Рішення адміністративного суду від 2022-11-02 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив скасувати постанову серії БАБ №768110 від 17.06.2022 про накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 425, 00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. В обґрунтування позову зазначив, що 17.06.2022 він автомобілем не керував, постанова в його присутності не складалась і йому не вручалась, що є підставою для її скасування. Крім того, вказує на недоліки в оформленні оскаржуваної постанови. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 серпня 2022 року у задоволені адміністративного позову відмовлено. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих відповідачем відеозаписів вбачається, що автомобіль позивача був зупинений у час та місці, які вказані у постанові, при цьому інших осіб, які б могли керувати вказаним автомобілем, на відео не зафіксовано, а тому оскільки на вимогу працівників поліції позивач надав лише посвідчення водія, оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню. Крім того, судом зауважено, що незазначення у постанові пп. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху, який визначає обов`язок водія мати при собі страховий поліс власників наземних транспортних засобів, не може бути єдиною підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки це не виключає факту наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі. Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду сторони до суду не прибули, тому, відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України, справу розглянуто у письмовому провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що 17.06.2022 інспектором СРПП ВП№1 (с. Недригайлів) лейтенантом поліції Татаренком І.Г. була винесена постанова серії БАБ №768110 відносно [PERSON] , зі змісту якої вбачається, що останній, 17.06.2022 о 19:40 год. в с.м.т. Недригайлів на автодорозі М-07 керував автомобілем Mitsubishi д.н.з. [NUMBER] , не маючи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та страхового поліса власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги пп. «б» п.2.1 Правил дорожнього руху, за що на нього накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 грн. Зазначена постанова є предметом цього позову, оскільки позивач вважає її протиправною. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів повною мірою за допомогою належних доказів скоєння позивачем правопорушення, з чим погоджується і колегія суддів. Так, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу, у з`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. В свою чергу, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством. Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII), порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР). Так, позивача притягнуто до відповідальності за порушення пп. «б» п. 2.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП. Згідно з пп. «б» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон). Разом з тим, виходячи із положень пп. «ґ» п. 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі також і чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Отже, положення чинного законодавства визначають обов`язок мати при собі та пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1 ПДР. При цьому, відповідно до абз.2 ч.2 ст.16 Закону № 3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки, окрім іншого, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Так, інспектором СРПП була винесена постанова стосовно позивача про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки позивач, керуючи автомобілем, не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та страхового поліса власників наземних транспортних засобів. Положеннями ч.1 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»). Згідно з ч.2 ст.30 Закон № 3353-XII, поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом. Статтею 31 Закону № 3353-XII визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу. В свою чергу, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Так, з відеозаписів, які надані відповідачем, вбачається, що автомобіль позивача був зупинений у час та місці, які вказані у постанові, при цьому інших осіб, які б могли керувати вказаним автомобілем на відео не зафіксовано. Працівники поліції просили позивача надати їм для огляду посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс (відео 1, 2), однак позивач надав лише посвідчення водія. При цьому, з діалогу між позивачем та працівниками поліції вбачається, що ні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ні страхового поліса позивач не мав. Згідно з п. 10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 за №1395, при розгляді справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: denied