Рішення адміністративного суду від 2022-09-08 00:00:00+03

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУПФ) в якому просив: визнати неправомірними дії ГУПФ щодо припинення виплат за понаднормовий стаж [PERSON] , як особі, яка отримала ядерну шкоду здоров`ю відповідно до Віденсьокї конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та статей 13, 49, 50, 51, 56, та 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII); зобов`язати відповідача відновити позивачу пенсію за 7 років понаднормового стажу відповідно до чинних рішень судів трьох інстанцій у справі №352/185/17 за його позовом із 01.02.2018 відповідно до частини другої статті 56 Закону №796-XII та виплатити заборгованість, що виникла з 01.02.2018. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУПФ щодо відмови у перерахунку пенсії [PERSON] з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону №796-XII. Зобов`язано ГУПФ здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату [PERSON] пенсію за віком, з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону №796-XII, збільшивши пенсію на 1 відсоток заробітку за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Не погодившись із ухваленим рішення, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги вказує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон №2148-VІІ), який набрав чинності з 10.10.2017, доповнено частину другу статті 56 Закону №796-XII, а саме: право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше як чоловіки-20 років, жінки - 15 років із збільшенням пенсії на 1 процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за Списком №1 чоловіки - 10 і більше, жінки - 7р. 6 міс і більше-не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV). Оскільки в момент виникнення спірних відносин діє нова редакція частини другої статті 56 Закону №796-XII, а позивачу пенсія призначена на умовах частини першої статті 27 Закону №1058-IV, тому немає підстав для проведення спірного перерахунку пенсії. Так, як позивачем не було подано до управління заяву про обчислення пенсії за частиною другою статті 27 Закону №1058-IV, його пенсія обчислена на загальних підставах за частиною першою статті 27 Закону №1058-IV. Також наголошує на пропуску позивачем строку звернення до суду, передбачений статтею 122 Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС), оскільки пенсія є щомісячним платежем та про порушення своїх прав позивач мав дізнатися у наступному місяці після отримання пенсії в неналежному розмірі та своєчасно звернутися до суду за їх захистом. Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав. У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами. Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при нарахуванні пенсійного забезпечення позивачу протиправно не враховано доплати за стаж в розмірі 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років, встановленого пунктом 2 статті 56 Закону №796-XII, а тому необхідно здійснити відповідний перерахунок пенсії позивача із 01.10.2020. Такі висновки суду першої інстанції по суті спору, відповідають встановленим обставинам справи, однак вказане судове рішення не може бути залишено без змін, з таких міркувань. В іншій частині - щодо відмови у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення. Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2) і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом №796-XII, що підтверджується посвідченням від 28.10.2010 серії [NUMBER] (а.с.4). [PERSON] перебуває на обліку в ГУПФ та отримує пенсію за віком відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII з 16.10.2012, яку обчислено за нормами Закону №1058-IV. Згідно протоколу за пенсійною справою [PERSON] його страховий стаж становить 27 років 10 місяців 17 днів (а.с.6). Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 3 березня 2017 року у справі №352/185/17, яка набрала законної сили 27.04.2017 (далі Постанова суду), визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області (далі УПФ) при нарахуванні пенсійного забезпечення [PERSON] , який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зобов`язано УПФ перерахувати [PERSON] , державну пенсію відповідно до Закону №796-XII із врахуванням, що вона не може бути нижчою від прожиткового мінімуму, починаючи із 04.07.2016. Зобов`язано УПФ дорахувати [PERSON] до пенсійного забезпечення сім процентів заробітку за понаднормативний стаж відповідно частини другої статті 56 Закону №796-XII та провести оплату недорахованих сум із 04.07.2016. 08.10.2020 позивач звернувся до ГУПФ з заявою про проведення його пенсійного забезпечення до чинного законодавства і судового рішення. Зі змісту цієї заяви випливає те, що позивач просить про перерахунок пенсії, відповідно до частини другої статті 56 Закону №796-XII, за умови стажу роботи не менш як 20 років для чоловіків, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку (а.с.7-8). Листом від 06.11.2020 №3555-3309/О-03/8-0900/20 ГУПФ повідомило позивача про виконання Постанови суду в межах покладених судом зобов`язань, а починаючи з 01.02.2018 розрахунок розміру пенсії здійснено відповідно до Закону №1058-IV, з урахуванням змін, внесених Законом №2148-VIII. Зазначено, що на даний час розмір пенсії [PERSON] , обчислено у відповідності до норм чинного пенсійного законодавства (а.с.9-10). Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Відповідно до частини другої статті 56 Закону №796-XII (в редакції, чинній до 11.10.2017) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку. Згідно з пунктом 3 частини другої розділу І Закону №2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017, частину другу статті 56 Закону №796-XII доповнено словами і цифрами: «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону №1058-IV. Положеннями частини другої статті 27 Закону №1058-IV визначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Отже, особам надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом №1058-IV або спеціальним Законом №796-XII. Згідно з абзацом 2 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Таким чином, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині другій статті 56 Закону №796-XII як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цією частиною стаж роботи. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 5 вересня 2018 року у справі №565/1062/17 та 10 жовтня 2018 року у справі №679/952/17. Оскільки позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 2, на нього розповсюджується дія статті 56 Закону №796-XII, а перерахунок пенсії позивача повинен здійснюватися за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік. З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, згідно з положеннями частиною другою статті 56 Закону №796-XII. Таким чином, відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення пункту 3 частини 2 розділу І Закону №2148-VIII, чим неправомірно звузив існуюче право позивача на соціальний захист, встановлене законом. Суд зауважує, що у Законі №2148-VIII відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до частини другої статті 56 Закону №796-XII поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами. Щодо доводів скаржника про пропуск позивачем строку звернення до суду, то апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно із частиною третьою статті 122 КАС для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Водночас, апеляційний суд наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. Як видно з матеріалів справи, звертаючись 08.10.2020 до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, позивач вже знав, що його пенсія обчислювалася та виплачувався відповідачем без врахування положень частини другої статті 56 Закону №796-ХІІ. Проте з адміністративним позовом про здійснення перерахунку та виплати пенсії за період з 01.02.2018 позивач звернувся лише 03.06.2021, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС. При цьому, отримання позивачем листа відповідача від 06.11.2020 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку. Враховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивачем не зазначено та в ході судового розгляду справи таких не встановлено, апеляційний суд, дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 123 КАС України та залишення без розгляду позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачу спірної пенсії за період з 01.10.2020 по 02.12.2020. Статтею 319 КАС встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. У відповідності до пункту 8 частини першої статті 240 КАС суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Таким чином, встановлено, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом і ним не наведено поважних причин його пропуску, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог статті 123 КАС. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, цих обставин не врахував та не дав їм належної оцінки, що є безсумнівною підставою для скасування рішення суду, у відповідній частині, та прийняття постанови про залишення позовних вимог без розгляду. Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми процесуального права в частині позовних вимог до відповідача за період з 01.10.2020 по 02.12.2020, відтак оскаржуване рішення суду у наведеній частині відповідно до вимог статті 319 КАС підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про залишення позову в цій частині без розгляду, з наведених вище підстав. Відносно решта позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача та зобов`язання відповідача відновити позивачу спірну виплату пенсії за період із 03.12.2020, тобто в межах 6-ти місячного строку звернення до суду, то такі підлягають задоволенню з огляду на позицію, що викладена вище. З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення) та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial