Рішення адміністративного суду від 2023-08-21 00:00:00+03

Головне управління ДПС у Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду стягнення з [PERSON] податкового боргу у розмірі 39583,33 грн. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 позов задоволено. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що заявлений до стягнення податковий борг виник у зв`язку із несплатою грошових зобов`язань нарахованих на підставі протиправних податкових повідомлень-рішень №0248707-5113-0625 від 28.10.2019 та №0016990-5133-625 від 27.02.2020, які відповідач оскаржує у рамках адміністративної справи № 240/2505/23. Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що податкові повідомлення-рішення №0248707-5113-0625 від 28.10.2019 та №0016990-5133-625 від 27.02.2020 належним чином вручені відповідачу та ним у встановлений строк не оскаржені, а тому визначені такими рішеннями податкові зобов`язання набули статусу узгоджених. Несплата відповідачем вказаних узгоджених податкових зобов`язань зумовила виникнення податкового боргу про стягнення якого суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. Встановлено, що Головним управлінням ДПС у Житомирській області прийнято податкові повідомлення-рішення з транспортного податку №0248707-5113-0625 від 28.10.2019 на суму 14583,33 грн. за 2019 рік та №0016990-5133-625 від 27.02.2020 на суму 25000,00 грн за 2020 рік, а всього на загальну суму 39583,33 грн. Вказані податкові повідомлення-рішення належним чином вручені відповідачу та у встановлений строк ним не оскаржені. У зв`язку із несплатою відповідачем податкового зобов`язання, визначеного вказаними рішення, у інтегрованій картці платника податків [PERSON] обліковується податковий борг з транспортного податку у розмірі 9 583,33 грн. Головним управлінням ДПС у Житомирській області було надіслано податкову вимогу форми «Ф» № 1879-51 від 16.01.2020, яка не вручена відповідачу у зв`язку з його відмовою в отриманні, що підтверджується відміткою на поштовому конверті. Враховуючи наявність у відповідача вказаного податкового боргу, позивач звернувся до суду. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на наявність у [PERSON] вказаного податкового боргу, який відповідач добровільно не погашає, наявні підстави для стягнення такого боргу. Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне. Відповідно до статті 67 Конституції України, прийнятій на п`ятій сесії Верховної Ради України 28.06.1996, кожен зобов`язаний сплачувати податки збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України), контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. Згідно з пунктом 54.5. статті 54 ПК України якщо згідно з \~\~нормами \~\~цієї \~\~статті \~\~сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми,\~ проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, \~\~встановленому цим Кодексом. Як передбачено пунктом 57.3. статті 57 ПК України у разі \~\~визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за \~\~підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних \~\~днів,\~ що \~настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення,\~ крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Згідно пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Встановлено, що заявлений до стягнення податковий борг виник у зв`язку із несплатою відповідачем податкових зобов`язань, які нараховані на підставі податкових повідомлень-рішень №0248707-5113-0625 від 28.10.2019 та №0016990-5133-625 від 27.02.2020. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23.03.2023, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2023, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області №0248707-5113-0625 від 28.10.2019 та №0016990-5133-625 від 27.02.2020. Отже, враховуючи визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0248707-5113-0625 від 28.10.2019 та №0016990-5133-625 від 27.02.2020, колегія суддів констатує, що заявлений до стягнення у даній справі податковий борг відсутній. У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Частинами 1, 7 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, відповідачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 3153 грн.

Результат розгляду: granted