Рішення адміністративного суду від 2022-05-31 00:00:00+03

ІСТОРІЯ СПРАВИ Короткий зміст позовних вимог 1. [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Тернопільській області), в якому просив: - визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області №961170178343 від 16.03.2021 про відмову [PERSON] у частині перерахунку пенсії в розмірі 90 % від місячного заробітку в сумі 37 537,07 гривень без обмеження її максимального розміру; - зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити з 05.05.2020 перерахунок та виплату перерахованої [PERSON] пенсії в розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати 37 537,07 гривень, яка перерахована ГУ ПФУ в Тернопільській області на виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №500/1493/20, без обмеження максимального /граничного/ розміру пенсії. 2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2005 року позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру». На виконання судового рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області прийнято рішення №961170178343 від 16.03.2021 про перерахунок пенсії позивача із суми середньомісячного заробітку 37537,07 грн. Пенсію перераховано з розрахунку 60 % від заробітку з обмеженням виплати максимальним розміром 17690,00 гривень. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, вказуючи, що на момент призначення йому пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у частинах дванадцятій та сімнадцятій статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII. Після призначення йому пенсії до даної статті неодноразово вносились зміни в частині обмеження розміру пенсії максимальним розміром та зменшувався відсотковий розмір пенсії. Нова редакція статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким пенсія призначена до набрання чинності цими законами, а тому позивач вважає, що при перерахунку йому пенсії як працівнику прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Щодо обмеження пенсії максимальним розміром, то позивач зазначає, що пенсія йому призначена до 01.01.2016, тому до розміру пенсії не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 3. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області №961170178343 від 16.03.2021 про перерахунок пенсії [PERSON] в частині зменшення її розміру з 90 відсотків до 60 відсотків від місячної заробітної плати. Зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити з 05.05.2020 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсії [PERSON] в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Тернопільської області №18-101вих-20 від 30.04.2020 та на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №500/1493/20. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 4. Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач вже є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років і пенсія йому призначена у 2005 році, тому до розміру пенсії позивача не може застосовуватися відсотковий розмір пенсії, визначений Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ. Щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача під час проведення її перерахунку, то суд першої інстанції зазначив, що у зв`язку з прийняттям Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ розмір пенсії прокурорів обмежено максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, на момент проведення перерахунку пенсії позивачу наведеними вище положеннями законодавства встановлюються обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України. 5. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2021 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 скасовано в частині позовних вимог, які стосуються обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, та у задоволенні яких було відмовлено. Ухвалено у вказаній частині нову постанову, якою визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Тернопільській області в частині обмеження розміру пенсії [PERSON] десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області з 05.05.2020 здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] за вислугу років, відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII на підставі довідки прокуратури Тернопільської області №18-101вих-20 від 30.04.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням фактично виплачених сум. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. 6. Приймаючи таке рішення, апеляційний суд виходив з того, що безпідставним є застосування до спірних правовідносин норм Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ в частині визначення як відсоткового розміру пенсії, так і обмеження її максимальним розміром, оскільки вказаний закон поширює свою дію на працівників прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності. Як встановлено судом вперше пенсія позивачу призначена з 05.01.2005, тобто при дії Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ. Наведене, на переконання апеляційного суду, дає підстави дійти висновку про те, що законодавче нововведення щодо обмеження максимального розміру пенсій не може застосовуватись до раніше призначених пенсій, оскільки в даному випадку буде порушуватись принцип незворотності нормативно-правових актів у часі, закріплений у статті 58 Конституції України. Короткий зміст вимог касаційної скарги 7. Не погоджуючись із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ГУ ПФУ в Тернопільській області звернулось до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2021, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 залишити без змін. 8. В обґрунтування своїх вимог, скаржник зазначив, що судом неправильно застосовано у спірних правовідносинах положення статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, статті 2, абзацу 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VІ, у зв`язку з чим суд дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром. 9. Крім того, скаржник вказує на те, що судами попередніх інстанцій під час розгляду справи не враховано висновків Верховного Суду щодо застосування вищезазначених норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 02.05.2018 у справі №704/87/17, від 22.05.2018 у справі №205/8204/16-а, від 15.08.2018 у справі №161/9572/17, від 17.01.2019 у справі №161/713/17, від 15.05.2019 у справі №554/4191/17, від 21.11.2019 у справі №161/14321/16-а, від 21.05.2020 у справі №554/10510/16-а та від 28.10.2020 у справі №686/2428/16-а про те, що положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню. Тобто, на момент проведення перерахунку пенсії позивачу, наведеними положеннями встановлюються тимчасові обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України. 