Рішення адміністративного суду від 2022-08-01 00:00:00+03

18 липня 2022 року позивач [PERSON] пред`явив позов до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ТАР №5581911 від 08 липня 2022 року. Позов обгрунтовано тим, що оскаржуваною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. В постанові зазначено, що 08 липня 2022 року в м. Чорткові М-19 392 км 800м [PERSON] не виконав вимогу знаку 3.41, чим порушив вимоги п. 8.4 (в) ПДР України. Своїми діями водій вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки уповноважена особа не надала належних та допустимих доказів, які б підтвердили склад адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у вину, оскільки зазначеного правопорушення він не вчиняв. З цих підстав позивач просив скасувати зазначену постанову. Ухвалою судді від 20 липня 2022 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 01 серпня 2022 року о 12 годині 30 хвилин. 01 серпня 2022 року представник відповідача подала відзив на позов, зміст якого зводиться до того, що згідно з оскаржуваною постановою 08 липня 2022 року о 07 год. 06 хв. на 392 км автодороги М-19 у м. Чорткові [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Хонда», державний номерний знак [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Під час розгляду справи позивач неодноразово зазначав, що він призупинив транспортний засіб перед дорожнім знаком 3.41, але не до повної зупинки, що зафіксовано на відеозаписі. Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що він зупинився перед блокпостом, оскільки пропускав зустрічний транспорт. Дорожній знак був не у встановленому місці, а внизу проїзної частини. Такий дорожній знак мав би бути на жовтому фоні, оскільки блокпост є тимчасовою спорудою. Тому твердження працівників поліції про те, що він не зупинився, не відповідають дійсним обставинам. Представник відповідача у судовому засідання просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Зазначила, що поясненнями позивача, зафіксованими на відео, підтверджується, що він не здійснив повної зупинки перед дорожнім знаком 3.41, пояснення особи є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, а тому його вина доведена. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ТАР №5581911 від 08 липня 2022 року, складеною інспектором УПП в Тернопільській області ДПП капралом поліції Балемою С.О., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Як убачається з наданої позивачем копії зазначеної постанови, 08 липня 2022 року о 07 год. 06 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Хонда», державний номерний знак [NUMBER] , в м. Чорткові М-19 392 км 800м не виконав вимогу знаку 3.41, чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР України ПДР України. В постанові зазначено, що до неї додається відео з нагрудної відеокамери 474760. На відеозаписі з нагрудної відеокамери 474760 момент порушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, не зафіксований. З зазначеного відео вбачається, що [PERSON] пояснював, що зупинився перед блокпостом. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позову з таких мотивів. Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Згідно з п. 8.4 ПДР України дорожні знаки (додаток 1)\~поділяються на\~групи: а)\~попереджувальні знаки.\~Інформують водіїв\~про наближення\~до небезпечної\~ділянки дороги\~і характер\~небезпеки.\~Під час\~руху по\~цій ділянці\~необхідно вжити\~заходів для\~безпечного проїзду; б)\~знаки пріоритету.\~Встановлюють черговість\~проїзду перехресть,\~перехрещень проїзних\~частин або\~вузьких ділянок\~дороги; в)\~заборонні знаки.\~Запроваджують або\~скасовують певні\~обмеження в\~русі; г)\~наказові знаки.\~Показують обов`язкові\~напрямки руху\~або дозволяють\~деяким категоріям\~учасників рух\~по проїзній\~частині чи\~окремих її\~ділянках,\~а також\~запроваджують або\~скасовують деякі\~обмеження; ґ)\~інформаційно-вказівні\~знаки.\~Запроваджують або\~скасовують певний\~режим руху,\~а також\~інформують учасників\~дорожнього руху\~про розташування\~населених пунктів,\~різних об`єктів,\~територій,\~де діють\~спеціальні правила; д)\~знаки сервісу.\~Інформують учасників\~дорожнього руху\~про розташування\~об`єктів\~обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені. Відповідно до п. 3.41 додатку 1 цих Правил дорожній знак 3.41 Контроль є заборонним знаком, яким забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Як зазначив позивач у судовому засіданні, він рухався перед блокпостом та зупинився. Дорожній знак не відповідав вимогам закону щодо фону, на якому він зображений, та місця його встановлення. На спростування зазначеного представник відповідача посилалась лише на відзив, зміст якого зводиться до цитування спірної постанови і норм чинного законодавства, та пояснення [PERSON] , які він надавав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно ст.