Рішення адміністративного суду від 2022-05-18 00:00:00+03

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Нємни Т.І., звернувся до суду з позовом до поліцейського капрала Управління патрульної поліції в Запорізькій області 1 батальйону 1 роти Горб Дмитра Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в обґрунтування якого зазначено наступне. 06.01.2022 поліцейським УПП в Запорізькій області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення (постанова серії ЕАО № 5210454 від 06.01.2022), якою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20\~400,00 грн. за ч.4 ст.126 КУпАП за те, що 06.01.2022 о 18.55 год. у м. Запоріжжі на перехресті пр. Соборний та вул. Миру, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Lanos, номерний знак [NUMBER] , порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 зі смуги з якої дозволено рух тільки прямо здійснив поворот ліворуч, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1.а. ПДР керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Однак в частині порушення п.2.1.а. ПДР України [PERSON] дійсності не відповідають, тому вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, зазначивши, що позивач загубив водійське посвідчення у 2004 році, та у встановленому законодавством порядку отримав нове водійське посвідчення [NUMBER] на підставі якого і керував транспортним засобом Ланос, д.н.з. [NUMBER] . Як стало відомо позивачу, постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2021 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами (загублене посвідчення водія) на 1 рік. Позивачем [PERSON] подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2021 за №336/4865/21, відповідно до якої [PERSON] позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік, оскільки останній вказаного правопорушення не скоював, а його втраченим посвідченням водія скористалася стороння особа. Отже, 06.01.2022 зупинивши позивача за порушення знаку 5.16 ПДР у базі даних працівники поліції побачили, що [PERSON] вказаною постановою суду позбавлений водійського посвідчення та права керування транспортними засобами, у зв`язку із чим [PERSON] притягнули до відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, та знову вилучили водійське посвідчення. Таким чином, дрібне правопорушення дорожньої розмітки, обернулось для [PERSON] тяжкими наслідками у вигляді значного штрафу, та вилученням водійського посвідчення. Отже, 10.06.2021 фактично водійське посвідчення було вилучено не у [PERSON] , а в іншої особи, у зв`язку з чим підстави вважати, що 06.01.2022 він керував транспортним засобом будучи позбавленим такого права - відсутні. Позивач з постановою не згоден, вважає, що вона є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки він вимоги п.2.1.а. ПДР України не порушував, а тому просить суд вказану постанову, у частині порушення вимог п.2.1.а ПДР України - скасувати та стягнути на свою користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 07.02.2022 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до поліцейського капрала Управління патрульної поліції в Запорізькій області 1 батальйону 1 роти Горб Дмитра Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, визначено проводити розгляд справи в порядку позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ відповідно до ст.ст. 268-272, 286 КАС України, встановлено відповідачу строк для подання відзиву. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подано. Представником позивача адвокатом Нємна Т.І. подано письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, відповідно до якої підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, заяв про розгляд справи у його відсутність та відзив на позов суду не надано. Відповідно до ч. 1\~ст. 269 КАС України\~у справах, визначених статтями\~263-277,\~280-283,\~285-289\~цього\~Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Частиною 6 цієї статті визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом. Частиною 2 ст.\~2\~КАС України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Відповідно до вимог частини 2 статті 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності. Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5210454 від 06.01.2022, [PERSON] , [INFO] , керуючи транспортним засобом ЗАЗ Lanos, д.н.з. [NUMBER] , о 18.55 год. у м. Запоріжжі на перехресті пр. Соборний та вул. Миру, порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 зі смуги з якої дозволено рух тільки прямо, здійснив поворот ліворуч, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1.а. ПДР керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП. Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1\~ст. 23 Закону України «Про національну поліцію»\~поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням\~ПДР\~України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до ч. 5\~ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»\~учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього\~Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху. Отже, поліцейський УПП в Запорізький області, складаючи 06.01.2022 вказану постанову серії ЕАО №5210454 відносно [PERSON] , виходив із того, що [PERSON] було позбавлено права керування транспортними засобами на 1 рік, на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2021. Водночас, судом встановлено, що постановою Запорізького апеляційного суду від 15.04.2022, вказану постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2021, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасовано. Провадження у справі закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях [PERSON] складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Судом апеляційної інстанції було встановлено, що [PERSON] не був суб`єктом правопорушення за подіями, які відбулися 10.06.2021, та внаслідок яких його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказані обставини не підлягають доказуванню, в силу ч.4 ст.78 КАС України, якою передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак, в діях [PERSON] відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП. З аналізу положення\~ст. 247 КУпАП\~випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів. Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення. Статтею 72 КАС України\~встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч. 1\~ст. 77 КАС України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених\~статтею 78 цього Кодексу. За таких обставин, враховуючи, що позивачем належним чином доведено відсутність складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність доводів позивача, і вважає за можливе покласти їх в основу як докази обставин, на які він посилається в обґрунтування заявленого позову. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Так, у ході розгляду справи судом не було встановлено доказів на підтвердження наявності порушень вимог п.2.1.а. ПДР України в діях [PERSON] . За викладених обставин, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 5210454 від 06.01.2022, підлягає скасуванню, а справа закриттю. Положеннями ч. 1 ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted