Рішення адміністративного суду від 2023-05-19 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернувся в суд із адміністративним позовом до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у якому просить скасувати постанову серія RVN №002360 від 31 січня 2023 року відносно [PERSON] про накладання адміністративного стягнення в розмірі 680 гривень, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (фотозйомки) за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зобов`язати Департамент муніципальної варти Рівненської міської ради видалити інформацію про правопорушення у реєстрах обліку правопорушень, зафіксоване 30.01.2023 року з чеку під двірниками о 14 годині 29 хвилини 23 секунд за автомобілем марки Honda Cr-V, державний номер [NUMBER] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 31 січня 2023 року інспектором з паркування Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради відносно неї була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в режимі фотозйомки серії RVN №002360. Відповідно до повідомлення/постанови, позивачем нібито було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Як зазначено в повідомлені/постанові, позивач будучи особою, яка керувала автомобілем (водієм) Honda Cr-V д.н.з. [NUMBER] порушила правила зупинки, а саме здійснила зупинку транспортного засобу на проїзній частині де відстань між суцільною лінією розмітки (протилежним краєм проїзної частини) і транспортним засобом, що зупинився менше 3 метрів та створила перешкоду дорожнього руху, чим порушила п. 15.9 «д» ПДР України. Вимір здійснено лазерним далекоміром Bosch GLM 500. Зазначає, що притягнення її до адміністративної відповідальності є необгрунтованим та недоведеним, а зазначена постанова серії RVN № 002360 є незаконною та підлягає скасуванню. 30 січня 2023 року, приятель позивачки керуючи автомобілем Honda Cr-V д.н.з. [NUMBER] здійснив зупинку на парковці навпроти будинку №1 «Народний Дім», що по вулиці С. Петлюри в м. Рівне та відійшов у справах. За декілька хвилин він повернувся та побачив біля автомобіля працівника муніципальної варти, який залишив повідомлення/постанову на лобовому склі машини. Попросив його повідомити, що саме він порушив, проте інспектор з паркування не бажаючи пояснити по суті правопорушення відповів, що там все написано. Лише згодом, не встановлюючи особу водія зазначив, що автомобіль припарковано ближче ніж за 3 м. до суцільної лінії розмітки та створено перешкоду для руху транспорту, чим порушено ПДР України, при цьому не надав жодних доказів, які б підтверджували правомірність притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначає, що інспектор з паркування діяв не в межах віднесених до його компетенції та повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного встановлення і дослідження всіх обставин справи, не надав жодних доказів вчинення адміністративного правопорушення, а лише процитував статтю закону, що на його думку були порушені при паркуванні авто та вказав, що його рішення може бути оскаржено до суду. 31 січня 2023 року, позивач разом з приятелем зателефонувавши за номером вказаним у повідомлені/постанові до початку розгляду справи звернулись до відповідача із заявою про заміну сторони в адміністративному правопорушенні. Але їм повідомили, що ця процедура не врегульована поки що, а тому постанова буде винесене на власника і їй необхідно буде сплати штраф, а потім ви звертайтесь до суду, щоб розібратись між собою. Також зазначає, що інспектором з паркування лише формально встановив відповідальну особу (власника авто), розглянув справу без її участі та виніс незаконну постанову. На фотознімках долучених до матеріалів справи чітко видно стан дорожньої розмітки. По суті суцільна лінія на проїзній частині на яку посилається відповідач - відсутня. На асфальті є лише залишки фарби, що не відповідає вимогам чинного законодавства України. З фотофіксації також чітко видно, що транспортний засіб позивача не являє собою перешкоду дорожньому руху і не перешкоджає вільному (без перешкод) руху іншим транспортним засобам. Представником Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради подано відзив на позовну заяву. У відзиві зазначають, що позивач оскаржує саме повідомлення про адміністративне правопорушення RVN № 002360 від 30 січня 2023 року, яке і долучає до матеріалів справи. Скасування саме постанови RVN 002360 від 31 січня 2023 року позивачка у позові не просить. Отже повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, на яке посилається позивачка, не є кінцевим документом, яке підлягає до виконання і яке може оскаржуватись. У доданій до позову копії повідомлення RVN 002360 від 30.01.2023 року чітко вказано, що розгляд справи відбудеться 31.01.2023 року о 09:00 за адресою: м. Рівне, вул. Степана Бандери, 44. Жодних клопотань до початку розгляду справи про адміністративне правопорушення на адресу Департаменту не надходило. Твердження позивачки про те, що вона зателефонувала за номером вказаним у повідомленні до початку розгляду справи та звернулась до Департаменту із заявою про заміну сторони в адміністративному правопорушенні ніяким чином не підтверджені. Транспортний засіб, здійснив зупинку на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, менше 3 м, а саме 1,62 м., створює перешкоду дорожнього руху та змушує інші автомобілі перетинати суцільну розмітку та виїздити на зустрічну смугу дороги. На фотознімку, що зроблено лазерним далекоміром Bosch GLM 500 30 січня 2023 року о 14:28:53, чітко видно показник відстані від суцільної лінії до самого транспортного засобу Honda Cr-V, д.н.з. [NUMBER] - 1,623 м. Зазначає, що оскаржувана постанова винесена посадовою особою - інспектором з паркування Тудзьо Р.М. з дотриманням вимог діючого законодавства. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити. Також суду пояснила, що із долучених фото неможливо встановити, що транспортним засобом марки Honda Cr-V д.н.з. [NUMBER] було здійснено зупинку на відстані менше 3м. до роздільної смуги. Також в оскаржуваній постанові зазначено, що вимір здійснено лазерним далекоміром Bosch GLM 500. Фотозйомка (відеозапис) проводився спецзасобом марки Samsung SM-A/DSN, проте не зазначено його серійний номер, дату проходження перевірки, на підтвердження здійснення його стандартизації відповідно до Закону України «Про стандартизацію» не надані сертифікати експертизи, атестати відповідності, додатки до сертифіката. Представник відповідача Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до постанови серії RVN №002360 від 31 січня 2023 року вбачається, що 30.01.2023 року, особа яка керувала автомобілем Honda Cr-V, д.н.з. [NUMBER] , порушила правила зупинки, а саме: здійснила зупинку транспортного на проїздній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки (протилежним краєм проїзної частини) і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м. та створила перешкоду дорожнього руху, чим порушила п.п. 15.9 «д» ПДР України та ч. 3 ст. 122 КУпАП. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень. Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, притягнення особи до адміністративної від повідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. За змістом ч. 3 ст. 122 КУпАП порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто, задля висновку про наявність в діях особи складу адміністративного порушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме - порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху, посадова особа, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, має пересвідчитись в тому, що порушення правила зупинки потягло за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі ПДР). Відповідно до підпункту «д» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, зупинка забороняється у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м. Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що фотофіксація в кількості чотири фото була здійснена з різних ракурсів. На фото видно, що автомобіль припаркований у місці для парковки, та за твердженнями сторони відповідача припаркований так, що до суцільної лінії менше ніж 3 метри. Однак, суд не погоджується з позицією відповідача, оскільки з оглянутого фото де інспектор здійснює вимір лазерним далекоміром Bosch GLM 500 не видно суцільної лінії розмітки, тобто є незрозумілим яку саме відстань виміряв інспектор. На відповідача в силу приписів ч.2 ст. 77 КАС України покладений тягар доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, однак надані докази на підтвердження факту порушення позивачем правила зупинки, що потягло за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху є недостатніми. В даному контексті також слід зазначити, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/1-а. За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, постанову серії RVN №002360 за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення слід скасувати, а справу закрити. Судові витрати розподілити між сторонами відповідно до вимог ст. 139 КАС України. На підставі наведеного та

Результат розгляду: granted