Рішення адміністративного суду від 2023-08-07 00:00:00+03

[PERSON] (далі за текстом також - позивач, [PERSON] ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом також відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), у якому просив: - скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, яка діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області від 25 листопада 2022 року № 92/5-22 в частині непідтвердження [PERSON] періодів з 01.09.1980 по 24.12.1983, з 12.11.1984 по 26.10.1987, з 02.01.1988 по 20.03.1988, з 15.11.1993 по 25.12.1993, з 09.03.1994 по 24.04.1994, з 25.04.1994 по 31.10.1994, з 09.11.1994 по 31.01.1997, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1. - зобов`язати Комісію з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, яка діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, прийняти рішення відповідно до Постанови Правління ПФУ від 10.11.2006 за № 18-1, яким підтвердити [PERSON] період навчання з 01.09.1980 по 24.12.1983 у ПТУ № 72 м. Кіровське Донецької області, період проходження строкової військової служби у Радянській Армії з 12.11.1984 по 26.10.1987, період проходження курсів гірничих робітників очисного забою з відривом від виробництва на Шахті Рассвет з 02.01.1988 по 20.03.1988, періоди роботи на посаді підземного гірничого очисного забою у ТОВ Карбон з 15.11.1993 по 25.12.1993, на посаді підземного гірничого очисного забою на Шахті імені Л.Д. Шевякова (АТ Вугільна компанія Кузнецьквугілля) з 09.03.1994 по 24.04.1994, на посаді підземного гірничого очисного забою з повним робочим днем під землею в Акціонерному товаристві відкритого типу Шахта імені В.І. Леніна (ПАТ Южний Кузбасс) з 25.04.1994 по 31.10.1994, на посаді гірничого очисного забою підземного з повним робочим днем на Шахті Томська (АООТ Шахта Томська) з 09.11.1994 по 31.01.1997, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням доказів, наданих позивачем. В апеляційній скарзі позивач зазначив, що суд першої інстанції не надав оцінки жодному з періодів роботи позивача, які не були підтверджені, а також жодному з аргументів позивача щодо незаконності дій пенсійного органу, наведених у позовній заяві. За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд \~апеляційної \~інстанції \~розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що позивач є громадянином України, який виїхав на постійне місце проживання в Словацьку Республіку, що підтверджується відповідним записом у закордонному паспорті. Маючи можливість вийти на пільгову (шахтарську) пенсію у Словацькій Республіці, подав заяву про призначення пенсії до відповідного органу. Надалі, відповідний орган у Словацькій Республіці надіслав заяву до Пенсійного фонду України про призначення пенсії позивачу. Листом Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 11.04.2018 № 13023/02-24 було повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком та формуляр ИКК/5К 3 про підтвердження страхового стажу, набутого на території України, на [PERSON] , [INFO] , який становить 12 років 0 місяців 29 днів. Однак, згідно записів трудової книжки, у позивача наявний не тільки страховий стаж, але й пільговий стаж, який не було підтверджено Пенсійним фондом України. Зважаючи на те, що переписка між органами Словацької Республіки та України займає досить тривалого часу, позивачем було прийнято рішення подати до відповідача заяву про підтвердження пільгового стажу роботи. 18.03.2021 представник позивача за довіреністю (Зайцев Владислав Валерійович), через вебпортал ПФУ, подав від імені та в інтересах позивача заяву, складену у довільній формі, про підтвердження пільгового стажу роботи [PERSON] . Заява була зареєстрована під № ВЕБ-20001-Ф-3-21-026224. До заяви були додані наступні скановані з оригіналів документи: Довіреність від 08.02.2021; Закордонний паспорт [PERSON] ; Диплом про навчання [PERSON] ; Довідку про проходження служби в армії від 02.08.2016 № 250.;Трудову книжку [PERSON] ; [PERSON] довідку про перейменування Кузнецкуголь від 19.05.2016 № Р-18/2;Архівну довідку про перейменування [PERSON] від 19.05.2016 № Р-19/2;Довідку по [PERSON] від 26.10.2014 № 106;Довідку про заробітну плату Кузнецкуголь від 19.05.2016 № Р-18/1; Довідку про заробітну плату [PERSON] від 19.05.2016 № Р-19/1; Довідку про заробітну плату [PERSON] від 10.11.2016 № 240;Довідку про стаж Кузнецкуголь від 19.05.2016 № Р-18; Довідку про стаж Шахти Томська від 19.05.2016 № Р-19; Довідку про стаж [PERSON] від 11.11.2016 № 469;Історичну довідку по [PERSON] ; Історичну довідку [PERSON] та [PERSON] від 22.07.1994 № 212 (атестація). Листом ГУ ПФУ в Харківській області від 21.04.2021 № 4460-6628/3-0.2/8-2000/21 фактично було повідомлено про неможливість розгляду заяви про підтвердження стажу роботи. Так, пенсійний фонд повідомив про те, що заява про підтвердження стажу роботи має подаватися згідно Додатку 2 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою правління ПФУ від 10.11.2006 № 18-1 (далі Порядок № 18-1). Крім того, як було зазначено у листі, така заява має подаватися безпосередньо у письмовій формі до будь-якого