Рішення адміністративного суду від 2023-04-19 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач, \~ГУ ПФУ в Харківській області), у якому просив суд: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо проведення перерахунку пенсії [PERSON] 13.12.2021 року, станом на 01.04.2019 р. з обмеженням її максимального розміру на рівні 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області \~перерахувати та виплатити [PERSON] \~пенсію з 01.04.2019 року до 31 12.2021 року без обмеженням її максимального розміру на рівні 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Перерахувати та виплатити різницю між нарахованою пенсією без обмеження її максимальним розміром та отриманою пенсією з 01.01.2022 року. В обгрунтування позовних вимог вказав, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при перерахунку пенсії за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року по справі № 520/3240/21, яке набрало законної сили 17.11.2021 року, встановило обмеження у виплаті пенсії на рівні 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2022 року у \~задоволенні позову відмовлено. Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що суд першої інстанції необгрунтовано обмежив максимальним розміром його пенсію. Просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2022 року та ухвалити нове рішення про повне задоволення його позовних вимог. Відповідач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної \~скарги. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин \~справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Харківській області та отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 1992 року. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року по справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 520/3240/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо відмови в перерахунку та виплаті [PERSON] пенсії з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії відповідно до довідки, наданої [INFO] 12.10.2020 №ФХ-113018, складеної на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 по справі №520/3533/2020 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії [PERSON] . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити [PERSON] пенсію з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії відповідно до довідки, наданої [INFO] 12.10.2020 №ФХ-113018 складеної на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 по справі №520/3533/2020 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 року основного розміру пенсії [PERSON] . При проведенні перерахунку пенсії 13.12.2021 року, станом на 01.04.2019 року \~позивачу нарахована пенсія (з надбавками) у розмірі 18760,28 грн, остаточний розмір пенсії, з урахуванням максимального розміру пенсії, який підлягав виплаті, склав 14970 грн, що на 3790,28 грн менше ніж нараховано ( а.с. 17). Листом від 29.12.2021 року № 18151-28231/Ш-03/8-2000/21 Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області повідомило позивача, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 по справі № 520/3240/21 року у грудні 2021 року проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, включених до оновленої довідки, надісланої [INFO] . З 01.01.2022 року пенсія буде виплачуватися з урахуванням рішення суду. Різниця в пенсії, обчислена за рішенням суду з 01.04.2019 року до 31.12.2021 року буде виплачуватися в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат на виконання рішень суду. Не погоджуючись з обмеженням виплати пенсії максимальним розміром позивач звернувся до суду з цим позовом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості. Надаючи правову оцінку вказаним обставинам колегія суддів зазначає таке. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262- ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист. Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі\~Закону № 2262-ХІІ, десятьма\~прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію\~ \~Законом № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011 року.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до положень ст. 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з п. 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016 року.\~ \~ Конституційний Суд України у рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідає ст. 17 Конституції України, положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи ч. 5 ст. 17 Конституції України\~ щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене\~ \~Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч. 5\~ \~ст. 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Тобто, положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ та положення ч. 1 ст. 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ) \~та є однаковими за змістом.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає ст. 17 Конституції України положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ При цьому, положення ст. 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, та Законом № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення\~ \~ст. 2 Закону № 3668-VI .\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів доходить висновку, що вони суперечать один одному.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Колегія суддів звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи. У постанові від 13.02.2019 року, ухваленій Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей\~ \~1,\~ \~8,\~ \~92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми\~ \~Закону № 2262-ХІІ з урахуванням\~ \~Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, а не норми\~ \~Закону № 3668-VI. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обмеження максимального розміру пенсії позивачу, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним, а тому дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо проведення перерахунку [PERSON] 13.12.2021 року пенсії \~станом на 01.04.2019 року з обмеженням її максимального розміру є протиправними. Вище вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постановах: від 20.07.2022 року у справі № 340/2476/21, від 08.09.2022 року у справі № 380/6429/20, , які враховуються судом в силу положень ч. 5\~ \~ст. 242 КАС України. Згідно з ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Частиною першою ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02) засіб захисту повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9). Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. З огляду на викладене, враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати і виплатити [PERSON] пенсію з 01.04.2019 року без обмеження її максимального розміру на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум. Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи, наведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову з викладених вище підстав.\~\~\~\~\~

Результат розгляду: granted