Рішення адміністративного суду від 2022-04-19 00:00:00+03

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року позовну заяву [PERSON] в інтересах доньки [PERSON] до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Нікопольського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо не оформлення та видачі паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року на ім`я [PERSON] відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ. Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області \~в особі Нікопольського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оформити та видати паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 29.11.2021 року [PERSON] в інтересах доньки [PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить суд: стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у задоволенні заяви [PERSON] в інтересах доньки [PERSON] про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено. Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції [PERSON] в інтересах доньки [PERSON] подала апеляційну скаргу, згідно з якою просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення. Апеляційна скарга обґрунтована безпідставністю відмови у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла \~наступних висновків. Питання, пов`язані з прийняттям судами додаткових рішень на час звернення заявника із відповідною заявою врегульовано статтею 252 КАС України, відповідно до пункту 3 частини першої якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове судове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Аналіз положень наведеної статті свідчить, що додаткове судове рішення є невід`ємною складовою частиною судового рішення, прийняття якого залежить від закінчення строку на виконання судового рішення. При цьому процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє у визначених законом випадках виправляти помилки, спричинені недотриманням судом відповідного обов`язку, зокрема, у разі, коли суд відповідної інстанції повинен був вирішити питання розподілу судових витрат і не здійснив цього під час ухвалення судового рішення. Судові витрати за приписом статті 132 КАС України, складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року про залишення без руху позовної заяви, [PERSON] в інтересах доньки [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. Зазначені витрати в силу положень 132 КАС України є судовими витратами. В свою чергу, згідно із ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. В адміністративних справах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, що підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.. Враховуючи те, що рішенням \~Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року позовну заяву [PERSON] в інтересах доньки [PERSON] задоволено частково, а саме задоволено одну вимогу немайнового характеру, за яку позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., то зазначені витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі. При цьому посилання суду першої інстанції на наявність у позивача пільг зі сплати судового збору, як на підставу для відмови у стягненні судових витрат, є помилковими, оскільки позивачем було понесено судові витрати саме на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи, що при ухваленні додаткового рішення суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення питання, та порушив норми процесуального права, апеляційна скарга [PERSON] в інтересах доньки [PERSON] підлягає задоволенню.

Результат розгляду: partial