\~245\~Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Положеннями ст. 129 Конституції України проголошено основні засади здійснення судочинства, серед яких змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до\~статті 251\~КУпАП доказами\~в справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~є будь-які\~фактичні дані,\~на основі\~яких у\~визначеному законом\~порядку орган\~(посадова\~особа)\~встановлює наявність\~чи відсутність\~адміністративного правопорушення,\~винність даної\~особи в\~його вчиненні\~та інші\~обставини,\~що мають\~значення для\~правильного вирішення\~справи.\~Ці дані\~встановлюються протоколом\~про адміністративне\~правопорушення,\~поясненнями особи,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~потерпілих,\~свідків,\~висновком експерта,\~речовими доказами,\~показаннями технічних\~приладів та\~технічних засобів,\~що мають\~функції фото-\~і кінозйомки,\~відеозапису,\~у тому\~числі тими,\~що використовуються\~особою,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~або свідками,\~а також\~працюючими в\~автоматичному режимі,\~чи засобів\~фото-\~і кінозйомки,\~відеозапису,\~у тому\~числі тими,\~що використовуються\~особою,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~або свідками,\~а також\~працюючими в\~автоматичному режимі\~або в\~режимі фотозйомки\~(відеозапису),\~які використовуються\~при нагляді\~за виконанням\~правил,\~норм і\~стандартів,\~що стосуються\~забезпечення безпеки\~дорожнього руху,\~безпеки на\~автомобільному транспорті\~та паркування\~транспортних засобів,\~актом огляду\~та тимчасового\~затримання транспортного\~засобу,\~протоколом про\~вилучення речей\~і документів,\~а також\~іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 ст. 7 КУпАП). Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення (проступку), яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Отже, сама по собі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. В оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додається відео з нагрудної камери. Однак, на цьому відео не зафіксовано ні дорожнього знака 3.41 та місця його встановлення, ні факту порушення [PERSON] вимог такого знака. Відео починається моментом подання сигналу жестом поліцейського про зупинку транспортного засобу під керуванням [PERSON] та його запитанням чому водій не зупинився перед блокпостом. Про невиконання вимоги дорожнього знака 3.41 поліцейський не зазначав. На твердження [PERSON] про те, що він зупинився, поліцейський вказав: Мені здається, ви не зупинялися». Відео містить лише фрагмент пояснень [PERSON] до моменту, коли поліцейський повідомив: «Буде винесена на Вас постанова за невиконання вимог дорожнього знака, а саме 3», на чому відео обривається. Відповідно до ч. 2 статті 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною 2 статті 2\~Кодексу адміністративного\~судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. За вказаних обставин, беручи до уваги, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, який доказів правомірності оскаржуваної постанови, не надав, на відеозаписі з нагрудної камери зафіксований лише фрагмент пояснень [PERSON] , але не факт порушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, вина особи у вчиненні правопорушення не може ґрунтуватись лише на її поясненнях без наявності інших доказів у справі, відповідачем доказів такого порушення не надано, суд вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ТАР №5581911 від 08 липня 2022 року неправомірною. Відповідно до\~вимог ч.\~3\~ст.\~286\~КАС України\~за наслідками\~розгляду справи\~з приводу\~рішень,\~дій чи\~бездіяльності суб`єктів\~владних повноважень\~у справах\~про притягнення\~до адміністративної\~відповідальності місцевий\~загальний суд\~як адміністративний\~має право: 1)\~залишити рішення\~суб`єкта владних\~повноважень без\~змін,\~а позовну\~заяву без\~задоволення; 2)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~надіслати справу\~на новий\~розгляд до\~компетентного органу\~(посадової\~особи); 3)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~закрити справу\~про адміністративне\~правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. З урахуванням конкретних обставин справи, встановлених під час судового розгляду, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для скасування постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і закриття справи про адміністративне правопорушення. Також відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 139 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted