Рішення адміністративного суду від 2022-09-20 00:00:00+03

Історія справи. Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області в особі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Відповідач-1), Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Відповідач-2), третя особа на стороні Відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: [PERSON] про визнання протиправною та скасування постанови від 19.01.2022 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн у виконавчому провадженні № 65181228. В обґрунтування заявлених вимог Позивач стверджував, що рішення суду у справі № 751/10237/16-а ним виконано в повному обсязі 03.08.2017. При цьому, Позивач зазначив, що виконуючи постанову суду щодо нарахування [PERSON] пенсії по втраті годувальника, розмір пенсії обраховувався шляхом виділення йому долі пенсії, оскільки пенсія по втраті годувальника призначається одна та ділиться в рівних частинах на всіх членів сім`ї. Також Позивач вказує, що чинним законодавством не передбачено одночасно нараховувати та виплачувати два види пенсії за один і той же період, тому стягувач не має права на отримання одночасно пенсії у зв`язку з втратою годувальника та пенсії по інвалідності. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд. Разом з тим, суд зазначив, що Позивач при виконанні рішення суду у справі № 751/10237/16-а здійснив переведення [PERSON] з одного виду пенсії на інший, а повинен був нарахувати та виплатити боржнику пенсію у зв`язку з втратою годувальника за період з 04.02.2009 по 27.04.2016, як було визначено судовим рішенням. За таких обставин, суд дійшов висновку, що Відповідачем було правомірно винесено постанову від 19.01.2022 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області штрафу в розмірі 10200,00 грн у виконавчому провадженні № 65181228, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, аналогічно як і у своєму позові, стверджує, що рішення суду у справі № 751/10237/16-а ним було виконано повністю ще 03.08.2017. При цьому, Апелянт вважає, при вказане судове рішення ним виконано відповідно до норм чинного законодавства та вказує, що виконуючи постанову суду щодо нарахування [PERSON] пенсії по втраті годувальника, розмір пенсії обраховувався шляхом виділення йому долі пенсії, оскільки пенсія по втраті годувальника призначається одна та ділиться в рівних частинах на всіх членів сім`ї. Разом з тим, Апелянт, наводячи доводи, аналогічні тим, що були викладені в його позову, зазначає, що чинним законодавством не передбачено одночасно нараховувати та виплачувати два види пенсії за один і той же період, тому стягувач не має права на отримання одночасно пенсії у зв`язку з втратою годувальника та пенсії по інвалідності. З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2022 було відкрито апеляційне провадження у даній справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду. Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав. Обставини справи, установлені судом першої інстанції. Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 65181228 щодо виконання виконавчого листа № 751/10237/16-а, виданого 11.11.2020 Новозаводським районним судом м. Чернігова про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити [PERSON] пенсію у зв`язку з втратою годувальника, як інваліду III групи з дитинства, у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», за період часу з 04.02.2009 по 27.04.2016. 19.04.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65181228 та надано боржнику строк для виконання 10 робочих днів. 06.05.2021 державним виконавцем здійснено перевірку виконання боржником постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.04.2017 у справі № 751/10237/16-а, за результатами якої складено акт державного виконавця про те, що рішення суду боржником не виконано. Нарахування та виплата пенсії стягувачу без поважних причин не здійснені. Станом на 06.05.2021 належного обґрунтування поважності причин невиконання судового рішення боржником не надано. 13.05.2021 до Відповідача надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яким повідомлялось, що на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області стягувачу нарахована та виплачена пенсія у зв`язку з втратою годувальника як інваліду III групи з дитинства у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», за період з 04.02.2009 по 27.04.2016. Проте, доказів здійснення нарахування та виплати Стягувачу нарахованих коштів Боржником не надано. 14.05.2021 Боржнику направлена вимога державного виконавця, якою Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зобов`язано негайно надати докази фактичного виконання рішення, а саме документальне підтвердження нарахування та виплати стягувачу пенсії за судовим рішенням, а також пояснення з приводу повідомлення стягувача щодо неотримання коштів. Крім цього, боржника попереджено про відповідальність за невиконання судового рішення та законних вимог державного виконавця. 01.06.2021 Відповідачем отримано відповідь Боржника від 27.05.2021 на вимогу державного виконавця, якою повідомлялось, що під час переведення [PERSON] на пенсію у зв`язку з втратою годувальника виникла переплата пенсії, оскільки у померлого батька був ще інший утриманець. Переплата пенсії була утримана за рахунок доплати за період з 01.10.2012 по 31.01.2013. 04.06.2021 державним виконавцем здійснено повторну перевірку виконання боржником судового рішення, за результатами якої складено акт державного виконавця про те, що нарахування та виплата пенсії стягувачу не здійснені. Державним виконавцем зроблено висновок, що рішення суду без поважних причин, у встановлений державним виконавцем строк, боржником не виконано. 04.06.2021 державним виконавцем винесено постанову у виконавчому провадженні № 65181228 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду без поважних причин. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2021 по справі № 620/7116/21 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.08.2021 було скасовано, а в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено, визнано правомірним накладення на Боржника штрафу за невиконання рішення суду. 21.12.2021 Боржнику направлена вимога державного виконавця, якою начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області було зобов`язано негайно виконати рішення суду в повному обсязі, а саме нарахувати та виплатити [PERSON] пенсію у зв`язку з втратою годувальника, як інваліду III групи з дитинства у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», за період з 04.02.2009 по 27.04.2016, про що не пізніше наступного дня повідомити відділ примусового виконання рішень. У разі невиконання рішення та даної вимоги боржника зобов`язано негайно надати письмові пояснення щодо таких причини з обґрунтуванням їх поважності та наданням копій відповідних документів, а також повідомити про заходи, які вжиті та/або вживаються Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання судового рішення. Разом з цим боржника також попереджено про відповідальність за невиконання судового рішення та законних вимог державного виконавця. 14.01.2022 до відділу надійшла відповідь на вимогу державного виконавця, якою Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило про здійснення перерахунку пенсії [PERSON] та переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника. Оскільки розмір пенсії по інвалідності як інваліду з дитинства виплачувався в більшому розмірі, ніж розмір пенсії по втраті годувальника, управлінням нараховано переплату пенсії за період з 04.02.2009 по 27.04.2016 в сумі 14427,04 грн та винесено рішення про стягнення переплати пенсії від 08.09.2017 № 666. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 по справі № 825/1420/18 рішення про утримання переплати було скасовано та зобов`язано боржника повернути кошти, які були відраховані з пенсії [PERSON] згідно рішення № 666 від 08.09.2017. 19.01.2022 здійснено повторну перевірку виконання боржником судового рішення, за результатами якої складено акт державного виконавця про те, що станом на 19.01.2022 нарахування та виплата пенсії стягувачу не здійснені. Причини невиконання рішення суду, на які посилається боржник, не являються поважними та спростовуються висновками Шостого апеляційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 20.12.2021 по справі № 620/7116/21. Державним виконавцем зроблено висновок, що рішення суду без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк боржником повторно не виконано. У зв`язку з повторним невиконанням рішення суду без поважних причин у встановлений строк, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Леньком А.М. 19.01.2021 винесено постанову про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в розмірі 10200,00 грн. Позивач, вважаючи таку постанову державного виконавця протиправною, а свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом. Нормативно-правове обґрунтування. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII). Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У частині першій статті 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Частиною першою статті 75 Закону № 1404-VIII установлено, що в разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Висновки суду апеляційної інстанції. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством на державного виконавця покладено зобов`язання забезпечувати повне та своєчасне виконання боржником своїх обов`язків у межах виконавчого провадження та вживати відповідні заходи реагування, зокрема, у вигляді накладення штрафу в разі їх невиконання. Разом з тим, застосування до боржника таких штрафних санкцій можливе за відсутності поважних причин, які фактично унеможливили своєчасне та повне виконання ним своїх обов`язків. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що судовим рішенням у справі № 751/10237/16-а, з приводу виконання якого відкрито виконавче провадження № 65181228, зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України нарахувати та виплатити [PERSON] пенсію у зв`язку з втратою годувальника як інваліду III групи з дитинства у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», за період з 04.02.2009 по 27.04.2016. При цьому, апеляційний суд відзначає, що в мотивувальній частині вказаного судового рішення зазначено, що [PERSON] має право на одночасне отримання пенсій як інвалід з дитинства та у зв`язку з втратою годувальника. Водночас, таке судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання. Втім, Позивач, виконуючи зазначене рішення суду здійснив переведення [PERSON] з одного виду пенсії на інший, а повинен був нарахувати та виплатити Стягувачу пенсію у зв`язку з втратою годувальника за період з 04.02.2009 по 27.04.2016, як таке чітко визначено судовим рішенням. Тож, доводи Апелянта про те, що рішення суду у справі № 751/10237/16-а ним було виконано повністю ще 03.08.2017, спростовуються матеріалами цієї справи. З огляду на це, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Відповідачем правомірно винесено постанову від 19.01.2022 про накладення на Позивача штрафу в розмірі 10200,00 грн у виконавчому провадженні № 65181228 за невиконання його зобов`язань, визначених рішення суду. Водночас, доводи Апелянта по суті зводяться з незгодою із судовим рішенням у справі № 751/10237/16-а, з приводу виконання якого відкрито виконавче провадження № 65181228, але це не є поважною причиною для його невиконання. Крім того, апеляційний суд установив, що ГУ ПФУ в Чернігівській області скористалося своїм правом на апеляційне та касаційне оскарження вказаного рішення суду у справі № 751/10237/16-а, але рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанції в задоволенні його скарг було відмовлено. Тому, колегія суддів відхиляє доводи Апелянта про те, що виконуючи постанову суду щодо нарахування [PERSON] пенсії по втраті годувальника, розмір пенсії обраховувався шляхом виділення йому долі пенсії, оскільки пенсія по втраті годувальника призначається одна та ділиться в рівних частинах на всіх членів сім`ї, а також про те, що чинним законодавством не передбачено одночасно нараховувати та виплачувати два види пенсії за один і той же період, тому стягувач не має права на отримання одночасно пенсії у зв`язку з втратою годувальника та пенсії по інвалідності. Отже, станом на дату винесення відповідачем спірної постанови про накладення штрафу - 19.01.2022 Позивачем не було повідомлено державному виконавцю поважних причин невиконання ним судового рішення і таке рішення не виконано. Втім, відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому контексті відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур. Варто також зауважити, що у справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (до прикладу справа «Сук проти України»). Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд. Аналізуючи всі доводи Апелянта, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. . Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року - без змін. Розподіл судових витрат. З огляду на результат розгляду цієї справи, судові витрати, які були понесені позивачем, відповідно до ст. 139 КАС України, відшкодуванню не підлягають.

Результат розгляду: denied