Рішення адміністративного суду від 2022-03-25 00:00:00+02

в квітні 2021 року [PERSON] звернулась до судуз позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо переведення її з 06.01.2021 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а не відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХП від 16.12.1993; - зобов`язати відповідача перевести її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", у розмірі 70% від суми заробітної плати померлого годувальника, з урахуванням довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №575/20 від 26.02.2020, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Житомирській області, починаючи з 11.11.2020, без обмеження граничним розміром, з урахуванням фактично проведених виплат. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо переведення [PERSON] з 06.01.2021 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати [PERSON] пенсію по втраті годувальника з 11.11.2020 в розмірі 50 відсотків від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] , згідно даних довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Житомирській області №575/20 від 26.02.2020. В решті позову відмовлено. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків. Як встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.41). [PERSON] отримував довічне грошове утримання з 12.10.2016 згідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів" зі стажем роботи 37 років 1 місяць 5 днів (а.с.30). [PERSON] з 25.02.1985 по 21.06.1987 працював на посаді судді. Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 № 1600-VIII [PERSON] звільнено у відставку з посади судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області (а.с.17-18). 05.01.2021 позивач звернулась до відповідача із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по втраті годувальника згідно ст.37 Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.27). 05.02.2021 позивач повторно звернулась до відповідача із заявою, в якій просила повідомити результати розгляду її попередньої заяви та у разі відмови в переведенні надати обґрунтовану відповідь (а.с.28). Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05.03.2021 №0600-0305-8/18206 повідомлено, що заява позивача з питання призначення пенсії в разі втрати годувальника розглянута відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Повідомлено, що Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон 3723) втратив чинність на підставі Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015 (далі - 3акон 889), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VІІІ від 10.12.2015. Відповідно до заяви позивача від 06.01.2021, її переведено з 06.01.2021 на пенсію в разі втрати годувальника згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Розмір пенсії після перерахунку становить 4744,25грн (а.с.29). Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, у зв`язку зі смертю чоловіка позивач, як непрацездатна особа, яка перебувала на утриманні померлого, має право на переведення на пенсію по втраті годувальника з 10.11.2020. При цьому, саме розмір довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] , визначений за результатом такого перерахунку має враховуватись під час визначення розміру пенсії позивачу по втраті годувальника. Отже, відмова у призначенні позивачу пенсії по втраті годувальника в залежності від розміру пенсії її померлого чоловіка на час настання смерті є протиправною. Суд звернув увагу, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу. У даній справі право позивача на отримання пенсії по втраті годувальника залежно від його доходу на час настання смерті стало залежним від місця роботи годувальника на посаді судді, що призвело до ситуації, в якій позивач, пропрацювавши до досягнення пенсійного віку та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення виявилась позбавленою права на пенсію по втраті годувальника лише на тій підставі, що годувальнику після досягнення пенсійного віку була призначена пенсійна виплата згідно з Законом "Про судоустрій і статус суддів", яку відмовився врахувати відповідач при розрахунку. Така відмінність у ставленні при призначенні пенсії даного виду не може бути визнана виправданою з точки зору об`єктивних та розумних обґрунтувань, оскільки отримувана годувальником сума щомісячного грошового утримання за правовою природою являлась призначеною на законних підставах регулярною пенсійною виплатою за рахунок державних коштів. Відтак, суд визнав протиправним не врахування відповідачем розміру доходу годувальника на час настання смерті, що в свою чергу призвело до порушення прав позивача на отримання пенсії по втраті годувальника. При цьому, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та для ефективного захисту прав позивача зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати [PERSON] пенсію по втраті годувальника з 11.11.2020 в розмірі 50 відсотків від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] , згідно даних довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Житомирській області №575/20 від 26.02.2020. Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне. Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Приписами ч.3 ст.46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2013 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. За приписами частини 1 статті 1 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Згідно статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Відповідно до частини 1 статті 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Частиною 1 статті 36 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно з частиною другою цієї статті непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку. Згідно пункту 2 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. З урахуванням викладеного суд вважає, що позивач, у зв`язку зі смертю чоловіка позивач, як непрацездатна особа, яка перебувала на утриманні померлого, має право на переведення на пенсію по втраті годувальника з 10.11.2020. Частина 1 статті 37 Закону №1058-IV визначає, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] з 22.09.2016 звільнений з посади судді у відставку. Частиною 1 статті 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (у редакції Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-VI) передбачено, що судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку, виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Відповідно до частини другої статті 138 вищевказаного закону суддя який не досяг пенсійного віку, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на отримання щомісячного грошового утримання чи за його вибором призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723-XII. Так, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. № 1402-VIII визначені умови призначення пенсій або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Призначення та перерахунок пенсій у зв`язку з втратою годувальника вищезазначеним законом не передбачено. Разом з тим, пунктом 10 статті 37 Закону № 3723-XII передбачено що в разі смерті особи в період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 70% суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на 2-х і більше членів сім`ї - 90% відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 26 Закону України № 1058. Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом. У лютому 2015 року вступив в законну силу Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" № 192-VIII від 12 лютого 2015 року, розділ 10 якого визначав cтатус судді у відставці. Згідно статей 141-142 цього Закону суддя у відставці мав право на призначення йому пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723-XII, або за його вибором право на отримання щомісячного довічного грошового утримання. Аналогічним чином визначав право судді у відставці на пенсійне забезпечення, а також права утриманців померлого судді у відставці на отримання пенсії на випадок втрати годувальника та Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02 березня 2015 року, яким було змінено назву статті 37 Закону України "Про державну службу" на нову назву "Пенсійне забезпечення державних службовців". Відповідно до змісту частини десятої статті 37 Закону № 3723-XII право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, які отримували або мали право на пенсію за цим законом. Закон № 3723-XII втратив чинність на підставі Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року (далі - Закон № 889-VIII) за винятком статті 37 Закону України № 3723-XII, яка повинна застосовуватися до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу 11 Закону № 889 -VIII. Згідно із пунктами 10 і 12 розділу 11 Закону № 889-VIII та Закону № 2453-VI державні службовці які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII. Слід звернути увагу, що пункт 13 розділу 11 Закону України «Про державну службу» №889 -VIII від 10.12.2015 року передбачає, що за особами, які на день набрання чинності цим Законом, перебувають у відставці, відповідно до вимог статті 31 Закону України «Про державну службу» №3723-ХП з наступними змінами, зберігаються гарантії, передбачені цією статтею. Позивач на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області була непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника [PERSON] , який 22.09.2016 звільнений з посади судді у відставку із стажем роботи 37 років 1 місяць 5 днів, що давало йому право на одержання пенсії державних службовців відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХII від 16.12.1993 року. Оскільки [PERSON] є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника, який працював на посаді судді протягом 37 років, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії по втраті годувальника згідно зі статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII. Отже, відповідач, як орган, якому делеговані повноваження щодо призначення і виплати пенсій, при розгляді заяви про перехід на пенсію по втраті годувальника повинен був діяти відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 7 липня 2010 року, а також статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХII від 16.12.1993 року з наступними змінами. З огляду на спірні правовідносини правова визначеність полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення по Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889- VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на певні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника. За таких умов, розповсюдивши право на особу, похідним є і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника, тобто позивача, відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ. З огляду на вищевикладене, дії відповідача суд не може розцінити як такі, що вчинені на підставі та у спосіб, що визначено Конституцією та законами України, отже є протиправними. Згідно частин 3, 4 статті 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Зі змісту долучених доказів встановлено, що ТУ ДСА в Житомирській області надано довідку від 26.02.2020 №575/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідно до зазначеної довідки станом на 01 січня 2020 року суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] складає 113508,00 грн (а.с.20). Отже, сума довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] , підлягала перерахунку на підставі довідки від 26.02.2020 №575/20. При цьому, саме розмір довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] , визначений за результатом такого перерахунку має враховуватись під час визначення розміру пенсії позивачу по втраті годувальника. Отже, відмова у призначенні [PERSON] пенсії по втраті годувальника в залежності від розміру пенсії її померлого чоловіка на час настання смерті є протиправною. Суд звертає увагу, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу. Так, пенсією є регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв`язку з настанням певної обставини - досягнення пенсійного віку, інвалідності, смерті годувальника. Тоді як, щомісячне довічне грошове утримання також являє собою регулярну щомісячну грошову виплату, яка чоловіку позивача була призначена при звільненні у відставку та виплачувалась територіальним органом Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України як захід матеріального забезпечення. Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права. У справах "Стек та інші проти Сполученого Королівства", "Пічкур проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, якщо у державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає статті 14 Конвенції щодо заборони дискримінації. Дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. У практиці ЄСПЛ напрацьовані також три головні критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме чи є такий захід законним; чи переслідує втручання в право власності "суспільний інтерес"; чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям. За оцінкою ЄСПЛ не буде вважатись пропорційним втручання, яке становить "особистий та надмірний тягар" для особи. У даній справі право позивача на отримання пенсії по втраті годувальника залежно від його доходу на час настання смерті стало залежним від місця роботи годувальника на посаді судді, що призвело до ситуації, в якій позивач, пропрацювавши до досягнення пенсійного віку та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення виявилась позбавленою права на пенсію по втраті годувальника лише на тій підставі, що годувальнику після досягнення пенсійного віку була призначена пенсійна виплата згідно з Законом "Про судоустрій і статус суддів", яку відмовився врахувати відповідач при розрахунку. Така відмінність у ставленні при призначенні пенсії даного виду не може бути визнана виправданою з точки зору об`єктивних та розумних обґрунтувань, оскільки отримувана годувальником сума щомісячного грошового утримання за правовою природою являлась призначеною на законних підставах регулярною пенсійною виплатою за рахунок державних коштів. Підстави нарахування позивачу пенсії по втраті годувальника в розмірі 4744,25 грн. відповідачем не обґрунтовано. Жодного розрахунку до матеріалів справи не надано. Відтак, суд визнає протиправним не врахування відповідачем розміру доходу годувальника на час настання смерті, що в свою чергу призвело до порушення прав позивача на отримання пенсії по втраті годувальника. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати [PERSON] пенсію по втраті годувальника з 11.11.2020 в розмірі 50 відсотків від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] , згідно даних довідки ТУ ДСА в Житомирській області №575/20 від 26.02.2020. Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied