Рішення адміністративного суду від 2022-10-03 00:00:00+03

Товариство з обмеженою відповідальністю «Олександрійська Зернова Компанія» (далі ТОВ «ОЗК») звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки \~про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 311240 від 24.11.2021 р. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.05.2022 р. в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт вважає постанову про накладення штрафу протиправною, адже в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». В постанові не зазначено, \~що саме порушено позивачем: чи перевезення неподільного вантажу без відповідного дозволу, чи подільного вантажу. Крім того, перевезення подільного вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм заборонено, а видача відповідного дозволу на перевезення подільного вантажу з перевищення не передбачена законодавством. Відповідачем не доведено, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях, на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства. Справа судом розглянута \~без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Перевіривши \~законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що транспортний засіб «Сканія», номерний знак [NUMBER] , \~\~зі напівпричепом\~ [NUMBER] перебуває у володінні позивача. 07 жовтня 2021 року під час перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт у сфері перевезення пасажирів і вантажів інспектори Управління зупинили автомобіль під керуванням водія [PERSON] на автодорозі Н-14 75 км. + 812 м. Інспектори провели габаритно-ваговий контроль, за наслідком якого встановлено порушення вагових параметрів. Перевозився сипучий вантаж (шрот соняшнику). Навантаження на строєну вісь склало 23700 кг. Загальна вага автомобіля становила 39980 кг. 05 листопада 2021 року управління виготовило повідомлення\~ про виклик на розгляд матеріалів перевірки, в якому заначено, що розгляд відбудеться 24 листопада 2021 року. Повідомлення відправлено поштовим зв`язком 09 листопада 2021 року. 18 листопада 2021 року отримано позивачем. 24 листопада 2021 року управління прийняло постанову про накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу у сумі 8500 грн. Штраф застосовано за перевищення встановлених законодавством\~ вагових норм перевезення вантажу транспортом від 5% до 10% на підставі приписів абзацу 14 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки на пересувному пункті зважування видане 27 квітня 2021 року і чинне упродовж року. У свідоцтві зазначено, що ваги призначені для осьового зважування. Врахувавши, що позивач перевозив подільний вантаж, перевезення якого \~з перевищенням вагових норм заборонено (дозволи не видаються), а відповідачем здійснювався габаритно-ваговий контроль із дотриманням приписів законодавства за допомогою вимірювальної техніки (ваги пересувні автомобільні), яка є сертифікованою, а також, що відповідальність відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» покладається за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу та подільного вантажу, для перевезення якого дозвіл не видається, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне. Судом встановлено, що видами діяльності ТОВ «ОЗК», зокрема, є вантажний автомобільний транспорт. 07.10.2021 р. \~відповідачем в ході рейдової перевірки у пункті габаритно-вагового контролю, розташованого \~на ділянці 75+812 км \~автомобільної дороги Н-14 Олександрівка Кіровоград - Миколаїв, \~\~проведено зважування транспортного засобу марки Сканія, номерний знак [NUMBER] ,\~ з напівпричепом\~ [NUMBER] , водій [PERSON] . Відповідно до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 07.10.2021 р. № 0055091 під час \~проходження габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу встановлено наступне навантаження на осі (тон): 1) 7100; 2) 8020; 3) 23700. Відповідачем 07.10.2021 р. складено акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів, відповідно до якого загальна вага транспортного засобу складає 39,980 т при нормативно допустимому 40 т, фактичне навантаження на осі складає 7100; 8180; 23700 \~при нормативно допустимих 11, 11, 22 відповідно. Водій [PERSON] ознайомлений з \~актом про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів, довідкою про результати габаритно-вагового контролю. Актом від 07.10.2021 р. № 287459 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом \~встановлено порушення позивачем ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10%. Водій [PERSON] ознайомлений з актом. Постановою Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 24.11.2021 р. № 311240 з ТОВ «ОЗК» \~стягнуто адміністративно-господарський штраф в сумі 8 500 грн. Спірним під час апеляційного перегляду справи є наявність підстав для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ частини другої статті 19 Конституції України\~ органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~ Конституцією\~ та законами України. Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII (далі Закон № 3353-ХІІ), відповідно частини першої\~ статті 29 якого \~до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. Частиною другою\~ статті 29 Закону № 3353-ХІІ встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 6 \~Закону України «Про автомобільний транспорт»\~ від 05.04.2001 р. № \~\~2344-III (далі Закон № 2344-ІІІ) \~\~реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Згідно з пунктом 8 цього Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи. Відповідно до підпункту 1 пункту 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі\~ автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті. Згідно з підпунктами 2 та 29 пункту 5 зазначеного Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; у випадках, передбачених\~ законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення. Розпорядженням Кабінету Міністрів України №196-р від 03.03.2020 року «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» погоджено пропозицію Міністерства інфраструктури і Державної служби з безпеки на транспорті щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби. Зокрема управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській \~області реорганізовано шляхом злиття з управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області в Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки. Установлено, що територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам, що утворюються. На виконання цього розпорядження Державною службою України з безпеки на транспорті видано наказ №340 від 09.09.2020 року "Про упорядкування структури Укртрансбезпеки", а наказом Державної служби України з безпеки на транспорті №390 від 13.10.2020 року з 15 жовтня 2020 року введено в дію нову структуру Укртрансбезпеки та штатний розпис з урахуванням новоутворених міжрегіональних управлінь. Цим же наказом затверджено Положення про територіальні органи Державної служби України з безпеки на транспорті, яке визначає організаційно-правовий статус, основні завдання, функції, повноваження та організаційні засади діяльності територіальних органів Укртрансбезпеки, утворених відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №196-р від 03.03.2020 року "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті". Цим Положенням передбачено, що територіальний орган є структурним підрозділом апарату Укртрансбезпеки і забезпечує виконання покладених на Укртрансбезпеку завдань на території Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а такий, що утворений як міжрегіональний територіальний орган, - на території декількох адміністративно-територіальних одиниць, на які поширюються його повноваження. Повноваження Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки поширюються на територію Кіровоградської і Черкаської областей. Отже, територіальним органам Укратрансбезпеки надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування. Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі\~ суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567 (далі Порядок № 1567), згідно з пунктами 2, 3, 4 якого \~державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі); державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі\~ транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Частинами чотирнадцятою та сімнадцятою \~\~статті 6 Закону № 2344-III\~ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. За визначенням, наведеним в абзаці 54\~ статті 1 Закону № 2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Пунктами 12, 14 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту. Відповідно до пункту 16 Порядку № 1567 під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю. Частиною третьою\~ статті 48 Закону № 2344-III\~ встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. Відповідно до частини першої статті 29\~ Закону № 3353-ХІІ\~ до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. За приписами частини другої статті 29\~ Закону № 3353-ХІІ\~ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 16 Порядку №1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки \~здійснення габаритно-вагового контролю. Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 р. «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування»\~ \~(далі - Порядок № 879). Відповідно до пункту \~3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. У розумінні Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5\~ Правил дорожнього руху, затверджених\~ постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3 пункту 2 Порядку № 879). За змістом пункту 6 Порядку № 879 \~габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів. Відповідно до пункту \~20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Пунктом 22.1\~ Правил дорожнього руху, затверджених\~ постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, (далі Правила дорожнього руху) передбачено, що маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу. Як вказано вище, під час проведення габаритно-вагового контролю 07.10.2021 р. \~транспортного засобу, який використовується позивачем, виявлено \~перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад від 5% до 10% \~при перевезенні подільного вантажу. Відповідно до статті\~ 33 Закону України\~ «Про автомобільні дороги»\~ від 08.09.2005 р. № 2862-IV\~ рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно \~з пунктом 22.5\~ Правил дорожнього руху в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги\~ 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною\~ 22\~ м (для маршрутних транспортних засобів\~ 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів\~ понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах\~ до 46 т), навантаження на одиночну вісь\~ 11 т (для автобусів, тролейбусів\~ 11,5 т), здвоєні осі\~ 16 т, строєні\~ 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь\~ 11 т, здвоєні осі\~ 18 т, строєні\~ 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.\~ Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі\~ понад 16 т, строєні осі\~ понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів\~ навантаження на одиночну вісь\~ понад 11 т, здвоєні осі\~ понад 18 т, строєні осі\~ понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах\~ понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Проаналізувавши зазначені вище норми чинного законодавства, суд доходить до висновку, що правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними: перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі, а перевезення подільного вантажу з перевищенням навантаження на вісі заборонено. Вантажем, який перевозився водієм позивача, є шрот соняшника, тобто вантаж \~є подільним, адже \~може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодженні його властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідно до п. 22.5\~ Правил дорожнього руху\~ заборонено. Головною метою такої заборони є\~ збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Внаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків. Відтак, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу. Згідно з абзацом 14 частини першої\~ статті 60 Закону № 2344-IIІ в редакції, чинній на час вчинення правопорушення (07 жовтня 2021 року), за яким на позивача накладений штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт, \~до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суд звертає увагу апелянта, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю» від 03.06.2021 р. № 1534-IX, який набрав чинності 01.10.2021 р., абзац 14 частини першої статті 60 Закону № 2344-IIІ викладено в наступній редакції: «перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян». Тобто, з 01.10.2021 р. законодавцем встановлена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу за перевищення встановлених габаритно-вагових норм при перевезення подільного вантажу. Відповідно, доводи апелянта щодо відсутності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», є безпідставними, а до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф саме за перевищення встановлених законодавством норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні подільного вантажу. Стосовно доводів апелянта про недоведеності відповідачем, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях, на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства, суд зазначає таке. Відповідно до підпункту 9 пункту 2 Порядку № 879 пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі\~ пересувний пункт)\~ спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. У випадку, що розглядається, габаритно-ваговий контроль (контроль загального навантаження і навантаження на осі транспортного засобу) \~здійснювався \~на пересувному пункті габаритно-вагового контролю, що відповідає вимогам Порядку № 879, Відповідачем свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (прилад автоматичний), що використовувався під час зважування, чинність якого завершилась 26 квітня 2022 року (після перевірки), у якому зазначено, що ваги призначені для осьового зважування, підтверджено правомірність використання цього засобу при здійсненні габаритно-вагового контролю. Доводи апелянта про відсутність методики зважування спростовуються тим, що \~Порядком № 879 не передбачено використання методики зважування автомобіля, оскільки габаритно-ваговий контроль здійснювався з використанням сертифікованого обладнання у певний спосіб, а припис пункту 19 Порядку № 879, який передбачав застосування методики зважування, виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України\~ №671 від 30 серпня 2017 року. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення. Оскільки предметом позову в цій справі є \~рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Результат розгляду: denied