Рішення адміністративного суду від 2022-01-31 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області про зобов`язання переглянути розмір щомісячних страхових виплат, виходячи з його заробітку, визначеного у довідці про доходи № 5-71/554 від 17.03.2021 року Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області щодо нездійснення перерахування сум щомісячних страхових виплат [PERSON] за заявою від 22.03.2021 року. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області здійснити перерахування сум страхових виплат [PERSON] , з 11.02.2014 року, врахувавши відомості про заробітну плату, визначену у довідці про доходи №5-71/554 від 17.03.2021 року. Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального процесуального права, просило суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що ВП Шахта «Північна» надано до Торецького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області довідку про середню заробітну плату, згідно якої були призначені одноразову допомогу та щомісячні страхові виплати. Крім того, зазначив, що в управління відсутні підставі для проведення перерахунку щомісячної страхової виплати, та згідно наданої позивачем довідки, яка не відповідає вимогам п. 4 Порядку 1266, управління не може зробити розрахунок середньоденної заробітної плати Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, з огляду на наступне. Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що [PERSON] , громадянин України, [INFO] (паспорт серії [NUMBER] , виданий 11 жовтня 2001 року, РНОКПП [NUMBER] ). (а.с. 4) Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААА №088027 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності та ступінь втрати працездатності з 06.02.2020 року безстроково. (а.с. 9-10) Постановою відділення ВД ФССНВ у м. Дзержинську Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №0515/7847/7847/20 від 17 лютого 2014 року призначено [PERSON] одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 78 682,80 грн. (а.с. 11) Постановою відділення ВД ФССНВ у м. Дзержинську Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №0515/7847/7847/21 від 17 лютого 2014 року призначено [PERSON] щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 4305,31 грн. (а.с. 12) Відповідно до довідки про середню заробітну плату, виданої ВП шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» від 14.02.2014 року №01/464, зазначено заробітну плату за період з березня 2013 по липень 2013 року включно. У графі про заробітну плату за лютий 2013 року проставлено прочерк, проте зазначено кількість календарних днів - 28. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 17 березня 2021 року у справі №225/289/21 задоволено позов [PERSON] до Державного підприємства «Торецьквугілля», третя особа - Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії. Зобов`язано Державне підприємство «Торецьквугілля» видати [PERSON] довідку про його середній заробіток за період роботи з лютого 2013 року по липень 2013 року включно з вказаним розміром його заробітку за лютий місяць 2013 року, з якого сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і який відображено в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. (а.с. 13-14) На виконання зазначеного судового рішення Державним підприємством «Торецьквугілля» видано довідку від 17.03.2021 року №5-71/554, в якій зазначено нараховану заробітну плату за період з лютого 2013 по липень 2013 року включно. (а.с. 15) На звернення позивача із заявою від 22.03.2021 року про перерахунок страхових виплат відповідач надав відповідь листом від 29.03.2021 року №37.01-03/ч-4/3, відповідно до якої перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності та зміни складу сім`ї потерпілого. Зазначено, що Торецьке міське відділення не має законних підстав для проведення перерахунку щомісячної страхової виплати по наданим [PERSON] документам. (а.с. 16) Спірним питанням є правомірність не проведення перерахунку страхових виплат позивачу на підставі довідки Державного підприємства «Торецьквугілля» про заробітну плату від 17.03.2021 року №5-71/554. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність поновлення порушеного права позивача на перерахунок страхових виплат. Колегія судів погоджує висновок суду першої інстанції та зазначає наступне. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХIV (далі - Закон № 1105-ХIV), Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1105-ХIV, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Нарахування та проведення страхових виплат урегульовано у декількох нормативних актах: 1) статті 46 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; 2) статті 173 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), відповідно до якої шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку; 3) Законі України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-ХІV), який із 01 січня 2015 року діє в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII та має назву "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", визначає відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві. Згідно з приписами статті 37 Закону № 1105-XIV перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться в разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім`ї померлого. Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає. Відповідно до вимог статті 42 Закону № 1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Пунктом 10 вказаної статті визначено, що під час обчислення середньомісячного заробітку враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески. Згідно пункту 11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 439) (далі - Постанова № 1266) розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата Позивача, є 12 місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку. Згідно пункту 31 Постанови № 1266 середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю, для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), та для призначення страхових виплат для добровільно застрахованих осіб обчислюється робочими органами фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У випадку, якщо на дату призначення страхових виплат відсутні дані про сплату єдиного внеску за деякі місяці розрахункового періоду розрахунок середньої заробітної плати проводиться без урахування цієї заробітної плати. Після сплати єдиного соціального внеску середня заробітна плата підлягає перерахуванню. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у період з лютого 2013 року по липень 2013 року включно роботодавцем позивачу нараховано та виплачено заробітну плату, що підтверджується відповідною довідкою форми ОК-7. Відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахування розміру страхових виплат, оскільки відповідно до ст. 37 Закону України 1105-XIV відсутні правові підстави. Рішенням Дзержинського міського суду від 17 березня 2021 року у справі №225/289/21 встановлено, що відомості у довідці від 10.11.2020 року №01/251, яка видана Державним підприємством «Торецьквугілля», про нарахування [PERSON] заробітної плати за лютий 2013 року, не відповідають індивідуальним відомостям про застраховану особу [PERSON] , які відображені в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) Таким чином, внаслідок дій ДП «Торецьквугілля» щодо незазначення відомостей про заробітну плату позивача за лютий 2013 року, позивачу було розраховано розмір щомісячної страхової виплати без врахуванням відомостей за цей місяць. Суд апеляційної інстанції не приймає доводи відповідача про неможливість зробити розрахунок зв`язку з тим, що довідка 5-71/554 від 17.03.2021 року про заробітну плату не відповідає вимогам п. 4 Порядку №1266, оскільки форма довідки не є підставою для відмови у перерахунку страхових виплат. Відтак, суд першої інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: denied