Рішення адміністративного суду від 2022-08-31 00:00:00+03

До Київського окружного адміністративного суду звернувся [PERSON] (далі - позивач) з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просить суд: - визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження від 1 квітня 2021 р. № 63859015; - зобов`язати відповідача в установлений законом строк виконати покладенні на нього функції по виконавчому документу № 320/344/20 від 11 листопада 2020 р. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем вчиняється бездіяльність щодо виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 р. №\~ \~320/344/20\~ \~більше 6 місяців з моменту відкриття виконавчого провадження. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 р. відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання по справі на 28 квітня 2021 р. Крім того, цією ухвалою було запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву та витребувати оригінал для огляду та належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 63859015. Відповідач, належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, відзив до суду не подав, з клопотанням та іншими заявами до суду не звертався. Згідно з вимогами ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляд судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежать від неї. Із урахуванням наведеного суд зазначає, що за час розгляду справи відповідач правом надання до суду відзиву не скористався, необхідні документи до суду не подав, не зазначив про об`єктивну причину їх ненадання і не надав доказів, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. За таких обставин суд визнає, що відповідач без поважних причин не надав докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, а тому згідно з приписами ст.77 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 р. витребувано докази від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), які мали бути надані до суду у строк до 17 травня 2021 року: належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 63859015. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 р. повторно витребувано ці ж докази від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), які мали бути надані до суду у строк до 16 червня 2021 року: належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 63859015. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 р.\~ \~\~\~\~залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління ПФУ у Київській області (далі - третя особа). Вказаною ухвалою запропоновано третій особі подати суду письмові пояснення щодо позову, зазначити у поясненнях відомості щодо виконання рішення суду в адміністративній справі № 320/344/20 та докази на підтвердження обставин належного/неналежного виконання рішення суду. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 р. повторно витребувано докази від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), які мали бути надані до суду у строк до 30 липня 2021 року: належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 63859015. 21 липня 2021 р. до суду надійшли пояснення від третьої особи. Зазначає, що\~ \~\~\~\~третьою особою було виконано рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 р. Повідомлено, що питання, порушене у зверненні позивача, стосується пенсії, призначеної на умовах Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки пенсія позивачу призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підстави для перерахунку пенсії відсутні. 16 серпня 2021 р. від позивача надійшла відповідь на пояснення. Зазначає, що третьою особою не виконано рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 р. у справі №20/344/20. Звернув увагу суду, що наданий третьою особою лист від 11 червня 2021 р. №1000-0203-8/57742 \~не є належним доказом виконання рішення суду. Позивачем було подано також клопотання про застосування заходів процесуального примусу щодо третьої особи у зв`язку з ненаданням до суду витребуваних судом доказів. Ухвалою суду від 31 серпня 2022 р. у задоволенні клопотань позивача від \~23 серпня 2022 р. та 19 квітня 2021 р. про застосування заходів процесуального примусу \~відмовлено, оскільки судом не виносилися ухвали про витребування доказів від третьої особи. 8 вересня 2021 р. учасники справи в судове засідання не прибули. Ураховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, розгляд справи здійснено судом без участі представників учасників справи у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Позивач є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії-1, що підтверджується посвідченням від 19 травня 2014 р. серії [NUMBER] . Позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, про що свідчить посвідчення від 10 квітня 2014 р. серії [NUMBER] . Із 14 серпня 1987 р. по 18 червня 1987 р. позивач був відряджений у розташування Прип`ятського МВВС (с. Луговики Поліського району Київської області) для несення служби у складі патрульного підрозділу МВВС у м. Прип`ять. Як пенсіонер, якому пенсія призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області. 15 червня 2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про здійснення йому перерахунку пенсії відповідно до статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області рішенням від 22 червня 2018 р. № 2471/03 відмовило у перерахунку пенсії з посиланням на те, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 14 червня 1986 р. по 18 червня 1986 року, тобто не під час проходження строкової військової служби, яка тривала з 23 жовтня 1976 р. по 17 жовтня 1981 р., тому права на проведення перерахунку пенсії відповідно до статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" він не має. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду в іншій справі. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2018 р. у справі № 810/3978/18 адміністративний позов задоволено: - визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області від 22 червня 2018 р. №2471/03 "Про відмову у перерахунку пенсії по інвалідності"; - зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області провести перерахунок та виплатити [PERSON] пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 р. у справі № 810/3978/18 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області задоволено повністю, а рішення Київського окружного адміністративного суду \~\~\~від 31 серпня 2018 р. скасовано, оскільки позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 14 червня 1986 р. по 18 червня 1986 року не під час проходження строкової військової служби. 