Рішення адміністративного суду від 2022-09-15 00:00:00+03

[PERSON] , в особі представника адвоката Фельського С.Л., звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову зазначено, що 21.06.2022 Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Запорізької міської ради винесено постанову № 201 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Позивач вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав. [PERSON] знаходився у парку 30-ти річчя Визволення України від фашистських загарбників та виконував ремонтні роботи атракціону «Лабіринт». Вказані роботи виконувались по замовленню від особи, з якою він уклав цивільно-правовий договір, з прописаним об`ємом та вартістю робіт. У момент проведення ремонту до [PERSON] підійшли два чоловіка у штатному одязі і поліцейський, попросили пред`явити паспорт, запитали що вони роблять. Позивач відповів, що виконує ремонтні роботи за замовленням власника споруди, після чого чоловіки пішли нічого не пояснивши. У присутності позивача не було складено жодних матеріалів, він не надавав пояснень з цього приводу, протоколу він не бачив та його не підписував. 04.07.2022 [PERSON] отримав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, де зазначено, що начебто він самовільно встановив збірно-розбірну конструкцію на території загального користування та не пред`явив дозвільні документи. Протокол складався у відсутності [PERSON] , внаслідок чого у нього не було можливості надати пояснення. Також він не отримував сповіщення про розгляд справи про адміністративне правопорушення, вона була розглянута за його відсутності, чим відповідач позбавив його можливості скористатися правовою допомогою та надати пояснення. Позивач не має жодного відношення до вказаної у постанові споруди, а просто виконував роботу з її ремонту за договором. Перевіряти наявність чи відсутність дозвільних документів у замовника на встановлення цієї конструкції позивач не мав жодних повноважень, а відтак в його діях відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, і постанова відповідачем винесена незаконно. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] , в особі представника адвоката Фельського С.Л., просив скасувати постанову № 201 від 21.06.2022 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 6\~800 грн., а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 2\~500 грн. на користь [PERSON] . Ухвалою судді від 01.08.2022, поновлено [PERSON] строк на звернення до суду з позовом. Відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. 29.08.2022 від Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, поштовим зв`язком, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що під час розгляду адміністративної справи комісією було встановлено, що 08.06.2022 о 13-00 год. [PERSON] , перебуваючи на території парку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , самовільно встановив збірно-розбірну конструкцію на території загального користування без наявності дозвільних документів, що призвело до захаращення міста Запоріжжя, чим порушив п. 4.3.1. Правил благоустрою території міста Запоріжжя, затверджених Запорізькою міською радою від 22.06.2011 № 41, відповідальність за що передбачена ст. 152 КУпАП. На засідання адміністративної комісії для розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке відбулось 21.06.2022, [PERSON] не з`явився, про причини своєї відсутності не повідомив. Обставини адміністративного правопорушення підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами. Будь-яких клопотань, заяв та заперечень від [PERSON] під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надходило. За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 680 грн. Протоколом від 08.06.2022 зафіксовано, що 08.06.2022 о 13-00 год. позивачем самовільно встановлено збірно-розбірну конструкцію на території загального користування без наявності дозвільних документів, що призвело до захаращення міста Запоріжжя. Свідком правопорушення зазначено [PERSON] . З долучених до протоколу фотодоказів вбачається зведення металевої конструкції на території парку. Таким чином, повно та всебічно розглянувши справу, об`єктивно встановивши обставини вчинення правопорушення, оцінивши докази, врахувавши особу порушника, обставини, що пом`якшують відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, адміністративна комісія встановила вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, при обставинах викладених у протоколі про адміністративне правопорушення № 0014 від 08.06.2022, яка доведена поза розумним сумнівом. Крім того, як зазначає представник відповідача, позов пред`явлено до неналежного відповідача адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, оскільки позивачем не надано доказів того, що адміністративна комісія при виконавчому комітеті Запорізької міської ради наділена адміністративною процесуальною правосуб`єктністю, має статус юридичної особи, тощо. Адміністративна комісія утворена та підпорядковується саме виконавчому комітету Запорізької міської ради й не наділена самостійною адміністративною процесуальною правосуб`єктністю, а тому саме виконавчий комітет Запорізької міської ради є належним відповідачем у спірних правовідносинах. Щодо розміру витрат на правову допомогу представник відповідача зазначив, що додані до позовної заяви докази понесення позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 2\~500 грн., не містять жодного конкретного посилання на правове питання, з яким [PERSON] звернувся до адвоката за правовою допомогою, а відтак неможливо однозначно встановити, що отримана правова допомога [PERSON] стосується оскарження постанови адміністративної комісії № 201 від 21.06.2022, що є предметом цієї справи. З огляду на викладені обставини, голова комісії просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та судові витрати покласти на позивача. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані суду докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно оспорюваної позивачем [PERSON] постанови у справі про адміністративне правопорушення від 21.06.2022 № 201, 08.06.2022 о 13-00 год. [PERSON] , перебуваючи на території парку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , самовільно встановив збірно-розбірну конструкцію на території загального користування, на момент перевірки дозвільні документи відсутні, що призвело до захаращення міста Запоріжжя, чим порушив п. 4.3.1. Правил благоустрою території міста Запоріжжя, затверджених Запорізькою міською радою від 22.06.2011 № 41, відповідальність за що передбачена ст. 152 КУпАП. Як зазначено у постанові, [PERSON] у протоколі пояснень не надав, на засідання комісії не з`явився. На підставі ч. 1 ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 152 цього Кодексу. За змістом ст. 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. У своєму позові [PERSON] зазначав, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута у його відсутність, на засідання комісії з розгляду вказаної справи його не викликали. Відповідачем у відзиві на позов вказані обставини не спростовані. До відзиву не додано доказів того, що адміністративною комісією було належним чином викликано позивача [PERSON] на засідання комісії коли розглядалася справа про адміністративне правопорушення відносно позивача, а відтак суд встановив, що відповідачем було порушено право [PERSON] на участь у засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надання пояснень по суті інкримінованих йому порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя, подання доказів, заявлення клопотань, а також право мати професійну правову допомогу. Положення ст.\~7\~КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до\~ст.\~9\~КУпАП адміністративним\~правопорушенням (проступком)\~визнається протиправна,\~винна (умисна\~або необережна)\~дія чи\~бездіяльність,\~яка посягає\~на громадський\~порядок,\~власність,\~права і\~свободи громадян,\~на встановлений\~порядок управління\~і за\~яку законом\~передбачено адміністративну\~відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Згідно з вимогами ст. ст. 245, 280\~КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Статтею 152 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Відтак, об`єктивними ознаками складу даного адміністративного правопорушення є діяння, яке полягає у порушенні певною особою державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Як убачається із матеріалів справи, позивача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за самовільне встановлення збірно-розбірної конструкції на території загального користування без дозвільних документів, що є порушенням п. 4.3.1. Правил благоустрою території міста Запоріжжя, затверджених Запорізькою міською радою від 22.06.2011 № 41. Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення, копія яких долучена представником відповідача до відзиву, не містить належних та допустимих доказів того, що встановлення збірно-розбірної конструкції було здійснено саме позивачем [PERSON] . Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що єдиними доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, які досліджувалися відповідачем, були протокол про адміністративне правопорушення та фотоматеріали. Разом із тим, суд зазначає, що з фотокартки, копія якої долучена до відзиву на позов, неможливо встановити ні місце встановлення збірно-розбірної конструкції, ні особу яка її встановила, ні дату та час вчинення адміністративного правопорушення. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення також не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, [PERSON] , оскільки протокол є предметом оцінки органу, який уповноважений на розгляд тієї чи іншої справи про адміністративне правопорушення, в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності у сукупності із іншими доказами, які у даній справі взагалі відсутні. З огляду на викладені обставини, суд доходить до висновку, що у адміністративної комісії були відсутні належні, достатні та допустимі докази для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП. Доводи представника відповідача про те, що адміністративна комісія при виконавчому комітеті Запорізької міської ради не є належним відповідачем у адміністративній справі, оскільки належним відповідачем є виконавчий комітет Запорізької міської ради, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки адміністративна комісія наділена самостійними повноваженнями на розгляд справ про адміністративні правопорушення, тобто вона здійснює публічно-владні управлінські функції, як суб`єкт владних повноважень, та є належним відповідачем за цим позовом. Таким чином, оскільки фактичні обставини, викладені в оскаржуваній постанові, не утворюють складу адміністративного правопорушення, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена за відсутності достатніх доказів на підтвердження того, що [PERSON] у день, час та місці, які зазначені у постанові про адміністративне правопорушення, становив самовільно збірно-розбірну конструкцію без дозвільних документів, суд доходить висновку про відсутність належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, що у свою чергу свідчить про неправомірність винесеної відносно [PERSON] постанови про накладення адміністративного стягнення та обумовлює необхідність її скасування. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що спірна постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп., про що свідчить квитанція від 26.07.2022. Крім того, склад та обсяг судових витрат на професійну правничу допомогу передбачено ч. 3 ст. 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Встановлено, що [PERSON] поніс також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 26 липня 2022 року, укладеним між адвокатом Фельським С.Л. та [PERSON] , яким передбачено розмір гонорару адвоката 2\~500 грн., актом приймання-передачі наданих послуг від 26 липня 2022 року, згідно якого вартість наданих адвокатом послуг становить 2\~500 грн., а також квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 26.07.2022, згідно якої позивач сплатив адвокату за надані послуги з надання правової допомоги 2\~500 грн. Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що за результатами судового розгляду суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Запорізької міської ради судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору, в розмірі 496,20 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 2\~500 грн.

Результат розгляду: granted