Рішення адміністративного суду від 2022-02-09 00:00:00+02

05.04.2021р. Керівник Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області звернувся з позовом до Державного підприємства "Берегівське лісове господарство" в якому просив суд: -визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж ботанічного заказника місцевого значення "Сілаш" загальною площею 75,5 га, вартістю 28 млн 169 050,00 грн., який знаходиться на території ДП "Берегівське лісове господарство" та закріплення їх в натурі (на місцевості). Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.06.2021р. позов задоволено. Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Державне підприємство «Берегівське лісове господарство» Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства \~Державного агенства лісових ресурсів України подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт просить суд, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку\~ ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до\~ ст.313 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до \~часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Суд першої інстанції встановив, що позивач Берегівська місцева прокуратура Закарпатської області в ході моніторингу використання земельних ділянок виявив факт порушення природо-охоронного законодавства на території Берегівського району. Зокрема, рішенням Закарпатської обласної ради №143 від 08.07.2010р. «Про оголошення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення», з метою збереження в природному стані ботанічного заказника місцевого значення \~«Сілаш» додано до об`єктів \~природно-заповідного фонду місцевого значення.\~ \~\~(а.с. 14) Із змісту Положення, затвердженого розпорядженням голови державної адміністрації 13.02.2020р. №80, видно, що ботанічний заказник місцевого значення «Сілаш» загальною площею\~ \~\~75,5 га - землекористувач ДП «Берегівське лісове господарство», входить до складу природно - заповідного фонду України і охороняється як національне надбання, щодо якого встановлений особливий режим охорони, відтворення та використання. Межі Заказника встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж Заказника в натурі його межі визначаються відповідно до проекту його створення. (а.с.12-14) Зокрема, в п.1.6, п.1.5 даного Положення видно, що землекористувачем є Державне підприємство «Берегівське лісове господарство»\~ \~\~на яке і покладено зобов`язання\~ \~\~щодо забезпечення режиму охорони та збереження Заказника. У даній справі, що розглядається, порушення інтересів держави прокурор обґрунтував тим, що припинені повноваження Державного управління охорони навколишнього природного середовища в областях ( на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013р. № 159). Тобто, відсутність органу державної влади, уповноваженого реагувати на порушення закону у сфері організації, охорони та використання природно-заповідного фонду. Однак, суд першої інстанції в оскарженому рішенні самостійно наводить іншу підставу для звернення прокурора з даним позовом до суду. Зокрема, зазначає як підставу для \~звернення з даним позовом прокурора до суду є та обставина, що уповноважений державний орган, а саме Департамент екології та природних ресурсів Закарпатської облдержадміністрацій після повідомлення про факт порушення природо-охоронного законодавства на території Берегівського району згідно листа Закарпатської обласної прокуратури Берегівської місцевої прокуратури № 07.31-96-274 вих. 21 від 19.01.2021р. не вжив жодних заходів щодо усунення вказаних порушень. (а.с.) Із змісту постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013р. №159 «Про ліквідацію територіальних органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища» на яку покликається прокурор, як підставу для звернення з даним позовом до суду видно, що ліквідовані територіальні управління охорони навколишнього природного середовища в областях. З метою забезпечення передачі повноважень від територіальних органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям в місцевих держадміністраціях створено структурні підрозділи екології та природних ресурсів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 15.03.2013р. №338 «Про збільшення граничної чисельності працівників обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій» та Постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2012р. № 606 «Про затвердження рекомендаційних переліків структурних підрозділів обласної, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій». Зокрема, \~структурним підрозділом екології та природних ресурсів в Закарпатській області є Департамент екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації, який в даній справі є третьою особою без самостійних вимог на стороні позивача Керівника Берегівської місцевої прокуратури На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації повноважень органів виконавчої влади у сфері екології та природних ресурсів, у тому числі на місцевому рівні», розпорядженнями голів обласних державних адміністрацій у всій областях України створено відповідні структурні підрозділи, проте в різних областях ці підрозділи називаються по-різному. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що суд першої інстанції \~в порушення вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» перебрав на себе повноваження прокурора на якого покладається обов`язок обґрунтувати в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора. Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що прокурор в даній справі звернувся з позовом 05.04.2021р. та безпідставно покликається як на підставу звернення відсутність органу державної влади, уповноваженого реагувати на порушення закону у сфері організації, охорони та використання природно-заповідного фонду у зв`язку з припиненням повноваження Державного управління охорони навколишнього природного середовища в областях (на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 р. № 159). При цьому, прокурор залишив поза увагою ту обставину, що на день звернення з позовом до суду наявний орган державної влади, уповноважений реагувати на порушення закону у сфері організації, охорони та використання природно-заповідного фонду Департамент екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації, якого він зазначив в позові як третя особа без самостійних вимог на стороні позивача. Тобто, Департамент екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації не може в даній справі бути як третя особа без самостійних вимог на стороні позивача, а може бути самостійним позивачем, або позивачем в інтересах якого звертається прокурор. ( п.8 ч.1 ст. 4 КАС України) У ст.131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і у порядку, що визначені законом. У Законі України «Про прокуратуру» закріплено вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді у некримінальних провадженнях. Таке представництво відповідно до ч.3 ст.23 цього Закону здійснюється лише у випадках порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо: 1) захист інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) відсутній компетентний орган. Згідно ч.4 ст.23 цього Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді; прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва; у разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу; прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень; наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Аналогічні за змістом положення містяться у процесуальних кодексах, зокрема, у ч.3-5 ст.53 КАС України. \~Зокрема, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Порядок організації діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді визначений, зокрема, наказом Генерального прокурора України «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень» від 21.09.2018р. № 186, який визначає джерела інформації, з яких прокурор встановлює необхідність здійснення представництва, форми такого представництва, порядок організації роботи прокурора щодо подання позовних заяв, апеляційних чи касаційних скарг. Таким чином, законодавством України закріплене право прокурора звертатися з позовом до суду, однак підстави та умови такого звернення чітко регламентовані та не можуть тлумачитись розширено, оскільки у протилежному випадку це суперечитиме, серед іншого, конституційним принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та принципу змагальності сторін (ч. 2 ст. 129 Основного Закону України). Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Зокрема, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновків, що прокурор за даних обставин не набув право на звернення до адміністративного суду з цим позовом. Оскільки, в даній справі прокурор не обґрунтував наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, не довів відсутність органу, уповноваженого здійснювати захист інтересів держави, або неналежного виконання таким органом своїх повноважень. Дані підстави є обов`язковою умовою для виникнення у прокурора права на звернення до суду в інтересах держави. В даній справі Департамент екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації, свою позицію щодо порушення інтересів держави жодним чином не висловив. Отже, звернувшись до суду без передбачених законом підстав, прокурор перебрав на себе функції державного органу та Уряду. Колегія суддів звертає увагу, що встановлення обставин, що свідчать про відсутність у прокурора підстав для представництва інтересів держави, та зокрема і права на звернення до суду, є перешкодою для розгляду справи по суті. В ст. 319 КАС України \~видно, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно ст.238, ст.240 цього кодексу. Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою позов залишити без розгляду.

Результат розгляду: partial