Рішення адміністративного суду від 2022-03-28 00:00:00+03

[PERSON] звернулася до суду з позовом до головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якому просить поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ГАБ №752952 від 30.03.2021 року, скасувати дану постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення. Посилається на те, що 14 грудня 2021 року вона поштою отримала постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї штрафу в розмірі 340 гривень. Того ж дня вона звернулася до Хустського місцевого центру надання безоплатної вторинної правової допомоги, оскільки жодних адміністративних правопорушень не вчиняла, про існування протоколів або постанов про притягнення її до адміністративної відповідальності вона не знала і такі стосовно неї не складалися. 17 грудня 2021 року її представником був поданий адвокатський запит до Державної виконавчої служби у м.Хуст з метою з`ясування, за що саме на неї було накладено адміністративне стягнення. 13 січня 2022 року разом з відповіддю вона отримала копію постанови про адміністративне правопорушення серії ГАБ №752952. Відповідно до вказаної постанови, [PERSON] , хоча насправді вона [PERSON] 30 березня 2021 року перебувала у приміщенні Хустського відділу Державної міграційної служби без засобів індивідуального захисту, чим порушала вимоги Постанови КМУ №1236. Однак вона в той день не перебувала у вказаному місці, про існування штрафу дізналася лише з постанови про відкриття виконавчого провадження, а про саму суть правопорушення лише з відповіді Державної виконавчої служби. Вважає, що в даній справі має місце факт помилки або складання незаконної постанови. В самій постанові не зазначені жодні докази не тільки її перебування в приміщенні Хустської ДМС, а й взагалі докази вчинення нею адміністративного правопорушення. У графі постанови «примірник постанови отримав» стоїть підпис, який їй не належить. В тій самій графі постанови стоїть дата отримання постанови, яка виконана рукою працівника поліції [PERSON] , що вбачається зі змісту постанови. З огляду на вказані обставини, прийняте рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності вважає необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи і на її думку таке рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. До суду від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки. Позов підтримують та просить задовольнити. Представник відповідача головного управління Національної поліції в Закарпатській області в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Виходячи з наявних доказів у справі, суд вважає за можливе на підставі ст. 205 КАС України справу вирішувати без участі сторін та підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити з наступних підстав. Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. В судовому засіданні судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 30.03.2021 року серії ГАБ №752952, винесеної рядовим поліції Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Теплухіним К.К., позивачку [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 ч. 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. В постанові зазначено, що 30.03.2021 р. о 14 год. 50 хв., [PERSON] перебувала у приміщенні Хустського районного відділу ДМС без засобів індивідуального захисту (маски), чим порушила постанову КМУ № 1236 від 09.12.2020 року п.2-1. У відповідності до ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ст. 288 Кодексу України про адміністративне правопорушення постанова посадової особи по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями визначеними Кодексом України про адміністративне правопорушення. Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку і відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених Кодексом України про адміністративне правопорушення. Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Обов`язок по доведенні своїх вимог та заперечень покладається на сторони, які зобов`язані довести ці обставини відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства У країни. На підставі ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення, серії ГАБ №752952 від 30 березня 2021 року, у ній не зазначено жодних доказів, на підставі яких було встановлено наявність у діях [PERSON] адміністративного правопорушення і винуватість [PERSON] у його вчиненні. Відповідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Відповідно до цієї ж норми КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Дана норма є імперативною, тобто обов`язковою до виконання працівниками поліції при розгляді адміністративних справ. Відповідно до ч. 1,2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тобто обов`язок доказування вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП покладений на відповідача, який жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених у винесеній ним постанові, суду не надав. Таким чином, суд дійшов висновку, що поліцейський виніс оскаржувану постанову з порушенням вищевказаних норм кодексу України про адміністративні правопорушення.\~ В самій постанові не зазначено жодного доказу не тільки перебування позивачки [PERSON] у приміщенні Хустської ДМС, а й взагалі доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Як встановлено судом у графі постанови «примірник постанови отримав» стоїть підпис, який не належить позивачці [PERSON] , що стверджується порівнянням підпису порушника з постанови та підпису позивачки в копії довіреності Хустського місцевого центра з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 14.12.2021 року. Також судом встановлено, що у тій самій графі постанови стоїть дата отримання постанови, яка виконана рукою працівника поліції [PERSON] , що вбачається зі змісту постанови. З огляду на вказані обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку, що прийняте рішення про притягнення позивачки [PERSON] до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Крім того, зважаючи на те, що оскаржувану постанову [PERSON] не було вручено, а про існування постанови вона дізнався лише 13.01.2022 року, отримавши відповідь на адвокатський запит разом з копією постанови, суд вважає, що позивачці слід поновити строк для оскарження такої постанови, як такий, що пропущений з поважних причин.

Результат розгляду: granted