Рішення адміністративного суду від 2022-07-13 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просила: - визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в проведенні [PERSON] перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві №627 від 01.07.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві №627 від 01.07.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року позов було задоволено. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є суддею у відставці та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону №2453 в розмірі 80% суддівської винагороди. 3 липня 2020 року позивач звернулась із заявою до ГУ ПФУ в м. Києві про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, додавши довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №627 від 01.07.2020 року, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації міста Києва. В довідці, копія якої наявна в матеріалах справи, зазначено, що станом на 1 січня 2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судці, якій працює на відповідній посаді складає 118 237,50 грн, у тому числі: посадовий оклад - 78 825 грн, доплата за вислугу років (50 %) - 39 412,50 грн. Листом від 11.08.2020 №2600-0304-8/112049 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку їй пенсії. 08.01.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із вимогою надати їй копію рішення за результатами розгляду заяви від 3 липня 2020 року. Листом від 17.02.2021 № 3744-1264/Ш-02/08-2600/21 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно повідомило [PERSON] про відсутність підстав для перерахунку розміру її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, посилаючись на те, що зазначений в довідці про суддівську винагороду розмір посадового окладу не відповідає положенню ч.3 ст.133 Закону №2453 (Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 7 липня 2010 року) та наголосило, що про вказане рішення її було повідомлено листом від 11.08.2020 №2600-0304-8/112049. Вважаючи рішення відповідача від 18.03.2020 №1519 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з даним позовом. Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся в суд з даним позовом. Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року у справі №2-р/2020 у позивачки виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст.126 Конституції України, визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України. Відповідно до п.8 ч.5 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. Частиною 7 наведеної статті передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді. Відповідно до ч.3, 4 ст.142 наведеного Закону щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Питання щодо наявності підстав для перерахунку щомісячного довічного утримання суддів у відставці було предметом розгляду Верховним Судом у зразковій справі №620/1116/20 (провадження №Пз/9901/5/20) за позовом [PERSON] до ГУ ПФ України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за результатами якого постановлено рішення від 16.06.2020, в якому викладено правовий висновок, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Отже, саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII. При цьому, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки, виданої ТУ ДСА про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме з 19.02.2020, оскільки саме з цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №№1402-VIII, згідно з якими право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. У вказаному рішенні зазначено, що воно є зразковим для справ, у яких: позивачі мають статус судді у відставці та не проходили (не пройшли) кваліфікаційне оцінювання суддів під час перебування на посаді судді та (або) не пропрацювали на посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання; відповідачем у них є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи) - територіальні органи Пенсійного фонду України - Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку із відмовою відповідним територіальним органом Пенсійного фонду України здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці після 18.02.2020 (дата ухвалення рішення Конституційного Суду України №2-р/2020) з врахуванням розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу - судді у відставці, який не проходив (не пройшов) кваліфікаційне оцінювання суддів та (або) не пропрацював на відповідній посаді судді три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою про суддівську винагороду працюючого на відповідній посаді судді, у правовідносинах, що виникли після дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020. Суд зауважує, що дана справа є типовою справою до вищевказаної зразкової адміністративної справи №620/1116/20, рішення у якій набрало законної сили 07.08.2020, а тому, в силу ч.3 ст.291 КАС України, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи. З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності відмови ГУ ПФ України в м.Києві в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі оновленої довідки та наявності підстав для зобов`язати відповідача здійснити відповідний перерахунок, починаючи з 19.02.2020. Колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції була надана належна оцінка усім доводам відповідача, в свою чергу апеляційна скарга не містить нових доводів які б спростовували висновки суду першої інстанції висловлені в оскаржуваному рішенні. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи, що доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують, колегія суддів вважає, що вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Результат розгляду: denied