Рішення адміністративного суду від 2022-10-18 00:00:00+03

[PERSON] , в особі представника-адвоката Штабовенка Д.В., звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову зазначено, що 02.08.2022 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №339186 від 09.07.2022, винесено постанову № 342 у справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення, передбачене санкцією цієї статті, у виді 6 800 грн. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №339186 від 09.07.2022, 09.07.2022 о 19 год. 00 хв. [PERSON] , знаходячись у приміщені " [INFO] ", за адресою: [ADDRESS] , на посаді продавця, здійснила продаж алкогольного напою, а саме пива об`ємом 2 банки - 0,5 л., 1 л. та 2 л. банки назва "Жигуль класичне" та "Бахмуцьке", після 18:00 год., чим порушила п. 1 Наказу ЗОВА №65 від 18.06.2022, відповідальність за це правопорушення передбачена ч.2 ст.156 КУпАП. Позивач вважає постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради від 02.08.2022 № 342 незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення. Як зазначає позивач, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що [PERSON] порушила п.п. 1. п. 1 наказу військового командування Запорізької військової обласної адміністрації № 65 від 18.06.2022. Разом з тим, наказом Запорізької обласної військової адміністрації №65 від 18.06.2022 було заборонено: «на території Запорізької області на час введення воєнного стану в Україні торгівлю алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі (за винятком лікарських засобів, дозволених до застосування та включених до Державного реєстру лікарських засобів, та дезінфекційних засобів) (далі - алкогольні напої): з 18:00 до 10:00 всім суб`єктам господарювання, окрім закладів ресторанного господарства, і з 21:00 до 10:00 закладам ресторанного господарства. Відповідно до п.27 ст. 1 ЗУ «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» заклад громадського харчування - ресторан, бар, кафе, їдальня, закусочна, піцерія, кулінарія, кіоск чи інший заклад незалежно від територіальних ознак (місця) провадження господарської діяльності з громадського харчування та ступеня доступності харчування будь-яким особам. Відповідно до листа Запорізького міського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про прийняття рішення про державну реєстрацію потужності, вид діяльності, що планується здійснювати з використанням потужності торгівельної точки: заклад громадського харчування (стаціонарна потужність). Відповідно до реєстрації потужності, магазини мережі « [INFO] », в тому числі той де в якому було складено протокол, є закладом ресторанного господарства, а відповідно в них дозволено продаж до 21:00 години. В підтвердження цього додається витяг з реєстру потужностей. Отже, жодних порушень наказу військового командування про яке зазначено у протоколі [PERSON] не допускала, адже як вказано подія продажу відбувалась об 19-00 год., тобто у межах коли заклад ресторанного господарства може торгувати будь якими товарами. Крім того, в матеріалах адміністративної справи відсутнє рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 02.06.2022 №198, та вказане рішення неможливо знайти ані в пресі, ані на сайті виконавчого комітету ЗМР. Також, з урахуванням положень п. 44-1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчий комітет ЗМР не міг приймати таке рішення, адже правом заборони продажу наділена виключно ЗМР, яка такого рішення не приймала. Відповідно до реєстрації потужності, магазин мережі «Бочка», у якому було складено протокол про адміністративне правопорушення, є закладом ресторанного господарства, та відповідно у такому закладі дозволено продаж алкогольних напоїв до 21-00 год., а подія продажу, яка вказана у протоколі та постанові відбулась о 19-24 год., тобто у межах коли заклад ресторанного господарства може торгувати будь-якими товарами. Крім того, позивач вважає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні докази на підтвердження інкримінованого [PERSON] адміністративного правопорушення. Так у матеріалах справи наявний відеозапис (не з бодікамери співробітника поліції) з якого неможливо встановити жодної інформації відносно правопорушення, яке інкримінують [PERSON] . У наявному відеозаписі немає ані фіксування замовлення товару, адже відео починається з того як оператор відеозапису заходить у магазин та в кадрі є прилавок магазину дві пляшки з невстановленою рідиною світло жовтого кольору, однак ані передачі «алкогольного напою пива об`ємом 2л.», ані оплати за придбаний товар як зазначено у протоколі, ані датування (дати та часу в який робилась відеофіксація), відеозапис не містить. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази, які би вказували на те, що [PERSON] є працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування, а отже посадова особа, яка складала протокол, не з`ясувала чи є [PERSON] суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Також, у рішенні адміністративної комісії не наведено контраргументів щодо доводів сторони захисту, а лише перелічені матеріали справи, що свідчить про те, що розгляд справи відбувався з порушенням вимог Закону. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради від 02.08.2022 № 342 про накладення адміністративного стягнення відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 156 КУпАП, провадження у справі закрити. Ухвалою судді від 12.08.2022, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. 07.09.2022 від адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради в особі голови комісії Цапій Ф.Ю., поштовим зв`язком, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті, яке відбулось 02.08.2022, [PERSON] , не з`явилась, заяв та заперечень від неї не надходило, а її представник адвокат Штабовенко Д.В. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення заперечував її вину. Під час розгляду справи адвокат Штабовенко Д.В. заперечував вину [PERSON] та посилався на відсутність доказів вини [PERSON] , відсутність доказів її статусу працівника підприємства, на суттєву відмінність пива від алкогольних напоїв, а також на відсутність заборони продажу пива у м. Запоріжжя після 16-00 год. За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6\~800 грн. Протоколом серії АА №339186 від 09.07.2022, зафіксовано факт продажу 09.07.2022 о 19 год. 00 хв. [PERSON] , яка є продавцем, у приміщені " [INFO] ", за адресою: [ADDRESS] , алкогольного напою, а саме пива об`ємом 2 банки - 0,5 л., 1 л. та 2 л. банки назва "Жигуль класичне" та "Бахмуцьке", після 18:00 год. Даний протокол містить підпис позивача, жодних зауважень в ньому не зазначено. Заяв та клопотань під час складання протоколу від [PERSON] не надходило. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, [PERSON] та її представником не оскаржувались обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме факт продажу пива, та ними ставилось під сумнів, щодо існування такої заборони, однак жодних доказів стороною захисту не було надано. Посилання позивача на те, що військове командування не могло приймати рішення про заборону продажу алкогольними напоями, є безпідставними, оскільки до повноважень війського командування, які на час воєнного стану прирівнюються (ототожнюються) з повноваженнями органів місцевого самоврядування, входить введення заборони торгівлі алкогольними напоями. Посилаючись на вищевикладені обставини, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а судові витрати покласти на позивача. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані суду докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно оспорюваної позивачем [PERSON] постанови у справі про адміністративне правопорушення від 02.08.2022 № 342, 09.07.2022 о 19:00 год. [PERSON] , знаходячись у приміщені " [INFO] ", за адресою: [ADDRESS] , на посаді продавця, здійснила продаж алкогольного напою, а саме пива об`ємом 2 банки - 0,5 л., 1 л. та 2 л. банки назва "Жигуль класичне" та "Бахмуцьке", після 18:00 год., чим порушила п. 1 Наказу ЗОВА №65 від 18.06.2022, відповідальність за це правопорушення передбачена ч.2 ст.156 КУпАП. Цією постановою на позивача [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6\~800,00 грн. Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Згідно з вимогами ст. ст. 245, 280\~КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною 2 статті 156 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби. Відтак, однією із об`єктивних ознак складу даного адміністративного правопорушення є діяння, яке полягає у продажі, зокрема і пивом, у час доби, що заборонений відповідним рішенням органу місцевого самоврядування. Суб`єктом даного правопорушення, виходячи із диспозиції даної норми, є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування. Як вбачається із матеріалів справи, позивача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за продаж у магазині-кафетерії « [INFO] » о 19:00 год., тобто у заборонений час, пива об`ємом 2 банки - 0,5 л., 1 л. та 2 л. банки назва "Жигуль класичне" та "Бахмуцьке". Проте, матеріали, які долучені представником відповідача до відзиву, не містять належних та допустимих доказів того, що продаж пива був здійснений саме позивачем, і що позивач перебуває у трудових відносинах з власником магазину та працевлаштована в магазині - кафетерії « [INFO] », як то наказ про прийняття на роботу, копія трудової книжки, тощо. Суду взагалі не надано відомостей про те, яке відношення позивач має до закладу у якому було здійснено продаж пива у заборонений час, а також відомостей про те, що саме [PERSON] здійснила продаж пива. П. 13 ч. 1 ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, забороняти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, торгівлю зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі. Вказані повноваження передбачені також Порядком заборони торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1457. Згідно з пунктами 3-5 Порядку, заборона торгівлі алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в межах території, на якій вводиться воєнний стан, запроваджується шляхом видання наказу військовим командуванням разом з військовою адміністрацією (у разі її утворення) з метою забезпечення громадської безпеки і порядку. Наказом військового командування та військової адміністрації (у разі її утворення) визначається час введення та строк дії заборони торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, в межах території, на якій вводиться воєнний стан. Наказ військового командування та військової адміністрації (у разі її утворення) доводиться до виконання Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, обласним, Київській та Севастопольській міським держадміністраціям, МВС, Міндовкіллю, Національній поліції, ДПС. Крім того, відповідно до ст.1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку. Таким чином, до повноважень військового командування, які на час воєнного стану прирівнюються (ототожнюються) з повноваженнями органів місцевого самоврядування, входить введення заборони торгівлі алкогольними напоями. Наказом Запорізької військової обласної адміністрації № 65 від 18.06.2022, на який посилається відповідач у оскаржуваній постанові, встановлено заборону на території Запорізької області на час введення воєнного стану в Україні торгівлі алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі з 18:00 до 10:00 всім суб`єктам господарювання, окрім закладів ресторанного господарства, і з 21:00 до 10:00 закладам ресторанного господарства. Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відтак, саме відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень, і саме відповідач не надав доказів законності й обґрунтованості Постанови. Отже, оцінюючи в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що подія і склад адміністративного правопорушення в діянні позивача є недоведеними, оскаржувана Постанова не є законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. За змістом ст. 43 КАС України здатність особисто мати та здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам). Представником відповідача разом із відзивом не надано доказів того, що адміністративна комісія при Виконавчому комітеті Запорізької міської ради наділена адміністративною процесуальною правосуб`єктністю, має статус юридичної особи тощо. З Положення про адміністративну комісію при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, утвореної Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.08.2017 № 506 «Про адміністративну комісію при виконавчому комітеті Запорізької міської ради», яке розміщене у вільному доступі на веб-сайті Запорізької міської ради за посиланням:https://zp.gov.ua/upload/content/o_1d2saj1p4185c14ogdk8q5p1ndjli.pdf, убачається, що адміністративна комісія це колегіальний орган, який утворюється при виконавчому комітеті Запорізької міської ради для розгляду і вирішення справ про адміністративні правопорушення, за винятком справ, віднесених Кодексом України про адміністративні правопорушення до відання інших органів (посадових осіб). Завданням адміністративної комісії є розгляд справ про адміністративні правопорушення, виховання громадян у дусі чіткого і неухильного дотримання існуючих норм права, чесного ставлення до державного і громадського обов`язку, поваги до прав, честі й гідності громадян, а також запобігання нових правопорушень, як самими правопорушниками, так і іншими особами. З наведеного слідує, що вказана адміністративна комісія утворена та підпорядковується саме Виконавчому комітету Запорізької міської ради й не наділена самостійною адміністративною процесуальною правосуб`єктністю. Отже, суд доходить до висновку, що саме Виконавчий комітет Запорізької міської ради є належним відповідачем у спірних правовідносинах. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Згідно зі статтею 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Судом встановлено, що позивачем було подано квитанцію від 21.07.2022, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 496,20 грн. Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що за результатами судового розгляду суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Запорізької міської ради судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору, в розмірі 496,20 грн.

Результат розгляду: granted