Рішення адміністративного суду від 2023-05-31 00:00:00+03

19.10.2022р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) представник Дзундза Ю.Р., діючий на підставі довіреності від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся за допомогою системи «Електронний суд» до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо неврахування січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), при нарахуванні індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 19.09.2016р. по 28.02.2018р.; визнати протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо порушення вимог абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 1078 від 17.07.2003р., при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення [PERSON] в період з 01.03.2018р. по 16.08.2019р.; зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 19.09.2016р. по 28.02.2018р. в сумі 57388 грн. 63 коп., із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця); зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 01.03.2018р. по 16.08.2019р., виходячи з фіксованої величини 4087 грн. 92 коп., що розраховується як різниця між сумою індексації та розміром підвищення доходу, відповідно до вимог абз.4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., в сумі 71604 грн. 53 коп. (а.с.1-9). Розгляд справи здійснено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.24-25). Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2023р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо застосування липня 2015 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача в період з 19.09.2016р. по 28.02.2018р. включно; зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити позивачу за період з 19.09.2016р. по 28.02.2018р. включно індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.55-60). Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржили позивач [PERSON] та його представник Дзундза Ю.Р., які в своїх апеляційних скаргах, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просять рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови задоволення частини вимог та винести нову постанову, якою заявлений позов задовольнити в повному обсязі (а.с.65-73, 77-78). Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 20.04.2023р. на адресу апеляційного суду надійшла заява позивача [PERSON] , в якій останній в порядку ст.314 КАС України повідомив про відмову від позову, через що просить закрити провадження у справі (а.с.87). Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційні скарги в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що подана заява [PERSON] підлягає до задоволення, з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як встановлено під час судового розгляду справи, позивач [PERSON] проходив військову службу у Військовій частині [NUMBER] з 19.09.2016р. по 16.08.2019р. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до наказу командира 12 окремої бригади армійської авіації № 33-РС (по особову складу) солдата [PERSON] , стрільця взводу охорони роти охорони батальйону охорони, звільнено з військової служби в запас відповідно до пп.«а» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Наказом командира Військової частини [NUMBER] № 179 від 16.08.2019р. позивач виключений зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення (а.с.10). Згідно з довідкою про нараховане грошове забезпечення та індексацію грошового забезпечення позивачеві у період з вересня 2016 року по листопад 2018 року не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення, а з грудня 2018 року по серпень 2019 року нараховано та виплачено 1064 грн. 53 коп. індексації (а.с.12). Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2021р. у справі № 380/12574/20 визнано протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо ненарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення у період з 19.09.2016р. по 16.08.2019р. в повному обсязі; зобов`язано Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 19.09.2016р. по 16.08.2019р. відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., з врахуванням раніше виплачених сум. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2021р. рішення суду першої інстанції залишено без змін. Крім цього, 20.10.2021р. позивач звернувся до суду із заявою про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13.01.2022р. вказану заяву залишено без задоволення. На виконання зазначеного рішення суду відповідачем здійснено виплату індексації грошового забезпечення за період з 19.09.2016р. по 28.02.2018р. без зазначення базового місяця. Відповідно до довідки про нараховану індексацію в період з 19.09.2016р. по 16.08.2019р., виданою Військовою частиною [NUMBER] за № 71/1/376 від 16.08.2021р., позивачу нараховано індексацію грошового забезпечення в загальній сумі 5625 грн. 98 коп., до виплати належить 4561 грн. 45 коп. Предметом спору у цій справі є право позивача [PERSON] на отримання індексації грошового забезпечення за період з 19.09.2016р. по 16.08.2019р. та правомірність нарахованих і виплачених відповідачем сум індексації за вказаний період. Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення залежить лише від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі постанови КМ України № 1294 від 07.11.2007р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», що набрала чинності 01.01.2008р. та втратила чинність 01.03.2018р. у зв`язку з прийняттям наказу Міністерства оборони України № 90 від 01.03.2018р. «Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України». Отже, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача з 19.09.2016р. по 28.02.2018р. є січень 2008 року. У такому порядку нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовців, яке відбулося у березні 2018 року, відповідно до постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» яка набрала чинності 01.03.2018р. Таким чином, з березня 2018 року при виплаті індексації грошового забезпечення базовим місяцем є березень 2018 року. Із змісту заяви позивача [PERSON] , яка подана в порядку ст.314 КАС України, слідує, що позивач відмовився від заявленого позову, а тому просить провадження у справі закрити. На думку колегії суддів, така заява повністю узгоджується з фактичними обставинами справи, а також такі дії позивача не суперечать закону, не порушують чиї-небудь права, свободи та інтереси. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.314 КАС України позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного провадження. Отже, після відкриття апеляційного провадження на адресу апеляційного суду поступила заява позивача [PERSON] , згідно якої позивач відмовився від позовних вимог, просить закрити провадження у справі. Розглянувши наведену заяву позивача, колегія суддів дійшла висновку про можливість її задоволення, оскільки такі дії позивача не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси; сама заява подана і підписана власноручно позивачем [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.314 КАС України у разі відмови від позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі. За таких обставин, приймаючи до уваги доводи заяви позивача [PERSON] , його відмову від позову належить прийняти, а рішення суду слід визнати нечинним, провадження в справі - закрити.

Результат розгляду: granted