територіального органу ПФУ незалежно від території обслуговування цього органу. Приймаючи до уваги вищенаведений лист, 26.04.2021 представник позивача за довіреністю (Зайцев Владислав Валерійович), через вебпортал ПФУ, вдруге подав від імені та в інтересах позивача заяву про підтвердження стажу роботи [PERSON] згідно Додатку 2 Порядку № 18-1. Заява була зареєстрована під № ВЕБ-20001-Ф-3-21-039722. До заяви були додані такі ж самі скановані з оригіналів документи, які подавались разом з першою заявою про підтвердження стажу роботи від 18.03.2021. Листом ГУ ПФУ в Харківській області від 24.05.2021 № 6040-9812/3-02/8-2000/21 було повторно відмовлено у розгляді заяви, зазначаючи при цьому, що з питань, зазначених у зверненні, вже була надана відповідь листом ГУ ПФУ в Харківській області від 21.04.2021 № 4460-6628/3-02/8-2000/21. Також, у листі пенсійний фонд знову запропонував звернутися особисто до будь-якого територіального органу ПФУ із заявою про підтвердження стажу роботи. Не погодившись із відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, [PERSON] звернувся до суду. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 у справі № 520/9777/21 частково задоволено позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області стосовно розгляду заяви [PERSON] про підтвердження стажу роботи від 26.04.2021, поданої через вебпортал ПФУ та зареєстровану за № ВЕБ-20001-Ф-3-21-039722; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянути заяву [PERSON] про підтвердження стажу роботи від 26.04.2021, подану через вебпортал ПФУ та зареєстровану за № ВЕБ-20001-Ф-3-21-039722, та прийняти рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи. На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 у справі № 520/9777/21 створена комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, якою розглянута заява [PERSON] про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років/періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території. Рішенням Комісії від 25.11.2022 за № 92/5-22 підтверджено стаж роботи [PERSON] : - з 05.01.1984 по 02.11.1984 за професією електрослюсар підземний; - з 24.12.1987 по 01.01.1988 за професією учень гірничого робітника очисного забою з повним робочим днем під землею за Списком № 1; - з 21.03.1988 по 13.10.1993 за професією гірничий робітник очисного забою з повним робочим днем під землею за Списком № 1. В свою чергу, рішенням Комісії від 25.11.2022 за № 92/5-22 не підтверджено стаж роботи [PERSON] : - з 01.09.1980 по 24.12.1983, оскільки [PERSON] навчався в ПТУ № 72; - з 12.11.1984 по 26.10.1987, оскільки [PERSON] проходив службу в лавах Радянської армії; - з 02.01.1988 по 20.03.1988, оскільки [PERSON] навчався на курсах гірничих робітників очисного забою з відривом від виробництва; - з 15.11.1993 по 25.12.1993, оскільки відсутні документи, що підтверджують період роботи [PERSON] за професією підземний гірничий робітник очисного забою в ТОВ «Карбон», які передбачені п. 11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 за № 18-1; - з 09.03.1994 по 24.04.1994, оскільки відсутні документи про проведення атестації робочих місць, а також документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації за період роботи [PERSON] на посаді підземний гірничий робітник очисного забою в Шахті «імені Л. Д. Шевякова» (АТ Вугільна компанія «Кузнецьквугілля»); - з 25.04.1994 по 31.10.1994, оскільки відсутні документи про проведення атестації робочих місць, а також документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації за період роботи [PERSON] на посаді підземний гірничий робітник очисного забою на дільниці № 11 з повним робочим днем під землею в АТВТ «Шахта імені В. І. Леніна» ( ПАТ «Южний Кузбасс»); - з 09.11.1994 по 31.01.1997, оскільки відсутні документи про проведення атестації робочих місць, а також документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації за період роботи [PERSON] на посаді гірничий робітник підземний очисного забою з повним робочим днем в Шахті «Томська» (АООТ «Шахта Томська»). Вважаючи рішення відповідача стосовно непідтвердження зазначених періодів роботи неправомірним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, а отже своїми діями, права та законні інтереси позивача не порушив. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення». За преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058) цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.2003 визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону). Згідно з п. 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-ІУ пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно з якою особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. За наявності у чоловіків стажу на підземних роботах менше 10 років та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим ст. 26 цього Закону, зменшується на 1 рік. Згідно з приписами частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону № 1788-ХІІ, пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року, № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1). Відповідно до пп. 2 п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року, № 637(далі - Порядок № 637). В пункті 1 Порядку № 637 також визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку № 22-1 передбачено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з, одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі. Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п. 4.7 Порядку № 22-1). За приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. Пункт 3 зазначеного Порядку № 637 також вказує, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за № 58, записи про прийняття на роботу та про звільнення провадяться з додержанням певних правил, а саме необхідним є вказівка порядкового номеру запису (графа 1), дата прийняття на роботу/звільнення (графа 2), факт прийняття на роботу із вказівкою посади, відділу, підрозділу тощо/причина звільнення (графа 3), підстава внесення запису - наказ (розпорядження), його дата і номер (графа 4). За приписами п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року, № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі \~та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Отже за приписами законодавства записи у трудовій книжці підтверджують спеціальний стаж, а уточнюючі довідки підтверджують такий стаж тільки коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах. Використання норм Порядку № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. З матеріалів справи вбачається, що трудовою книжкою позивача підтверджується відповідний пільговий стаж роботи на посадах, що передбачені Списком № 1, із зайнятістю повний робочий день. Так, період роботи [PERSON] підтверджується: - з 15.11.1993 по 25.12.1993 за професією підземний гірничий робітник очисного забою в ТОВ «Карбон» - записами в трудовій книжці [NUMBER] на сторінці 7; - з 09.03.1994 по 24.04.1994 на посаді підземний гірничий робітник очисного забою в Шахті «імені Л. Д. Шевякова» (АТ Вугільна компанія «Кузнецьквугілля») - записами в трудовій книжці [NUMBER] на сторінці 9, архівною довідкою № Р-18 від 19.05.2016, архівною довідкою № Р-18/1 від 19.05.2016, архівною довідкою від 19.05.2016 за № Р-18/2; - з 25.04.1994 по 31.10.1994 на посаді підземний гірничий робітник очисного забою на дільниці № 11 з повним робочим днем під землею в АТВТ «Шахта імені В. І. Леніна» ( ПАТ «Южний Кузбасс») записами в трудовій книжці [NUMBER] на сторінці 9, довідкою № 469 від 11.11.2016; - з 09.11.1994 по 31.01.1997 на посаді гірничий робітник підземний очисного забою з повним робочим днем в Шахті «Томська» (АООТ «Шахта Томська») - записами в трудовій книжці [NUMBER] на сторінці 11, архівною довідкою № Р-19 від 19.05.2016, архівною довідкою № Р-19/1 від 19.05.2016, архівною довідкою від 19.05.2016 за № Р-19/2. При цьому архівною довідкою від 19.05.2016 за № Р-18/2 щодо Шахти «імені Л. Д. Шевякова» (АТ Вугільна компанія «Кузнецьквугілля») (п. 9) підтверджується, що Шахта «імені Л. Д. Шевякова» свою діяльність припинила. Щодо Акціонерного товариства відкритого типу «Шахта імені В.І. Леніна» (ПАТ «Южний Кузбасс») позивачем надавалася відповідачу історична довідка, якою підтверджується, що Шахта імені В.І. Леніна свою діяльність припинила (свідоцтво ФПС про внесення запису у ЄДРЮО про припинення діяльності юридичної особи шляхом реорганізації у формі приєднання (ОДРН1024201391708 від 03.10.2006). Щодо Шахти «Томська» (АООТ «Шахта Томська») позивачем надавалася відповідачу архівна довідка \~від 19.05.2016 за № Р-19/2, якою підтверджено припинення юридичної особи шляхом реорганізації \~у 1999 році. Отже позивачем надано всі, передбачені законодавством, документи щодо підтвердження пільгового стажу за вказані періоди. З приводу атестацій робочих місць та доводів відповідача про відсутність доказів її проведення, колегія суддів зазначає таке. Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання Постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 за № 41. Відповідно до п. 4 цього Порядку та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. За правилами п. 4.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 за № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. З наведеного слідує, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Відповідно до Роз`яснень про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року за № 205, в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці. Таким чином атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації. Основна ж мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21.02.2018 у справі № 352/547/16-а, від 10.07.2018 у справі № 227/545/17 та від 10.06.2019 у справі № 559/150/17. Разом з тим колегія суддів зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце за якою підлягає атестації відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. Колегія суддів також ураховує постанову від 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а (Провадження № 11-1207апп19), у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці та дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. Щодо врахування спеціального стажу