Рішення адміністративного суду від 2022-07-28 00:00:00+03

У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ СУЧАСНІ ЕЛЕКТРИЧНІ СИСТЕМИ" (далі позивач) звернулося до суду із позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просило: - визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, щодо визнання товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ СУЧАСНІ ЕЛЕКТРИЧНІ СИСТЕМИ" ризикованим платником податків № 6565 від 13 грудня 2021 р.; - зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виключити товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ СУЧАСНІ ЕЛЕКТРИЧНІ СИСТЕМИ" з переліку ризикованих платників податків шляхом прийняття відповідного рішення. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року адміністративний позов задоволено. В подальшому, 31.03.2022 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивачем подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від \~05 квітня 2022 року заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково, стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ СУЧАСНІ ЕЛЕКТРИЧНІ СИСТЕМИ" (код ЄДРПОУ 41684753) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 44118658) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1500 грн.(одна тисяча п`ятсот гривень). Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що справа по своїй суті не є складною, доводи і позиція позивача протягом усього часу розгляду справи не змінювалася. До суду не надано детальний опис виконаних робіт, у зв`язку з чим не можливо зрозуміти, яку саме роботу було виконано, як вона вплинула на розгляд справи. Також, відповідач вважає, що витрати на аналіз законодавства, судової практики, підготовку пояснень чи інших процесуальних документів, які не є заявами по суті справи і вчинення яких не вимагається, згідно процесуального закону не можуть бути відшкодовані, адже не є обов`язковими для відшкодування. Крім того відповідач зазначає, що обсяг робіт і час, витрачений на підготовку процесуальних документів є явно неспівмірними зі складністю виконаних адвокатом робіт, а зміст і доводи заяв по суті є ідентичними доводам, викладеним у інших процесуальних документах, а наведене обґрунтування позиції сторони становить значно меншу частину документа, ніж сам документ. З огляду на це, відповідач просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви позивача повністю. Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався, відзив на апеляційну скаргу відповідача до суду не подав. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів\~ ст. 311 КАС України. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне. У додатковому рішенні від 24 березня 2022 року суд першої інстанції дійшов висновку про те, що суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку. Відтак, суд першої інстанції зазначив, що заявлений позивачем до відшкодування розмір правничої допомоги є завищеним та таким, що підлягає зменшенню. На думку суду першої інстанції, обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, враховуючи, що вказана справа є типовою та незначної складності, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 1500 грн. Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України). Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За змістом частини 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх. Зі змісту матеріалів справи колегією суддів встановлено, що на обґрунтування понесених витрат позивачем подано до суду копію ордеру на надання (правової) правничої допомоги від 19.01.2022 року (Серія АЕ №1118273) щодо здійснення представництва інтересів ТОВ "УКРАЇНСЬКІ СУЧАСНІ ЕЛЕКТРИЧНІ СИСТЕМИ" адвокатом Швець Мариною Вікторівною, копію розрахункової квитанції від 20.01.2022 року №989097 на суму 10 000 грн., копію акту приймання-передачі правничої допомоги №1 від 20.01.2022 року відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 18.01.2022 року, копію договору про надання правничої допомоги від 18.01.2022 року. Апеляційний суд враховує предмет спору, а також те, що дана справа є справою незначної складності та типовою, а отже не потребує від адвоката значного об`єму наданих послуг. Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав для зменшення суми судових витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги. З огляду на це, суд першої інстанції також правильно вказав висновок, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, враховуючи, що справа є типовою та незначної складності, є визначення вартості послуг адвоката у сумі 1500 грн. Натомість, доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, зазначені висновки суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування додаткового рішення суду першої інстанції. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення без порушення норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін.

Результат розгляду: denied