Рішення адміністративного суду від 2024-02-19 00:00:00+02

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНП в Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. На обґрунтування поданого позову зазначив, що 07.01.2024 поліцейським СРПП ВПД № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Єременком І.І. відносно позивача винесена постанова серії БАБ № 178443, якою [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 121-3, ст. 126 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1\~190,00 грн. Вказану постанову позивач отримав засобами поштового зв`язку 16.01.2024. У мотивувальній частині постанови зазначено, що 07.01.2024 о 22 год 06 хв на автодорозі між с. Рацеве та с. Тіньки [PERSON] , як водій, керував транспортним засобом ВАЗ 21160, д.н.з. [NUMBER] , із забрудненим номерним знаком, що перешкоджало його прочитанню із відстані 20 метрів та у нього було відсутнє посвідчення водія, тим самим він порушив п. 2.1. а) та 2.9. в) Правил дорожнього руху України. Вважає такі висновки працівника поліції безпідставними, а постанову незаконною, оскільки у визначений у постанові час він не керував вказаним автомобілем, а перебував у ньому у якості пасажира. Керував транспортним засобом його знайомий [PERSON] , про що вони відразу на місці зупинки транспортного засобу повідомляли працівникам поліції, проте їх пояснення працівники поліції залишили поза увагою. Факт керування позивачем транспортним засобом не підтверджений жодним доказом та є лише припущенням працівникам поліції. Також під час складення оскаржуваної постанови [PERSON] звертав увагу працівників поліції і на номерний знак автомобіля, що має бути зафіксовано на нагрудних камерах. Відповідно вважає, що об`єктивна сторона адміністративних правопорушень у його діях відсутня. Також позивач зазначає, що працівниками поліції порушені вимоги ч. 3 ст. 286 КУпАП, оскільки у оскаржуваній постанові відсутні ідентифікаційні ознаки засобу фото чи відеофіксації адміністративного правопорушення, у постанові зазначена лише загальна фраза, що до неї додаються відеозаписи з бодікамер та відео з реєстратора. Постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена відповідачем на місці скоєння адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, хоча відповідно до вимог ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Аналогічна вимога передбачена також Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, а саме п. 3 розділу 2. У самій оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази, які підтверджують факт керування [PERSON] транспортним засобом, що є окремою самостійною підставою для її скасування. За таких обставин оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає до скасування. Тому просить суд її скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 07.02.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників, постановлено провести розгляд справи відповідно до положень частини 1 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Представниця відповідача за довіреністю Коваленко А.П. у встановлений судом строк та у передбаченому чинним законодавством порядку подала до суду відзив на позов, у якому проти його задоволення заперечувала. На обґрунтування наявних заперечень зазначила, що оскаржуваною постановою від 07.01.2024 серії БАБ № 178443 [PERSON] за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ст. 121-3 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 1\~190,00 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови 07.01.2024 о 22:06 год. на автодорозі між с. Рацеве та с. Тіньки позивач керував транспортним засобом із забрудненим номерним знаком та без посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1. «а» та 2.9. «в» ПДР України. Вчинення вказаних адміністративних правопорушень позивачем було зафіксовано належним чином, тому такий доказ є належним доказом правомірності накладення адміністративного стягнення, зокрема записи технічних приладів та засобів, на підставі яких інспектором зроблено висновок про вчинення позивачем правопорушень. Також зазначила, що наявний відеозапис підтверджує факт того, що номерний знак автомобіля ВАЗ 21160, д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача у темну пору доби був забруднений, та факт погодження позивача зі скоєнням ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. На підтвердження факту відсутності у [PERSON] посвідчення водія працівник поліції використовував відомості в системі ІПНП у розділі «Посвідчення водія», у якому відомості про видані на ім`я позивача посвідчення були відсутні. Після встановлення наведених фактів та обставин працівником поліції, відповідно до наданих йому повноважень, була винесена оскаржувана постанова, яка за формою та змістом відповідає вимогам до неї. Тому просила суд відмовити у позові повністю. На підтвердження наявних заперечень представниця надала суду додаткові докази та оптичний диск із відеозаписами. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. На підставі ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України). У свою чергу частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративним правопорушенням відповідно до диспозиції частини 1 статті 121-3 КУпАП є керування або експлуатація транспортного засобу із забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів. Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством На підставі . 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Судом встановлено, що 07.01.2024 поліцейським СРПП ВПД № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області сержантом поліції Єременком І.І. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 178443 відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. З описової частини зазначеної постанови вбачається, що підставою її винесення став установлений факт, що [PERSON] 07.01.2024 о 22:06 год. на автодорозі між с. Рацеве та Тіньки керував транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що на давало змогу його прочитати з відстані 20 м та у якого було відсутнє посвідчення водія ста який не має права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.9. «В», 2.1. «а» ПДР України. Об`єктивна сторона можливого порушення у діях водія [PERSON] , встановлена працівником органу Національної поліції, полягає у керуванні транспортним засобом із забрудненим номерним знаком та без права керування. При цьому суд враховує, що за диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП особа, яка керує транспортним засобом, набула таке спеціальне право, натомість не надає (не може надати) його працівникові поліції. Натомість із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що [PERSON] посвідчення водія не отримував, оскільки відомості про це у базі ІПНП відсутні, відповідно його дії можуть мати склад іншого адміністративного правопорушення. У свою чергу, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази на підтвердження обґрунтованості висновків працівника поліції в частині керування позивачем [PERSON] транспортним засобом, суд враховує, що на їх підставі беззаперечно встановити такий факт неможливо. Такі висновки суду обґрунтовуються тим, що надані суду відеодокази вказаного не підтверджують, на них зафіксовано лише рух транспортного засобу без можливості визначення особи, яка ним керувала. Зафіксоване спілкування із присутніми під час складення адміністративних матеріалів особами також виключає можливість стверджувати, що за кермом під час руху перебував саме позивач, оскільки він цей факт неодноразово спростовував, присутній у цей момент інший учасник подій визнавав, що саме він керував автомобілем, а не [PERSON] , який під час руху перебував не задньому пасажирському сидінні. Твердження представниці відповідача, що під час спілкування позивач визнав факт керування ним транспортним засобом не знайшло свого підтвердження під час дослідження судом наявних доказів. Надані на підтвердження наведеного представницею відповідача рапорт та пояснення інспектора ВПД № 2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області сержанта поліції Єременка І.І. суд не бере до уваги, оскільки вони в силу ст. 251 КУпАП не є доказами у справі. Вказані висновки суду обґрунтовані тим, що працівник поліції не може бути свідком у справі, оскільки є зацікавленою особою. Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. На підставі ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України). Також під час розгляду справи суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.07.2020 (справа № 463/1352/16-а). Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. З аналізу наведених норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена необґрунтовано, на момент її складення працівники поліції не мали доказів керування транспортним засобом саме [PERSON] . Відповідно у діях позивача відсутній склад адміністративних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку із чим позов підлягає до задоволення зі скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення. При вирішення питання про розподіл судових витрат суд ураховує вимоги частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. За таких обставин понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн підлягають стягненню на його користь. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted