Рішення адміністративного суду від 2023-02-27 00:00:00+02

[PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просив: - визнати протиправними та скасувати акти від 11.10.2021 Форми Н-5 та Форми НТ розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 18.01.2010; - зобов`язати відповідача скласти акти Форми Н-5 та Форми Н-1 розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 18.01.2010, із зазначенням, що нещасний випадок стався у період проходження служби та пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 січня 2022 року у задоволенні позову було відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що комісія взагалі не з`ясовувала у очевидців подій (опитаних свідків) обставин щодо наявності чи відсутності під час падіння [PERSON] води на сходах. Крім того, апелянт вказує, що сходи Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області станом на 2010 рік і на даний час облаштовані огорожею з поручнями лише з одного боку, що не відповідає вимогам Закону та, як наслідок, свідчить про відсутність створених роботодавцем мінімальних заходів безпеки на робочому місці. Також, апелянт вказує на безпідставність висновку суду першої інстанції про те, що нещасний випадок стався через недотримання позивачем особистої безпеки під час руху по сходах, зокрема внаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни, оскільки матеріали розслідування не містять жодних доказів, які б свідчили про притягнення позивача до відповідальності за порушення службової (трудової) дисципліни. Серед іншого, апелянт наголошує, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що у відповідності до вимог ст.18 Закону «Про охорону праці», працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктажі, навчання з питань охорони праці. Натомість позивача було допущено до роботи без проведення з ним інструктажів з охорони праці. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.08.1997. З 24.12.2005 призначений на посаду слідчого Слідчого відділення Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області, на якій перебував станом на 18.01.2010 у спеціальному званні капітан міліції. Випискою з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого Шполянського центру первинної медико-санітарної допомоги підтверджується, що 18.01.2010 позивач звернувся до травматолога, зі слів якого травму отримав внаслідок того, що підвернув праву стопу на сходах. Позивачу встановлено діагноз - перелом клиновидної кістки правої стопи. На амбулаторному лікуванні позивач перебував з 18.01.2010 до 13.03.2010. Із даних журналу реєстрації потерпілих від нещасних випадків (у тому числі поранень) УМВС України в Черкаській області суд встановив, що 18.01.2010 близько 15 год. 00 хв. із позивачем стався нещасний випадок. В пункті про обставини і причини вказано - порушення службової дисципліни, особиста необережність. 10.07.2020 позивач звернувся із заявою до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, в якій просив провести розслідування за фактом отримання ним 18.01.2010 травми під час проходження служби в Шполянському РВ УМВС України в Черкаській області на посаді слідчого СВ Шполянського РВУМВС України в Черкаській області. Наказом Управління МВС України в Черкаській області від 11.09.2020 №2328 "Про створення комісії з розслідування нещасного випадку" з метою проведення об`єктивного розслідування нещасного випадку, який стався 18.01.2010 із позивачем, створено відповідну комісію. Зобов`язано на виконання вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України провести розслідування нещасного випадку, за результатами якого скласти акт за формою Н-5* та за формою Н-1*(НТ) на потерпілого. 22.09.2020 вказана Комісія склала акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 18.01.2010 близько 09 год. 30 хв. форми Н-5*, відповідно до висновку якого обставини та причини, за яких стався нещасний випадок, підпадають під перелік, визначений п.3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом від 27.12.2001 №1346. Комісія зазначила, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Також 22.09.2020 комісія склала акт форми НТ* №4 про нещасний випадок невиробничого характеру, відповідно до якого технічних причин нещасного випадку не встановлено, вказані організаційні причини: порушення службової дисципліни, а саме вимог ст.4 Закону України "Про міліцію", та ст.14 Закону України "Про охорону праці", власна необережність призвели до травмування позивача. Зазначені також психофізіологічні причини: під час спуску сходами між другим та першим поверхами в приміщенні Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області позивач не втримав рівновагу та впав, пошкодивши праву ногу. Висновок Комісії: нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. За наслідками судового оскарження вказаних актів, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 у справі №580/4651/20, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2021, визнано протиправними та скасовано акт від 22.09.2020 форми Н-5 відповідно до якого нещасний випадок, що трапився в період проходження служби не пов`язаний з виконанням службових обов`язків та акт від 22.09.2020 №4 форми НТ про нещасний випадок невиробничого характеру відповідно до якого нещасний випадок трапився в період проходження служби та не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Зобов`язано УМВС України в Черкаській області провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 18.01.2010 близько 09 год. 30 хв., внаслідок якого [PERSON] отримав тілесні ушкодження на посаді слідчого Слідчого відділення Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області. На виконання вказаного рішення суду наказом УМВС України в Черкаській області від 08.07.2021 №2354 "Про створення комісії з повторного розслідування нещасного випадку", призначено проведення повторного розслідування нещасного випадку який стався 18.01.2010 із позивачем та створено комісію у складі: голова комісії член ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області Дученко Ю.М; члени комісії: члени ліквідаційної комісії МВС України в Черкаській області: [PERSON] , [PERSON] (далі - Комісія). Зобов`язано провести повторне розслідування нещасного випадку та скласти акти за формою Н-5*, Н-1*(НТ). За наслідками повторного розслідування нещасного випадку 11.10.2021 комісія склала акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 18.01.2010 близько 09 год. 30 хв. форми Н-5*, відповідно до висновку якого зроблено висновок, що позивач отримав травму внаслідок падіння на сходах за відсутності порушень вимог щодо створення безпечних умов праці з боку роботодавця і нещасний випадок стався саме через недотримання позивачем особистої безпеки під час руху сходами, як наслідок порушення трудової дисципліни. Тому комісія визнала, що нещасний випадок є таким, що трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків відповідно до п.3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом від 27.12.2001 №1346 (далі - Порядок №1346). Також 11.10.2021 комісія склала акт форми НТ* №16 про нещасний випадок невиробничого характеру відповідно до якого позивач отримав травму внаслідок падіння на сходах за відсутності порушень вимог щодо створення безпечних умов праці з боку роботодавця і нещасний випадок стався саме через недотримання позивачем особистої безпеки під час руху сходами, як наслідок порушення трудової дисципліни. Тому нещасний випадок є таким, що трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків відповідно до п.3.11 Порядку Порядок №1346. Не погоджуючись зі вказаними актами, позивач звернувся до суду з даним позовом. Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивач отримав травму внаслідок падіння на сходах за відсутності порушень відповідачем вимог щодо створення безпечних умов праці, а отже як наслідок нещасний випадок стався через недотримання позивачем особистої безпеки під час руху по сходах. За вказаних обставин суд першої інстанції погодився з висновком комісії з розслідування нещасного випадку про те, що обставини та причини, за яких стався нещасний випадок, підпадають під перелік, визначений пунктом 3.11 Порядку №1346, тому трапився у період проходження служби не при виконанні службових обов`язків. За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує наступне. Наказом Міністерства внутрішніх справ від 27 грудня 2002 року № 1346 затверджений Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок № 1346), який розроблено з метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України. Відповідно до пункту 2.1. Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки). Згідно з пунктом 2.2. Порядку № 1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків. Відповідно до пункту 3.12. Порядку № 1346 до першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (далі - акт розслідування нещасного випадку) долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров`я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин. Згідно з пунктом 3.8. Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. Відповідно до пункту 3.5 Порядку №1346 керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС. До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення). У підрозділах, де немає спеціалістів з охорони праці, головою комісії з розслідування призначається посадова особа, на яку наказом керівника покладені функції з питань охорони праці в порядку сумісництва. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення повторного службового розслідування нещасного випадку, який стався 18 січня 2010 року з позивачем, стало рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 у справі №580/4651/20, в якому суд вказав, що відповідачем не надано достовірних і належних доказів на виконання вказаної норми щодо обстеження місця події, визначення відповідності умов служби позивача вимогам нормативно-правових актів, обгрунтованого (з посиланням на факти та норми законодавства) визначення особи, яка припустилася порушення нормативно-правових актів (поклавши при цьому всю вину на особу потерпілого), розроблення заходів щодо запобігання подібним випадкам. Разом з тим, в акті за формою НТ* № 16 від 11 жовтня 2021 року та в акті за формою Н-5* від 11 жовтня 2021 року, щодо розслідування нещасного випадку, що стався 18 січня 2010 року із позивачем, комісією лише проаналізовано відповідність сходів, що розташовані в будівлі адміністративного приміщення відділу поліцейської діяльності №2 Звенигородського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області, та відповідно до висновку комісії, дані сходи відповідають вимогам п.п. 12.3.5 п. 12.3 р.12 ДБН В. 2.2-9-2009 «Громадські будівлі і споруди», а наявність додаткових бортиків для запобігання зісковзуванню ноги в приміщенні відділу будівельними нормами не передбачена. Крім того, комісія з повторного розслідування вказала на недосліджений конструктивний елемент сходового маршу, який виконує роль огорожі від зісковзування та підтримки при підніманні (спусканні) відвідувачів, повздовжній металічний поручень із дерев`яними перилами. Так, Коміся зазначила, що незастосування цього статичного елементу конструкції стало наслідком отримання травми потерпілим [PERSON] і є наслідком недотримання ним особистої безпеки під час руху по сходах внаслідок порушення ст.14 Закону України «Про охорону праці». Зазначена стаття передбачає, що працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь яких робіт, чи під час перебування на території підприємства, в разі порушення якої передбачено накладення дисциплінарного стягнення відповідно до ч.11 ст.14 Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС України». Разом з цим, як тверджує позивач, що не заперечується сторонами, жодних доказів які б свідчили про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення службової (трудової) дисципліни немає. Крім того, позивач звертає увагу на те, що на підлозі була вода, і наголошує на відсутності елементу сходового маршу - повздовжній металічний поручень із дерев`яними перилами. Так, колегія суддів звертає увагу, що комісія сама вказала на недослідженість вказаного елементу. Більше того, комісія самосійно дійшла висновку, що незастосування цього статичного елементу конструкції стало наслідком отримання травми потерпілим [PERSON] . За таких обставин, відсутність вказаного елементу конструкції не може свідчити про недотримання саме позивачем вимог Закону України «Про охорону праці». В контексті наведеного, колегія суддів звертає увагу на доводи апелянта в цій частині. Так, останній вказує, що його було допущено до роботи без проведення з ним інструктажів з охорони праці. Також зазначає про те, що навчання з питань охорони праці на робочому місці та перевірка знань з позивачем не проводилась. А відтак, позивач не міг порушити норми Закону з яким його не ознайомлювали та не перевіряли на предмет обізнаності. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що повторне рослідування нещасного випадку проведено відповідачем поверхово, без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин. Таким чином, за результатами проведеного комісією повторного розслідування, об`єктивно не можливо встановити причину нещасного випадку, що трапився з позивачем у справі, у контексті посилань позивача на невідповідність забезпечення роботодавцем умов з охорони праці, невідповідність сходів вимогам п.п. 12.3.5 п. 12.3 р.12 ДБН В. 2.2-9-2009 «Громадські будівлі і споруди», відсутність повздовжнього металічного поручня із дерев`яними перилами, наявності води на сходах, та не проведення позивачу інструктажів з охорони праці, та відсутності доказів що свідчать про зворотнє. За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки спірного акту розслідування нещасного випадку є необґрунтованими. Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про відмову у задоволенні позову. З огляду на компетенцію адміністративного суду, наявності ознак вільного розсуду у повноваженнях відповідача щодо складення актів про розслідування нещасних випадків, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є скасування оскаржуваних актів та зобов`язання відповідача здійснити повторне розслідування нещасного випадку й скласти відповідні акти з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial