Рішення адміністративного суду від 2023-06-22 00:00:00+03

Позивач [PERSON] \~звернувся в\~суд із\~позовом до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 218503 від 31.12.2022, якою його визнано винним за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 36 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Із зазначеною постановою позивач не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки викладені у постанові обставини не підтверджені жодним належним доказом. Вказує, що розгляд даної справи адміністративної справи проведено без участі уповноваженого ним адвоката та не надано можливості його залучити. Також, зазначає, що він не ознайомлений з доказами, які містяться у матеріалах справи та які стали підставою притягнення його до адміністративної відповідальності. Стверджує, що 31.12.2022 він не вчиняв діянь, що інкримінуються йому інспектором поліції в оскаржуваній постанові. Окрім цього, вказує, що в оскаржуваній постанові не вказано, за допомогою якого саме технічного засобу було здійснено фото чи відеозапис події інкримінованого йому правопорушення та процесуальну послідовність розгляду адміністративної справи і винесення оскаржуваної постанови. Ухвалою судді від 13.02.2023 відкрито провадження у вищевказані справі за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно відзиву на позов, Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції позову не визнає, заперечує проти нього та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки при складанні спірної постанови інспектор діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України. Представник відповідача вказує, що водій при керуванні автомобілем зобов`язаний знати та неухильно дотримуватись вимог ПДР України. Крім того, вказує, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, в незалежності від того, мав місце факт іншого правопорушення ПДР України чи ні. За наведених обставин, просить у задоволенні позову відмовити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Кондрат Л. Р. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з постановою серії БАВ № 218503 [PERSON] 31.12.2022 о 22 год. 34 хв. керуючи автомобілем «AUDI A6», н. з. [NUMBER] по вул. Збаразька, 10 у м. Тернополі не подав покажчик повороту відповідного напрямку перед початком руху, а саме при повороті, чи порушив п. 9.2.б ПДР, а також під час перевірки документів не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. ПДР. Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Приймаючи рішення про правомірність винесення оскаржуваної постанови, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Положеннями ст.ст. 73-76 КАС України визначено, що докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 76 КАС України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Результат розгляду: granted