16 грудня 2019 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, вид пенсії: пенсія по інвалідності згідно з вимогами ч. 3 ст. 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і соціальний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи». Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 17 грудня 2019 р. № 2674/М-01 позивача повідомлено, що питання, яке порушене у зверненні позивача, стосується пенсій, призначених на умовах Закону Укрaїни «Прo стaтус і соціальний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи». Оскільки пенсія позивачу призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», то підстави для перерахунку пенсії позивачу відсутні. У зв`язку з тим, що позивач вважав відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у переведенні на інший вид пенсії, він звернувся з позовом до суду в іншій справі. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 р. в адміністративній справі № 320/344/20\~ \~позов задоволено частково, а саме: - визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яка оформлена листом № 2674//М-01 від 17 грудня 2019 р., в переведенні на державну пенсію та в перерахунку цієї пенсії [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області \~\~\~повторно розглянути заяву [PERSON] від 16 грудня 2019 р. в переведенні на державну пенсію та в перерахунку цієї пенсії позивачу відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; - у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Указане рішення в адміністративній справі № 320/344/20 набрало законної сили 11 серпня 2020 р. На підставі цього рішення суду 11 листопада 2020 р. Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист в адміністративній справі № 320/344/30 з вимогою про: «Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області \~\~\~\~\~\~повторно розглянути заяву [PERSON] від 16 грудня 2019 р. в переведенні на державну пенсію та в перерахунку цієї пенсії позивачу відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"». У подальшому позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з виконавчим листом у справі. 11 грудня 2020 р. відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63859015 щодо виконання виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 р. в адміністративній справі №320/344/20. Цю постанову\~ \~\~\~\~направлено на адресу позивача та третьої особи для виконання.\~ \~ 29 листопада 2018 р. представником третьої особи-3 отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до цієї постанови Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 11 березня 2021 р. позивачем подано заяву-повідомлення. Відповідно до цієї заяви позивач повідомив відповідача, що на теперішній час не переведено на державну пенсію відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, позивач повідомив, що сума пенсії не змінилась, постанова ВПВР УЗПВ у м. Києві УПФ у Київській області не виконується. У зв`язку з цим, позивач просить письмово повідомити про хід виконання судового рішення. 15 березня 2021 р. відповідач надіслав третій особі вимогу державного виконавця. Відповідно до цієї вимоги, третю особу зобов`язано терміново, протягом 3-х робочих днів з дня отримання даної вимоги державного виконавця, письмово повідомити державного виконавця відділу про стан виконання виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2020 р. по справі №320/344/20. 29 березня 2021 р. третьою особою було повідомлено відповідача, що третьою особою було виконано рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 р. Крім того, повідомлено, що питання, порушене у зверненні позивача, стосується пенсії, призначеної на умовах Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки пенсія позивачу призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підстави для перерахунку пенсії відсутні. 1 квітня 2021 р. відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №63859015. Цю постанову направлено сторонам виконавчого провадження, що підтверджується супровідним листом від 1 квітня 2021 р. Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та такою, що вчинена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим звернувся до суду. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне. Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон\~ \~№ 1404-VIII). Закон № 1404-VIII визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно з вимогами статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема обов`язковість виконання рішень (ст. 2 Закону № 1404-VIII). Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Вимогами ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII \~\~\~встановлено, що виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має чітко визначені права. Пунктом 1 ч. 4 ст. 18 Закону № 1404-VIII визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII). Відповідно до частини 6 статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII \~\~\~за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою\~ \~статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У відповідності до вимог ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII). Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. Пунктом 2 ч. 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Дослідивши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне. На вимогу суду органом ДВС не надано матеріалів виконавчого провадження і доказів щодо не можливості його надання. Суд надає оцінку наявним у справі доказам, наданим позивачем та третьою особою. Судом встановлено, що після відкриття виконавчого провадження 11 грудня 2020 р. уповноваженою особою відповідача не вчинено належних дій щодо виконання виконавчого листа, який видано Київським окружним адміністративним судом 11 листопада 2020 р. у справі №320/344/20. Суд зазначає, що уповноважена особа відповідача вчинила лише дві дії для виконання виконавчого листа, а саме: перша - винесла постанову про відкриття виконаного провадження (11 грудня 2020 р.) та друга - винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (1 квітня 2021 р.). \~ \~Крім того, суд бере до уваги, що у матеріалах виконавчого провадження\~ \~\~\~\~та в матеріалах адміністративної справи відсутні відомості про те, що\~ боржник (орган ПФУ) виконував рішення суду від 30 квітня 2020 р. у справі №320/344/20\~ \~чи виконував належні дії до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Окрім цього, суд зазначає, що оскільки рішення Київського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №320/344/30 є рішенням зобов`язального характеру, то порядок виконання таких рішень визначено розділом VIII статтями 63, 75 Закону № 1404-VIII. При цьому суд бере до уваги таке. Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 р. № 3-1 (далі Порядок № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (зі змінами). Згідно з приписами пунктів 17-18 цього Порядку не \~пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії (п.17). Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії (п.18). Аналогічна процедура щодо порядку розгляду заяви та прийняття рішення встановлена й для інших видів пенсій. Так, відповідно до вимог п. 1.1 розділу 1 Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі порядок № 22-1). Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів. Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Відповідно до п. 5 ст. 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Отже, унаслідок виконання рішення суду щодо повторного розгляду заяви позивача про призначення (перерахунок) пенсії має бути прийняття рішення органом ПФУ. Тому орган ДВС повинен був отримати належні докази від органу ПФУ, які б свідчили про повторний розгляд заяви позивача, прийняте за результатами цього розгляду рішення та про інформування про це позивача із надісланням йому вказаного рішення. Як свідчать матеріали справи, таких доказів отримано не було, проте відповідачем протиправно винесено постанову про закриття виконавчого провадження. \~\~\~\~\~ Суд зазначає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець повинен винести постанову про накладення штрафу на боржника посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та встановлює новий строк виконання. Крім того, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку (який визначений Законом № 1404-VIII), повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на боржника штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Суд бере до уваги, що з матеріалів справи судом не встановлено, що за невиконання рішення суду у встановлений строк державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 63859015. Відповідно до цієї постанови державний виконавець повинен був накласти штраф на Головне управління ПФУ у Київській області у розмірі 5100 грн. 00 коп. У цій постанові державний виконавець також зобов`язаний був\~ \~\~\~\~попередити боржника (Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області) про виконання\~ \~\~\~\~рішення суду в повному обсязі протягом десяти робочих днів та попередив боржника про кримінальну відповідальність. У подальшому, державний виконавець повинен був через десять робочих днів перевірити виконання рішення суду та у разі повторного невиконання рішення суду в повному обсязі накласти подвійний штраф. Суд зауважує, що з наданих матеріалів не встановлено, що уповноважена особа відповідача виносила будь-які постанови про накладення штрафу у зв`язку з невиконанням рішення суду. Це означає, що наведені позивачем у позовній заяві доводи та аргументи щодо протиправної бездіяльності відповідача підтверджені наявними у справі доказами і відповідачем не спростовані. Суд вважає необхідним також зазначити про таке. Відповідно до вимог с. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Суд враховує, що Законом № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження державним виконавцем повинно бути проведено в розумні строки. Разом з тим, Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (який діяв до надрання чинності Закону № 1404-VIII) було встановлено конкретний період протягом якого державний виконавець повинен був вчинити всі належні виконавчі дії. Так, відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року \~\~\~№ 606-XIV державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття \~\~\~виконавчого провадження, \~\~\~а з виконання рішення немайнового характеру - \~\~\~у двомісячний \~\~\~строк. Отже, з урахуванням того, що виконавче провадження № 63859015 державним виконавцем було відкрито вже під час дії Закону № 1404-VIII, то державний виконавець повинен вчиняти всі належні дії щодо виконання рішення в розумні строки. Це означає, що виконавче провадження здійснюється з дотримання розумності строків, а по окремим виконавчим діям передбачені конкретні строки прийняття рішень виконавцями. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом. У будь-якому випадку, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому Законом порядку, а саме: \~закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 39 Закону; \~ повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 37 Закону; \~ повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу, який його видав, згідно із статтею 38 Закону. Дослідивши наявні матеріали справи судом не встановлено, що для належного виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 р. в адміністративній справі № 320/344/20 державним виконавцем упродовж розумного строку було вчинено всі належні дії для належного виконання рішення суду. Прийняте рішення про закінчення \~\~виконавчого провадження за наведених обставин є протиправним і передчасним, що порушує права позивача. За таких обставин суд визнає, що відповідач не вчиняв належні дії для виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 р. в адміністративній справі № 320/344/20, діяв не відповідно до вимогам чинного законодавства України, отже не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України та порушив права позивача. Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем та третьою особою. За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо не правомірності дій відповідача, а тому наявні\~ підстави для задоволення адміністративного позову. Оскільки позивач є звільненим від сплати судового збору, то підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Результат розгляду: granted