під час проходження позивачем служби в лавах Радянської армії та часу навчання, колегія суддів зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`ям і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаних із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. За приписами ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Як убачається з трудової книжки [NUMBER] , позивач 02.11.1984 звільнений з посади електрослюсаря підземного в шахтоуправлінні «Рассвет» у зв`язку з призовом на строкову військову службу до Радянської армії та в період з 12.11.1984 по 26.10.1987 проходив дійсну військову службу. Отже позивач на момент призову на строкову військову службу працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (за Списком № 1) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Довідкою від 02.08.2016 за № 250 підтверджується, що позивач дійсно проходив військову службу в період з 12.11.1984 по 26.10.1987. Отже до стажу роботи, що дає право на призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, підлягає зарахуванню період проходження військової служби з 12.11.1984 по 26.10.1987, оскільки на момент призову позивач займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду України від 05 грудня 2019 року у справі № 513/1195/16-а, Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі № 308/13118/16-а. Крім того, відповідно до ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10 лютого 1998 року, № 103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Як убачається з матеріалів справи, позивач з 01.09.1980 по 24.12.1983 навчався у ПТУ № 72 м. Кіровське Донецької області, а з 05.01.1984 прийнятий в шахтоуправління «Рассвет» на посаду електрослюсаря підземного. У період роботи в шахтоуправлінні «Рассвет» позивача направлено на проходження навчання (курсів) для отримання професії «гірничий робітник очисного забою» з відривом від виробництва. Навчання позивача тривало з 02.01.1988 по 20.03.1988, 21.03.1988 позивача переведено на посаду гірничого робітника очисного забою шахтоуправління «Рассвет», що підтверджується трудовою книжкою [NUMBER] . Оскільки перерва між днем закінчення позивачем навчання в ПТУ і днем зарахування на роботу за професією не перевищує 3 місяців, то періоди навчання позивача з 01.09.1980 по 24.12.1983 та з 02.01.1988 по 20.03.1988 мають бути зараховані до пільгового трудового стажу. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 683/1774/16-а. Враховуючи викладене, рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, яка діє при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області від 25 листопада 2022 року № 92/5-22 в частині непідтвердження [PERSON] періодів з 01.09.1980 по 24.12.1983, з 12.11.1984 по 26.10.1987, з 02.01.1988 по 20.03.1988, з 15.11.1993 по 25.12.1993, з 09.03.1994 по 24.04.1994, з 25.04.1994 по 31.10.1994, з 09.11.1994 по 31.01.1997, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідно до пунктів 2, 4, 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. За правилами частин третьої і четвертої статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. Водночас колегією суддів ураховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції встановлено неправомірність рішення відповідача в оскаржуваній частині, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зобов`язати відповідача прийняти рішення відповідно до Постанови Правління ПФУ від 10.11.2006 за № 18-1, яким підтвердити [PERSON] період навчання з 01.09.1980 по 24.12.1983 у ПТУ № 72 м. Кіровське Донецької області, період проходження строкової військової служби у Радянській Армії з 12.11.1984 по 26.10.1987, період проходження курсів гірничих робітників очисного забою з відривом від виробництва на Шахті Рассвет з 02.01.1988 по 20.03.1988, періоди роботи на посаді підземного гірничого очисного забою у ТОВ Карбон з 15.11.1993 по 25.12.1993, на посаді підземного гірничого очисного забою на Шахті імені Л.Д. Шевякова (АТ Вугільна компанія Кузнецьквугілля) з 09.03.1994 по 24.04.1994, на посаді підземного гірничого очисного забою з повним робочим днем під землею в Акціонерному товаристві відкритого типу Шахта імені В.І. Леніна (ПАТ Южний Кузбасс) з 25.04.1994 по 31.10.1994, на посаді гірничого очисного забою підземного з повним робочим днем на Шахті Томська (АООТ Шахта Томська) з 09.11.1994 по 31.01.1997, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, що є належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача. Отже суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги приймаються колегією суддів у якості належних. Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з того, що судові витрати, які були понесені позивачем під час розгляду справи, складаються із витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 2\~183,28 грн (992,40 грн - за подання позовної заяви та 1190,88 грн - за подання апеляційної скарги). Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат зі сплати судового збору, стягнувши з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень 2 183,28 грн на користь позивача.

Результат розгляду: granted