Рішення адміністративного суду від 2023-04-04 00:00:00+03

До Київського окружного адміністративного суду звернулася [PERSON] (надалі - позивач) з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни (надалі - відповідач), в якому позивач просить суд: - визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 06.10.2021, що винесена приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин Оксаною Степанівною в рамках виконавчого провадження №67059516. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.10.2021 приватним виконавцем було прийнято оскаржувану постанову про стягнення з позивача основної винагороди у розмірі 20309,85 доларів США. Позивач пояснює, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі від 23.07.2012 №0417/6736/2012 позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором від 26.09.2007 року у розмірі 1 618 495 грн. 14 коп., а також стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" суму боргу у розмірі 200 грн., а всього 1 618 695 грн. 14 коп., що еквівалентно 203 098, 51 дол. США. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2021 року заяву Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання - задоволено, видано дублікат виконавчого листа у справі №0417/4510/2012 про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором від 26.09.2007 та поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №0417/4510/2012 про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором від 26.09.2007. Позивач зазначає, що на підставі вказаних судових рішень Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було видано дублікат виконавчого листа №0417/6736/2021, яким передбачено стягнення з боржника на користь АТ КБ "ПриватБанк" суми заборгованості у розмірі 1618495,14 грн. та суми боргу у розмірі 200,00 грн., а всього 1618695,14 грн., що еквівалентно 203098,51 доларів США. Водночас, позивач звертає увагу на те, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин Оксаною Степанівною в рамках виконавчого провадження №67059516 була прийнята оскаржувана постанова, якою було постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 20309,85 доларів США. Таким чином, на думку позивача приватний виконавець здійснює стягнення з боржника грошових коштів у сумі, що не передбачена виконавчим документом, оскільки розмір основної винагороди приватного виконавця повинен обраховуватись як 10% від суми заборгованості у розмірі 1618695,14 грн., а не від суми 203098,51 доларів США. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено: - визнано протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 06 жовтня 2021 року, що винесена приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин Оксаною Степанівною в рамках виконавчого провадження № 67059516. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким закрити провадження у справі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем одночасно подано два однакових позови, один до адміністративного суду, а інший до цивільного суду, який видав виконавчий лист. Крім того, апелянт зазначає, що резолютивна рішення суду була викладена не зрозумілою, а отже відповідачем було помилково зазначено суми, які підлягали стягненню не в гривні, а доларах США, що в подальшому було виправлено В судовому засіданні апелянт підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі від 23.07.2012 №0417/6736/2012 позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором від 26.09.2007 року у розмірі 1 618 495 грн. 14 коп., а також стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" суму боргу у розмірі 200 грн., а всього 1 618 695 грн. 14 коп., що еквівалентно 203 098, 51 дол. США. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2021 року заяву Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання - задоволено. Видано дублікат виконавчого листа у справі №0417/4510/2012 про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором від 26.09.2007 року. Поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №0417/4510/2012 про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором від 26.09.2007. 13.05.2021 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було видано дублікат виконавчого листа №0417/6736/2021 щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суму заборгованості за кредитним договором №KIB0GA00000004 від 26.09.2007 у розмірі 1618495,14 грн., а також стягнення солідарно з ПАТ "Акцент-Банк", [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суму боргу в розмірі 200,00 грн., а всього 1618695,14 грн., що еквівалентно 203098,51 доларів США; стягнення солідарно з ПАТ "Акцент-Банк", [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 1700,00 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього 1820,00 грн. 06.10.2021 на підставі дублікату виконавчого листа №0417/6736/2021, виданого 13.05.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин Оксаною Степанівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67059516. Пунктом 3 зазначеної постанови вказано стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 20309,85 доларів США та 182,00 грн. Стягувачем у виконавчому провадженні №67059516 є АТ КБ "Приватбанк", боржником - [PERSON] . Одночасно з відкриттям виконавчого провадження ВП №67059516 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин Оксаною Степанівною було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 06.10.2021, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника [PERSON] основну винагороду у сумі 20309,85 доларів США і 182,00 грн. У вказаній постанові приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин Оксаною Степанівною наведений Розрахунок основної винагороди за ВП №67059516, відповідно до якого розмір основної винагороди за виконавчим провадженням розраховується за формулою: А х 10% = W, де А - сума, що підлягає стягненню або вартість майна, що підлягає передачі; а W - сума основної винагороди приватного виконавця. Таким чином, розрахунок основної винагороди приватного виконавця складає: 203098,51 доларів США х 10% = 20309,85 доларів США; 1820,00 грн. х 10% = 182,00 грн. Вважаючи протиправною постанову приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди, позивач звернувся з цим позовом до суду. Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сума заборгованості у виконавчому листі (дублікат) №0417/6736/2021 визначена в національній валюті України - гривні, а не в дол. США, отже загальна солідарна сума заборгованості становить 1620515,14 грн. (1618695,14 грн. + 1820,00 грн.), а не 20309,85 доларів США, як зазначено в оскаржуваній постанові. Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке. За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Частиною 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, що Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. від 06.10.2021 року відкрито виконавче провадження та п. 3 постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 20309,85 доларів США. Згідно частини 7 статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що приватним виконавцем 06.10.2021 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника [PERSON] основну винагороду у сумі 20309,85 доларів США і 182,00 грн. У вказаній постанові приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин Оксаною Степанівною наведений Розрахунок основної винагороди за ВП №67059516, відповідно до якого розмір основної винагороди за виконавчим провадженням розраховується за формулою: А х 10% = W, де А - сума, що підлягає стягненню або вартість майна, що підлягає передачі; а W - сума основної винагороди приватного виконавця. Таким чином, розрахунок основної винагороди приватного виконавця складає: 203098,51 доларів США х 10% = 20309,85 доларів США; 1820,00 грн. х 10% = 182,00 грн. Отже, судом першої інстанції правомірно встановлено, що сума заборгованості у виконавчому листі (дублікат) №0417/6736/2021 визначена в національній валюті України - гривні, а саме зазначено: стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суму заборгованості за кредитним договором №KIB0GA00000004 від 26.09.2007 у розмірі 1618495,14 грн., а також стягнути солідарно з ПАТ "Акцент-Банк", [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суму боргу в розмірі 200,00 грн., а всього 1618695,14 грн., що еквівалентно 203098,51 доларів США; стягнути солідарно з ПАТ "Акцент-Банк", [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 1700,00 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього 1820,00 грн. Таким чином загальна солідарна сума заборгованості становить 1620515,14 грн. (1618695,14 грн. + 1820,00 грн.). З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що державним виконавцем в Постанові про стягнення з боржника основної винагороди повинна бути зазначена сума в розмірі 1620515,14 грн. (1618695,14 грн. + 1820,00 грн.), що відповідачем не заперечується. З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що за даних обставин спірна постанова про стягнення з позивача основної винагороди підлягає скасуванню, оскільки сума стягнення зазначена в дол. США, а не в гривнях, як чітко зазначено в рішенні суду на підставі, якого видано виконавчий лист. Проте, колегія суддів встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом, позивач зазначав, що державним виконавцем безпідставно в оскаржуваній постанові зазначено про стягнення з Боржника основної винагороди в доларах США, а не в гривнях. Так, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник апелянта зазначив, що до постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 06.10.2021 приватним виконавцем було внесено виправлення. Судом апеляційної інстанції звернуто увагу представника відповідача, що в матеріалах справи відсутні матеріали виконавчого провадження та докази того, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. вчинено дії по виправлення помилок в оскаржуваній постанові, як під час розгляду справи у суді першої так і апеляційної інстанції. Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення, в яких повідомив, що приміщення де перебували матеріали виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. знищено в 2022 році під час ведення бойових дій, а тому на даний час не всі виконавчі провадження вдалося відновити, тому не має можливості надати матеріали виконавчого провадження по даній справі. З підстав того, чому не повідомлялося суд першої інстанції про наявність постанови про виправлення помилок, представник відповідача зазначає, що він не брав участі під час розгляду справи в суді першої інстанції, а тому не може повідомити про дані обставини суду апеляційної інстанції Колегією суддів в судовому засіданні було досліджено дані, які зберігаються в Автоматизованій системі виконавчого провадження та встановлено, що 20 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. винесено Постанову про виправлення помилок у процесуальному документі, а саме, в пункті 1 зазначено наступне: «Внести виправлення до документу "Постанова про стягнення з боржника основної винагороди" від 20.12.2021: 1) замість: Таким чином, розрахунок основної винагороди приватного виконавця складає:203098,51 долари США (USD) х 10% = 20309,85 долари США (USD).І820,00 грн. х 10% = 182,00 грн., зазначити: Таким чином, розрахунок основної винагороди приватного виконавця складає: 1622335,14 гривень х 10% = 162233,51 гривень. 2) замість: основну винагороду у сумі 20309,85 долари США (USD) та 182,00 гривень, зазначити: основну винагороду у сумі 162233,51 гривень.». Отже, приватним виконавцем самостійно виправлено помилку (після відкриття провадження у справі), яка була зазначена у оскаржуваній постанові (зазначення суми в доларах США, замість в гривнях), ще до прийняття рішення судом першої інстанції, проте не повідомлено суд першої інстанції про дані обставини. Так, пунктом 8 частини 1 статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про необхідність закриття провадження в цій справі, оскільки приватним виконавцем самостійно виправлено помилку в оскаржуваній постанові і фактично відпали підстави для звернення до суду позивача з даним позовом, а отже рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про закриття провадження у справі. Щодо посилання апелянта на те, що позивач з аналогічним позовом звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, а тому рішення суду підлягає скасуванню та закриттю провадження у справі, колегія суддів не приймає до уваги дані твердження з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано скаргу до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська щодо оскарження наступних постанов від 06.10.2021: - Про відкриття виконавчого провадження, а саме, п. 3 постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 20 309,85 доларів США; - Про накладення арешту на кошти [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 223 408, 36 USD; - Про накладення арешт на майно [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 223 408, 36 долари США (USD) та 2 265, 80 гривень. Так, з Єдиного державного реєстру судових вбачається, що Ухвалою від 15 квітня 2022 року Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, яка набрала законної сили 15 квітня 2022 року, встановлено, що Постановою від 20.12.2021 року приватним виконавцем внесено виправлення до документу Постанова про відкриття виконавчого провадження: 1) пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження викласти у наступній редакції: стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 162233,51 гривні. Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначеним рішенням суду встановлено, що приватним виконавцем внесено виправлення до Постанова про відкриття виконавчого провадження, а саме, в частині пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження викласти у наступній редакції: стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 162233,51 гривні. Отже, позивачем не оскаржувалася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 06 жовтня 2021 року в рамках виконавчого провадження № 67059516, а отже, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у зв`язку з наявністю рішення суду - не вбачається. Колегія суддів звертає увагу, що в Постанові «Про відкриття виконавчого провадження» та в Постанові «Про стягнення з боржника основної винагороди» зазначена сума 20309,85 доларів США, проте дані постанови є різними за змістом. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, згідно п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, з прийняттям нового про закриття провадження у справі, а скарга апелянта, підлягає частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial