Рішення адміністративного суду від 2022-02-16 00:00:00+02

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: - визнати противоправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] , яка полягає у здійсненні нарахування та виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 03.11.2020 у зменшеному розмірі; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати і виплатити на користь [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008, а в період з 01.03.2018 по 03.11.2020 - з урахуванням абзаців 4.6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з врахуванням раніше виплачених сум. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час проходження служби військова частина безпідставно не нарахувала та не виплатила на користь [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 закрито провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України. Не погодившись з вказаною ухвалою, позивачем подана апеляційна скарга, в якій, вказуючи на порушення норм процесуального та матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що із резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 по справі №520/1969/21 вбачається, що підставою для відмови у задоволенні вимог адміністративного позову [PERSON] в частині, якою позивач просив суд зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати і виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 03.11.2020 включно із застосуванням місяця для обислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 - січень 2008 року, в період з 0103.2018 по 03.11.2020 - березень 2018 року з врахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, слугувала та обставина, що відповідачем не проведено нарахування індексації грошового забезпечення позивача. Оскільки встановлено, що на час розгляду та вирішення справи судом відповідачем нарахування індексації грошового забезпечення позивача не проведено, позивач позбавлений можливості ознайомитись з проведеним нарахуванням, висловити свої зауваження щодо складових та алгоритму розрахнку відповідача, а також оскаржити судове рішення у випадку незгоди з висновками суду з цього приводу. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] , яка полягає у здійсненні нарахування та виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 03.11.2020 у зменшеному розмірі. Проте, судом першої інстанції взагалі не врахована підстава звернення до суду, а саме відмова відповідача провести нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 03.11.2020. Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Колегією суддів встановлено, що позивач вже звертався до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд: визнати противоправною бездіяльність військової частини [NUMBER] , яка полягає у невиплаті індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 01.12.2015 року по 03.11.2020 року та зобов`язати військову частину [NUMBER] нарахувати і виплатити на користь [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 03.11.2020 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 03.11.2020 року - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 по справі №520/1969/21, яке набрало законної сили, адміністративний позов [PERSON] до Військової частини [NUMBER] про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо невиплати індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з з 01 грудня 2015 року по 03 листопада 2020 року. Зобов`язано Військову частину [NUMBER] (нарахувати та здійснити виплату на користь [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 03 листопада 2020 року. У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено. Таким чином, позивачу відмовлено в задоволенні його вимоги про застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, та березень 2018 року, а також в зобов`язанні відповідного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в період з з 01.12.2015 року по 03.11.2020 року. Так, предметом розгляду у справі 520/18205/21 є аналогічні позовні вимоги між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й по справі №520/1969/21, яка вирішена судом і рішення суду набрало законної сили. За положеннями пункту 4 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Отже, є рішення суду, яке набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Згідно частини 2 статті 239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі з огляду на наявність рішення суду, яке набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті ухвали про закриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Результат розгляду: denied