Рішення адміністративного суду від 2022-08-04 00:00:00+03

Позивач [PERSON] (далі - Позивач, [PERSON] ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, а саме: Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії [PERSON] з 01 січня 2021 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення поліцейського на прирівняній посаді №71/зі/106/5-2022 від 04.01.2022, виданої Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.01.20201 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №71/зі/106/5-2022 від 04.01.2022, виданої Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Закарпатській області у відповідності до вимог ст. ст. 43, 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, Постанови КМУ № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", з урахуванням раніше виплачених сум. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем подано до Головного управління Пенсійного Фонду України оновлену довідку про розмір грошового забезпечення разом із заявою про перерахунок пенсії, однак листом відповідача відмовлено у здійсненні перерахунку на підставі вказаної довідки. Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача у здійсненні обчислення і перерахунку з 01 січня 2021 року його пенсії звернувся до суду із даним позовом для захисту своїх законних прав та інтересів. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2022 року у справі № 260/654/22 позовні вимоги задоволено. Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивач звернувся із заявою про здійснення йому перерахунку пенсії з січня 2020 року згідно розрахункових листів про грошове забезпечення начальника сектору ОЗДМТТО ГУНП в Закарпатській області [PERSON] . З огляду на це підстав для здійснення перерахунку пенсії [PERSON] згідно розрахункових листів немає. Просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2022 року у справі № 260/654/22 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого. Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для здійснення перерахунку раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України. У листі Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області від 17.01.2022 року №185-113/П-02/8-0700/22 не зазначено будь-яких зауважень щодо правильності оформлення інформації про грошове забезпечення та розрахункових листів Управління фінансового забезпечення ба бухгалтерського обліку ГУНП в Закарпатській області №71/зі/106/5-2022 від 04.01.2022 року, поданої позивачем для перерахунку пенсії. Враховуючи викладене суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач має право на отримання з 01.01.2021 року пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №988 і відповідно до вимог статей 43, 63 Закону №2262-ХІІ на підставі довідки про розмір грошового забезпечення поліцейського на прирівняній посаді №71/зі/106/5-2022 від 04.01.2022 року. Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Закарпатській області та з 10.10.2017 року отримує пенсію за вислугу відповідно до Закону України №2262-ХІІ з 10 жовтня 2017 року, розмір якої обчислений із грошового забезпечення, встановленого відповідно до Постанови КМУ № 988 від 11.11.2015 року. Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії на підставі довідки № 71/зі/106/5-2022 від 04.01.2022, виданої Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНТ в Закарпатській області. Згідно листа-відповіді відповідача від 17 січня 2022 року, позивачу повідомлено про те, що підстав для перерахунку його пенсії не має, мотивуючи це тим, що довідки для перерахунку пенсії у зв`язку із зміною грошового забезпечення у відповідності до ч. 4 ст. 63 Закону України № 2262-ХІІ подаються виключно уповноваженим структурним підрозділом міністерств та відомств. Не погоджуючись із діями відповідача щодо не проведення перерахунку основного розміру пенсії, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного у новій (оновленій) довідці, позивач звернувся до суду за захистом свого права із цим позовом. З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі Закон № 2262-ХІІ). Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регламентовані нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 2262-ХІІ (затверджений постановою правління ПФУ від 31 січня 2007 року № 3-1 та зареєстрований в Мінюсті України 15 лютого 2007 року за № 135/13402; далі по тексту - Порядок № 3-1). Згідно пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону України № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії. Відповідно до пунктом 24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону України № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії. Відтак, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабміном України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ. Такий правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 у справі № 21-484а13 та у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а. Також Верховний Суд у своїх постановах, зокрема від 20.03.2018 у справі № 636/662/17, від 03.07.2018 у справі № 709/2728/16-а, від 10.07.2018 у справі № 553/3053/16-а, зазначав, що Головні управління Пенсійного фонду України наділені повноваженнями щодо здійснення перерахунку пенсій після надходження довідок встановленого зразка. Як підтверджено матеріалами справи, 11.01.2022 року [PERSON] звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Закарпатській області про здійснення йому перерахунку пенсії з січня 2020 року згідно розрахункових листів про грошове забезпечення начальника сектору ОЗДМТТО ГУНП в Закарпатській області [PERSON] , що немає наслідком виникнення для ГУ ПФУ у Закарпатській області обов`язку вчинити відповідні дії щодо перерахунку та виплати пенсії позивача. Апеляційний суд звертає увагу на те, що [PERSON] не надав відповідачу довідку відповідного зразка видану на його ім`я для перерахунку пенсії, а тому правові підстав для його здійснення відсутні. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки за наслідками розгляду справи не встановлено факту порушення прав чи інтересів позивача. Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, відтак оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав. Підстав для розподілу судових витрат у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Результат розгляду: denied