Рішення адміністративного суду від 2023-07-18 00:00:00+03

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувсь до суду з вказаним адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 334429 від 03.01.2023р. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що 03 січня 2023 року інспектором СРПП ЖГУП капітаном поліції Поліщуком А.В. було винесено постанову серії БАВ № 334429 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн 00 коп. Відповідно до постанови [PERSON] керуючи автомобілем ЗАЗ-110270, реєстраційний номер [NUMBER] рухався транспортним засобом в крайній лівій смузі при вільній правій, а також при зупинці транспортного засобу не увімкнув аварійну сигналізацію. З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною, а викладені обставини не відповідають дійсності, притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставним, постанова у справі є необґрунтованою у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушень ПДР не вчиняв, а тому вимушений звернутись до суду з даним позовом. Процесуальні дії у справі. Згідно ч. 1\~ст. 286 КАС України\~адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 04.04.2023 поновлено [PERSON] строк звернення до суду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. У судовому засіданні, 03.05.2023, позивач [PERSON] та представник позивача Рибаков О.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з мотивів та доводів, що викладені в позовній заяві та просили їх задовольнити. В подальшому в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду, представник позивача адвокат Рибаков О.В. подав заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач - Головне управління\~Національної поліції\~в Житомирській\~областіу судове засідання свого представника не направили. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду, представник відповідача подав відзив відносно позовних вимог, відповідно до якого, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а розгляд справи здійснювати за відсутності їх представника. Відповідно до відзиву: зі змісту Постанови вбачається, що 03.01.2023 о 08 год. 50 хв.а.д. Житомир-21 км. Рухався транспортним засобом в крайній лівій смузі при вільній правій, а також при зупинці транспортного засобу не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.11.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, інспектором СРПП ЖРУП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Поліщуком А.В. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн. Твердження позивача на неправомірні дії з боку поліцейського, що допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, оскільки будь яких доказів наявності таких дій суду не надано. Оскаржувана постанова винесена в межах повноважень, в порядку та у спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з врахуванням всіх обставин справи. Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права, які застосовує суд, мотиви суду. Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 334429 від 03.01.2023\~ р. о 08 год. 50 хв. на а.д. Житомир- Кошарища 21 км. рухався транспортним засобом в крайній лівій смузі при вільній правій, а також при зупинці транспортного засобу не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п.11.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Відповідно до\~статті 8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Приписами п.11 ч. 1 ст.\~23\~Закону України\~«Про Національну\~поліцію» №\~580-VIII\~від 02.07.2015\~року та ст. 222 КУпАП\~встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього\~руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Відповідно до п.1.9.Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємо ввічливими ( п.1.3 ПДР України). Відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Відповідно до п.п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП. Зазначені твердження позивача відповідачем не спростовані, представником відповідача не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст.122 КУпАП. Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). З урахуванням наведеного вище, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності. Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідач не довів правомірність прийнятої ним постанови у справі про адміністративне правопорушення від 03 січня 2023 року, не надав доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122 КУпАП, а тому з цих підстав позовні вимоги необхідно задоволити, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 334429 від 03 січня 2023 року про накладення адміністративного стягнення на позивача у виді штрафу в розмірі 510 грн., а провадження закрити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139\~КАС України при\~задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього\~Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем був сплачений судовий збір в сумі 536,80 грн., відповідно до квитанції від 27.03.2023 року. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Результат розгляду: granted