [PERSON] здійснюючи адвокатську діяльність, шляхом представництва інтересів свого клієнта - [PERSON] , надіслав на офіційну електронну адресу Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області адвокатський запит від 11.02.2021 з проханням надати інформацію про наявність вільних земельних ділянок за певними цільовим призначенням, належних до обліку Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Вказаний адвокатський запит був підписаний кваліфікованим електронним підписом адвоката (позивача). 18.02.2021 на електронну пошту [PERSON] від Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області надійшов лист-відповідь вих. №302/02-26 від 18.02.2021, що не містив запитуваної інформації. Водночас безпосередньо від Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області жодної відповіді на адвокатський запит від 11.02.2021 не надійшло. У зв`язку з цим 05.05.2021 [PERSON] повторно надіслав на електронну адресу відповідача адвокатський запит із проханням надати відповідну інформацію. Однак 08.05.2021 відповідач надіслав на адресу електронної пошти позивача лист з відмовою у наданні запитуваної інформації з посиланням на обставину надання Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області 18.02.2021, як правонаступником Гореницької сільської ради, відповіді на попередній адвокатський запит від 11.02.2021. Таку відмову у наданні публічної інформацію позивач вважає протиправною, оскільки: відповідач не надав підтвердження фактів припинення Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області як юридичної особи та безпідставно відмовив у наданні запитуваної інформації на адвокатський запит від 05.05.2021. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року позов задоволено: - визнано протиправною бездіяльність Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у доступі адвоката Макарова Вадима Михайловича до публічної інформації, шляхом не надання запитуваної інформації на обов`язковий адвокатський запит від 05.05.2021 адвоката [PERSON] ; - зобов`язано Гореницьку сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати достовірну та повну інформацію адвокату Макарову Вадиму Михайловичу на його адвокатський запит від 05.05.2021; - стягнуто на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса місця проживання (перебування): [ADDRESS] ) документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (код ЄДРПОУ 04358514, адреса місцезнаходження: 08114, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Гореничі, вул. Соборна, 204). Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем та третьою особою 2 ( надалі - апелянти) подано до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянти посилаються на те, що отримання документів (в т.ч. адвокатських запитів), адресованих Гореницькій сільській раді, та надання відповідей на них саме Білогородською сільською радою, як правонаступником першої, не суперечить чинному законодавству У країни. Крім того, апелянт зазначає, що позовна заява подана [PERSON] , як фізичною особою, а не адвокатом, отже з цих підстав позовна заява підлягає залишенню без розгляду. Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги у повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу та зазначив, що відповідачем не надано повну відповідь на адвокатське звернення. Також, позивач зазначає, що позовну заяву подано через «Електронний суд», а в розділі позивач не можливо додати слово «адвокат» . За наведених у відзиві обставин, позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного. Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 11 лютого 2021 року адвокат Макаров В.М., представляючи інтереси фізичної особи [PERSON] надіслав на електронну адресу Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із адвокатський запит від 11 лютого 2021 року. В тексті цього адвокатського запиту позивач посилаючись на приписи ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» просив відповідача повідомити інформацію про наявність вільних земельних ділянок із певним цільовим призначенням (а саме: «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», «для ведення особистого селянського господарства», «для індивідуального дачного будівництва»), належних до обліку Гореницькій сільській раді, із зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок. Вказана інформація запитувалася адвокатом для свого клієнта (третьої особи 1), з метою реалізації останнім права на безоплатне отримання земельної ділянки. До цього запиту були додані належним чином засвідчені копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордеру на надання правової допомоги. Листом від 18 лютого 2021 року вих. №302/02-26 Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області відмовила позивачу (адвокату) у наданні запитуванної інформації, посилаючись на відсутність інформації про вільні земельні ділянки, розташовані на території Білогородської сільської ради. При цьому, третя особа 2 повідомила позивача про такі причини відсутності у неї запитувано інформації: розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №715-р «Про визначення адміністративних центірв та затвердження територій територальних громад Київської області» затверджено територію Білогородської територіальної громади з центром у м. Білогородка Києво-Святошинського району Кивїської області. До зазначеної громади увійшли 10 сіл, які входили до території обслуговування Білогородської, Бобрицької, Гореницької, Музичанської та Святопетрівської сільських рад. Відповідно до рішень Білогородської сільської ради, прийнятих 09.12.2020 на ІІ позачерговій сесії VIIІ скликання, розпочато процедуру реорганізації перелічених сільських рад, шляхом їх приєднання до Білогородської сільської ради. З огляду на наведене в Білогородській сільській раді наразі не була проведена інвентаризація земель, які увійшли до складу об`єднаної територіальної громади. У свою чергу жодної відповіді на вказаний адвокатський запит від 11 лютого 2021 року безпосередньо від Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на адресу позивача не надійшло. З огляду на наведені обставини, адвокат Макаров В.М. 05 травня 2021 року надіслав на елктронну адресу Гореницької сільської ради адвокатський запит від 05 травня 2021 року, де посилаючись на обставини не надання відповідачем відповіді на адвокатський запит від 11 лютого 2021 року та водночас отримання від Білогородської сільської ради листа від 18.02.2021 вих. №302/02-26, повторно просив відповідача надати інформацію запитувану інформацію. До цього запиту були додані належним чином засвідчені копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордеру на надання правової допомоги та листа Білогородської сільської ради листа від 18 лютого 2021 року №302/02-26. В той же день, 05 травня 2021 року від Гореницької сільської ради у відповідь на адвокатський запит від 05 травня 2021 року на скриньку електронної пошти адвоката надійшло електронне повідомлення наступного змісту: «…Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області припинила свої повноваження, як юридична особа, в зв`язку із децентралізацією органів місцевого самоврядування, та знаходиться в процесі реорганізації, шляхом приєднання до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області з 09 грудня 2020 року. Відповідь на Ваш адвокатський запит від 11лютого 2021 року була надана правонаступником - Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області 18 лютого 2021 року. На підтвердження своїх доводів до електронного листа-повідомлення була додана сканкопія рішення Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області від 09 грудня 2020 року №17 «Про початок реорганізацію Гореницької сільської ради шляхом приєднання до Білогородської сільської ради». Не погоджуючись із такою відповіддю відповідача, вбачаючи допущення відповідачем протиправної бездіяльності у надані відповіді по суті адвокатського запиту від 05 травня 2021 року, позивач звернувся із цим позовом до суду. Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що як станом на дату отримання адвокатського запиту, так і на час розгляду справи у суді першої інстанції, Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області (код ЄДРПОУ 04358514) не припинена як юридична особа. За актуальними даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Гореницької сільської ради внесений запис «в стані припинення", 16.12.2020. Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ним органу щодо припинення юридичної особи в результаті реорганізації». Отже, відповідач не був позбавлений права надати позивачу відповіді на адвокатське звернення. Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 40 Конституції України закріплено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права на звернення регулює Закону України «Про інформацію» (надалі - Закон N 393/96-ВР), за приписами частини першої статті 1 якого громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. У статті 3 Закону N 393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина перша). Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства (частина друга). Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (частина третя). Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб (частина четверта). За приписами статті 4 Закону N 393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. У частині 1 статті 5 Закону N 393/96-ВР передбачено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. За приписами ч. 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (надалі - Закон №2939-VI) розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією; 2) інформація, що запитується, належить до категорії (інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону. Згідно частини 2 статті 22 Закону №2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб). За змістом пункту 1 частини 1 статті 23 цього Закону професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема, забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності. Частиною 1 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства. Відповідно до частин 2, 3 вказаної статті Закону орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту. У разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивачем до направленого Гореницькій сільській раді адвокатського запиту від 05 травня 2021 року були додані належним чином засвідчені копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордеру на ведення справи. Отже, адвокатський запит від 05 травня 2021 відповідав вимогам ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що не заперечується іншими учасниками справи, та відповідно мав бути розглянутий відповідачем у встановленому законом порядку. Проте, з аналізу змісту електронного листа відповідача від 05 травня 2021 року на адвокатський запит позивача вбачається, що останній не містить відповідей на поставлені у запиті питання. Колегія суддів звертає увагу, що станом на дату отримання адвокатського запиту відповідачем, так і на час розгляду справи у суді першої інстанції, Гореницька сільська рада Києво-Святошинського району Київської області (код ЄДРПОУ 04358514) не припинена як юридична особа. За актуальними даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Гореницької сільської ради внесений запис «в стані припинення", 16.12.2020. Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ним органу щодо припинення юридичної особи в результаті реорганізації». Під час розгляду даної справи відповідач не надав суду будь-яких доказів того, що запитувана позивачем інформація є інформацією з обмеженим доступом. Відповідно до статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Згідно з пунктом 31 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міським радам надані виключні повноваження прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, земель яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення цих меж цих повноважень та умов їх здійснення. Відповідно до статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою, здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою. Частиною 1 статті 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету. За змістом частини 2 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до частини 5 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову. До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову. Відповідно до пункту 2.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №10 від 29.09.2016, згідно з ч. 5 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» спеціально уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади з питань земельних відносин та його територіальні органи забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах. З аналізу норм права колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме відповідач згідно з його компетенцією зобов`язаний володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність. Більше того, відповідач також залишається розпорядником цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у його фактичному володінні. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07 лютого 2020 року по справі № 127/13810/17 та від 14.05.2020 року по справі №127/5403/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи. Отже, відповідач як розпорядник інформації зобов`язаний був надати на запит позивача наявну в нього інформацію, задокументовану будь-якими засобами та на будь-яких носіях. З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що формальна відмова Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у наданні інформації на адвокатський запит є протиправною, та про допущення останньою протиправної бездіяльності по відношенню до позивача в частині надання запитуваної інформації на обов`язковий адвокатський запит від 05.05.2021. Щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, колегія суддів зазначає наступне. Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду. Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд. Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта. Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16 травня 2019 року по справі № 826/17220/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи. Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом. Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року по справі № 818/600/17 та від 21 листопада 2019 року по справі № 344/8720/16-а та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи. З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів вважає, що в даному випадку судом першої інстанції правомірно зобов`язано відповідача надати адвокату (позивачу) достовірну та повну інформацію на його адвокатський запит від 05.05.2021. Щодо посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно не залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] , колегія суддів зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що при поданні позовної заяви засобами підсистеми "Електронний суд" у адвоката не має можливості вносити зміни у реквізити позивача та місце підпису. Ці данні формує автоматично відповідний модуль і не має вини у адвоката, що при реєстрації у підсистемі "Електронний суд" у 2018 році підситема "Електронний суд" не реєструвала адвокатів, а надавала можливість реєструватися як фізичній особі. При цьому, у зв`язку з відсутністю технічних можливостей внесення змін у реквізити позивача та у місце підпису при поданні позову адвокатом засобами підсистеми "Електронний суд", так як відсутні для цього технічні можливості, просить залишити заяву представника відповідача та третьої особи 2, щодо залишення позовної заяви без розгляду - без задоволення. Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції повинен був залишити позовну заяву без розгляду є необґрунтованим з тих підстав, що пунктом першим частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності. Предметом спору в даній справі є вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у доступі до публічної інформації та ненаданні запитуваної інформації на обов`язковий адвокатський запит від 05.05.2021 року адвоката [PERSON] . Так, позивач у позові зазначено, що останній є адвокатом України, який здійснює свою діяльність на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4465 виданого на підставі Рішення Донецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури 29 серпня 2012 року за № 74. ). Додатково позивач вказав, що 11.02.2021 року він, в інтересах третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, звернувся з адвокатським запитом до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (надалі Відповідач) з проханням надати інформацію про наявність вільних земельних ділянок належних до обліку Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району Київської області з вказанням кадастрових номерів: Для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Для ведення особистого селянського господарства. Для індивідуального дачного будівництва. Слід зазначити, що відповідно до пункту 2 розділу ХІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30, учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи. Пунктами 3-4 розділу ХІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду особи, за допомогою зареєстрованого електронного кабінету формують проекти (створюють шляхом заповнення відповідних форм, редагують, долучають), підписують та подають до суду і ОСП електронні запити, скарги, пропозиції та інші непроцесуальні звернення, що стосуються діяльності таких органів, а також отримують відповідь на них. Для формування проектів електронних документів особи використовують загальні форми, створені адміністратором або створюють власні форми засобами електронного кабінету з можливістю їх збереження в підсистемі електронного суду та повторного використання. Адміністратор може встановлювати додаткові технічні обмеження щодо форм та змісту електронних документів (щодо розміру, формату тощо). Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву [PERSON] подано за допомогою системи "Електронний суд". Реєстрація у підсистемі "Електронний суд" є необхідною умовою проведення подання документів та підписання і направлення позову до суду. Відтак, враховуючи ту обставину, що електронний цифровий підпис видано позивачу з урахуванням реєстраційного номера облікової картки платника податків як фізичної особи та відсутність технічної можливості зазначення в позові оформленому згідно системи "Електронний суд" статусу позивача як адвоката та зазначення вказаного статусу у тексті позову, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що відсутні підстави передбачені статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України для залишення позову [PERSON] без розгляду. Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права. При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню. Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційні скарги залишаються без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Як вбачається з матеріалів справи, що відкриваючи апеляційне провадження Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (апелянтом) не було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги. У відповідності до пп. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах, зокрема, за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду - 150% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, що у разі подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір прожиткового мінімуму станом на 2021 рік становив - 2270,00 грн. Таким чином судовий збір за подання апеляційної скарги має бути сплачений апелянтом в сумі 1362,00 грн (2270,00*0,4*150). Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1362,00 грн.

Результат розгляду: granted