10. Також відповідач наголошує на необхідності врахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 24.06.2020 у справі №580/234/19, від 17.09.2020 у справі №826/1147/18 та від 24.09.2020 у справі №640/5854/19, у яких Суд зазначив, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 11. 08.10.2021 в автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстровано вказану касаційну скаргу. 12. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2021, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Стеценко С.Г., судді: [PERSON], Рибачук А.І. 13. Ухвалою Верховного суду від 30.11.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ПФУ в Тернопільській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2021 у справі за вищевказаним позовом. 14. На підставі службової записки судді-доповідача Стеценка С.Г. від 30.05.2022 №14502/22 щодо настання обставин, які унеможливлюють розгляд судової справи, у зв`язку з увільненням судді [PERSON] від виконання обов`язків на період призову на військову службу, який входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи, відповідно до розпорядження в.о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду №760/0/78-22 від 30.05.2022, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2022, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Стеценко С.Г., судді: Тацій Л.В., Рибачук А.І. 15. Ухвалою Верховного Суду від 30.05.2022 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження з 31.05.2022. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ 16. Як встановлено судами попередніх інстанції, [PERSON] перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Тернопільській області та з 05.01.2005 отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ у розмірі 90 % суми місячної заробітної плати. 17. 30.04.2020 прокуратурою Тернопільської області позивачу видано довідку за № 18-101-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, згідно якої розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за відповідною (прирівняною) посадою - начальника відділу прокуратури області становить 37537,07 грн. 18. 05.05.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із звільненням з органів прокуратури в розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Тернопільської області №18-101вих-20 від 30.04.2020 без обмеження її максимального розміру. 19. Листом ГУ ПФУ в Тернопільській області від 03.06.2020 за №1015-935/10-02/8-1900/20 відмовлено позивачу в частині перерахунку пенсії у вказаному відсотковому розмірі і обмежено пенсію максимальним розміром. Позивач оскаржив таку відмову до суду. Наведені обставини встановлені у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №500/1493/20. 20. Цією постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2021 апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Тернопільській області задоволено частково, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.07.2020 у справі № 500/1493/20 скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області № 961170178343 від 07.05.2020 про відмову [PERSON] у перерахунку пенсії за вислугу років; зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області з 05.05.2020 здійснити перерахунок та виплату [PERSON] пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ на підставі довідки прокуратури Тернопільської області від 30.04.2020 №18-101вих-20 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 21. На виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №500/1493/20 ГУ ПФУ в Тернопільській області прийнято рішення №961170178343 від 16.03.2021 про перерахунок [PERSON] пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII із суми середньомісячного заробітку 37537,07 грн в розмірі 60 % від суми заробітку та з обмеженням виплати максимальним розміром з 05.05.2020 сумою 16380, 00 грн, з 01.07.2020 сумою 17120,00 грн, з 01.12.2020 - 17690,00 грн, 01.07.2021 - 18540,00 грн (а.с.33-35). 22. Вважаючи таке рішення про перерахунок пенсії у розмірі 60 %, а не 90 % від заробітку та з обмеженням максимальним розміром протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 23. Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 24. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 25. За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. 26. З матеріалів справи вбачається, що право позивача на перерахунок пенсії визнано рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №500/1493/20, проте відповідач заперечує щодо перерахунку пенсії, на виконання вказаного судового рішення, виходячи із розміру 90% від розміру заробітної плати, що визначена у довідці прокуратури Тернопільської області №18-101вих-20 від 30.04.2020 без обмеження максимального розміру пенсії. 27. Надаючи оцінку доводам касаційної скарги та висновкам судів попередніх інстанцій, колегія суддів зазначає таке. 28. На час призначення [PERSON] пенсії (05.01.2005) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначалися статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (до 15.07.2015). 29. Так, статтею 50-1 вказаного Закону у редакції, чинній до 01.10.2011, було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. 30. Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI у статтю 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. 31. Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-VII у статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ у частинах другій і п`ятій цифри « 80» замінено цифрами « 70». 32. Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII у статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ у частинах другій та п`ятій цифри « 70» замінено цифрами « 60». 33. За правилами частини вісімнадцятої цієї статті (у редакції, чинній до 01.01.2015) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України. 34. Водночас 15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015. 35. З набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. 36. Згідно з частиною двадцятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки. 37. Вирішуючи питання щодо визначення норм права, які регулюють спірні правовідносини, Верховний Суд виходить із такого. 38. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 39. За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали. 40. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. 41. Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами. 42. Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів. 43. Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII. 44. У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 №5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. 45. Колегія суддів зазначає, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі. 46. Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. 47. Зазначені висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду щодо застосування статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ та статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII у аналогічних правовідносинах, висловленою у постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20. 48. Таким чином, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність, з огляду на що, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати. 49. Отже, позовні вимоги [PERSON] у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 40. З приводу застосування при перерахунку пенсії позивача обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, то колегія суддів зазначає таке. 51. За змістом статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (який набрав чинності 01.10.2011) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 52. Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції. 53. При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. 54. Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом. 55. На думку колегії суддів, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень. 56. Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 57. Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром. 58. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 року - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII. 59. Викладені вище висновки щодо застосування статті 2, абзацу 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI узгоджуються із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.06.2020 у справі №580/234/19, від 21.12.2021 у справі №580/5962/20, а також Верховним Судом у постановах від 08.07.2020 у справі №607/7115/17, від 10.09.2020 у справі №280/5154/19 та від 24.09.2020 у справі №640/5854/19. На вказані позиції Верховного Суду та інші, які містять подібні висновки щодо застосування норм права, обґрунтовано посилався відповідач в касаційній скарзі. 60. З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, що вірно встановлено судом першої інстанції. 61. При цьому, колегія суддів погоджується із доводами касаційної скарги, що судом апеляційної інстанції під час розгляду справи не враховано висновків Верховного Суду щодо застосування вищезазначених норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 02.05.2018 у справі №704/87/17, від 22.05.2018 у справі №205/8204/16-а, від 15.08.2018 у справі №161/9572/17, від 17.01.2019 у справі №161/713/17, від 15.05.2019 у справі №554/4191/17, від 21.11.2019 у справі №161/14321/16-а, від 21.05.2020 у справі №554/10510/16-а та від 28.10.2020 у справі №686/2428/16-а, про те, що положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), тому є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України. 62. Так само обґрунтованими є посилання відповідача стосовно неврахування апеляційним судом висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 24.06.2020 у справі №580/234/19, від 17.09.2020 у справі №826/1147/18, від 24.09.2020 у справі №640/5854/19, у яких зазначено, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. 63. Отже, позовні вимоги [PERSON] у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 64. Таким чином, доводи відповідача щодо неправильного застосування судами норм матеріального права, зокрема, статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, статті 2, абзацу 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VІ (щодо обмеження максимального розміру пенсії працівникам прокуратури) та неврахування висновків щодо застосування вказаних норм права, викладених у постановах Верховного Суду, на які посилається відповідач, знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду рішень судів попередніх інстанцій. 65. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 66. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. 67. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. 68. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. 69. Відповідно до частини 1 статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. 70. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, що відповідно до частини другої статті 351 КАС України є підставою для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій та прийняття рішення про відмову в задоволенні позову. 71. Стосовно клопотання позивача про зупинення провадження у справі колегія суддів зазначає, що таке не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 72. Так, вказане клопотання позивач обґрунтовує тим, що Конституційним Судом України відкрито провадження за конституційною скаргою особи щодо конституційності, серед іншого, положень частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII та частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI і рішення у зазначеній справі прямо вплине на спірні правовідносини. 73. Колегія суддів вважає, що рішення Конституційного суду України у зазначеній справі не матиме впливу на норми матеріального права, які були застосовані судами попередніх інстанцій у справі, яка розглядається, та правильність застосування яких належить перевірити Верховному Суду під час касаційного розгляду цієї справи, і не зумовлює зміну правової регламентації спірних правовідносин у законодавстві, чинному станом на час виникнення останніх, а отже й зупинення провадження у цьому конкретному випадку не можна вважати виправданим і таким, що є необхідним за цих обставин. 74. Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, відсутні.

Результат розгляду: partial