Рішення адміністративного суду від 2022-03-16 00:00:00+02

2 червня 2021 року [PERSON] звернулася до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просила: - визнати протиправними дії Головного управління, викладених в листі від 12.05.2021, про відмову у проведенні перерахунку заборгованості [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90%; - зобов`язати Головне управління здійснити перерахунок заборгованості та сплатити [PERSON] заборгованість, виходячи з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 4 серпня 2021 року адміністративний позов [PERSON] задоволено повністю. Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . На думку апелянта судом першої інстанції проігноровано, що жодним законом чи нормативно-правовим актом не передбачено перерахунок з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Також судом першої інстанції не взято до уваги практику Верховного Суду, відповідно до якої здійснення перерахунку заборгованості з 04.12.2018 по 08.12.2019 є незаконним, зокрема постанова від 31 березня 2021 у справі № 240/12017/19 (провадження К/9901/15971/20). Також, судом першої інстанції проігноровано заперечення Головного управління щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача судових витрат. Позивачка надіслала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначила про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження. Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Верховної Ради України від 12.11.2105 у зв`язку з поданням заяви про відставку [PERSON] звільнено з посади судді Апеляційного суду Одеської області. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2015 року у справі №521/19018/15-а, яке набрало законної сили, зобов`язано УПФУ в Малиновському районі м. Одеси, правонаступником якого є ГУ ПФУ в Одеській області, призначити, нарахувати і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці [PERSON] у розмірі 90% грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 25 листопада 2015 року згідно з поданням Апеляційного суду Одеської області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5 від 24.11.2015 року. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 7 листопада 2019 року у справі №420/5894/19, яке набрало законної сили 09.12.2019 року, зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області перерахувати та сплатити [PERSON] : - довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 21.03.2019 року №124 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04.12.2018 року, виходячи з розміру 124 906,66 грн., який складається з посадового окладу в сумі 61 429,50 грн., доплати за науковий ступень 9 214,43 грн. та доплати за вислугу років в сумі 49 143,60 грн., з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання; - щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 21.03.2019 року №125 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2019 року, виходячи з розміру 140 004,16 грн., який складається з посадового окладу в сумі 68 854,50 грн., доплати за науковий ступень 103 028,18 грн. та доплати за вислугу років в сумі 55 083,60 грн., з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Листом від 11.12.2019 року №1059 (а.с. 13) Головне управління повідомило [PERSON] , що після проведення на підставі судового рішення у справі №420/5894/19 перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці загальна сума боргу складає 919 924,55 грн. за період з 04.12.2018 року по 31.12.2019 року. Сума боргу за період з 04.12.2018 року по 08.12.2019 року складає 867 710,47 грн. та згідно постанови КМУ від 22.08.2018 року №649 буде включена до реєстру судових рішень. Сума боргу за період з 09.12.2019 року по 31.12.2019 року у розмірі 52 214,08 року буде виплачена у січні 2020 року з основним розміром довічного грошового утримання судді у відставці Листом №5117-4379/В-02/8-1500/20 від 19.06.2020 року (а.с. 11) Головне управління повідомило [PERSON] , що після виконання рішення суду по справі №420/5894/19, розмір щомісячного грошового утримання при страховому стажі 36 років 10 місяців (в т.ч. суддівський стаж 27 років 8 місяців, стаж враховано по 31.10.2008) та середньомісячному заробітку 140 004,16 грн. (64% суддівської винагороди) на 01.04.2020 становив 90 012,16 грн., де: 89 602,66 грн. - основний розмір пенсії; 409,50 грн. - пенсія за особливі заслуги перед Україною. Перевіркою матеріалів пенсійної справи було встановлено, що з квітня 2020 року не вірно розрахований стаж на посаді судді, а саме, не враховано період роботи з 01.11.2008 по 21.11.2015 на посаді судді. Розпорядженням від 10.06.2020 пенсійну справу приведено у відповідність до вимог чинного законодавства та розмір щомісячного грошового утримання при страховому стажі 43 роки 11 місяців (в т. ч. суддівський стаж 34 роки 9 місяців, стаж враховано по 24.11.2015), та середньомісячному заробітку 140 004,16 грн. (78% суддівської винагороди) з 01.04.2020 становить 109 577,49 грн., де: 109 203,24 грн. - основний розмір пенсії; 409,50 грн. - пенсія за особливі заслуги перед Україною. Доплату по перерахунку за період з 04.12.2018 по 08.12.2019 в сумі 665 030,92 грн. буде заплачено відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою КМУ від 22.08.2018 №649. Листом №7660-7376/В-02/8-1500/21 від 12.05.2021 року (а.с. 15, 16) Головне управління повідомило [PERSON] , що розпорядженням від 23.03.2020 проведено уточнення розміру довічного грошового утримання судді у відставці за рішенням суду у справі №420/5894/19, а саме: проведено перерахунок із розрахунку 64% суддівської винагороди. Розмір довічного грошового утримання судці у відставці з 04.12.2018 склав 80 314,51 грн. (124 906,66 грн. х 64 % + 374,25 грн. - пенсія за особливі заслуги перед Україною), з 01.01.2019 склав 89 976,91 грн. (140 004,16 грн. х 64 % + 374,25 грн. - пенсія за особливі заслуги перед Україною). Сума доплати за період з 04.12.2018 по 08.12.2019 склала 428 571,84 грн. Зміни про виконання рішення суду було внесено до Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. За результатами перевірки пенсійної справи в порядку контролю стаж судді враховано по 24.11.2015 (стаж роботи на посаді судді - 34 роки) та переглянуто відсоток від заробітку з урахуванням наявного стажу роботи на посаді судді (78 %). Пенсійну справу приведено у відповідність, та розмір довічного грошового утримання судді у відставці з 04.12.2018 склав 97 801,44 грн. (124 906,66 грн. х 78 % + 374,25 грн. - пенсія за особливі заслуги перед Україною), з 01.01.2019 склав 109 577,49 грн. (140 004,16 грн. х 78 % + 374,25 грн. - пенсія за особливі заслуги перед Україною). Сума доплати за період з 04.12.2018 по 08.12.2019 склала 665 030,92 грн. Зміни про виконання рішення суду було внесено до Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Сума доплати за період з 01.04.2020 по 30.06.2020 склала 58 801,74 грн. та була виплачена у жовтні 2020 року. Тобто, в період з 09.12.2019 по 31.03.2020 виплачувалось довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 126 413,24 грн. (розраховане із 90 %), а з 01.04.2020 в розмірі 109 631,24 грн. (розраховане із 78 %). Не погоджуючись з діями пенсійного органу щодо розрахунку стажу роботи на посаді судді, що призвело до зміни відсотку довічного грошового утримання (з 90 до 64, а потім 74), [PERSON] звернулася до суду з даним адміністративним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка, посилаючись на судове рішення у справі №521/19018/15-а, яким зобов`язано УПФУ в Малиновському районі м. Одеси призначити, нарахувати і виплачувати їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, зазначила, що відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2021 року набрало законної сили рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1 березня 2021 року у справі 420/1035/21, яким також і ГУ ПФУ в Одеській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90%. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, адже та обставина, що [PERSON] має право на щомісячне грошову утримання у розмірі 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, є встановленою рішеннями судів та не потребує доказування. Відповідно - застосування відповідачем 64% суддівської винагороди при зменшенні суми заборгованості є невірним. Відтак, зменшення відповідачем суми заборгованості, яка виникла за невиплату в повному обсязі суми довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04.12.2018 по 08.12.2019 до 665 030,92 грн., є протиправним. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При розгляді спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди повинні перевіряти їх на відповідність того, чи прийняті (вчинені) вони з дотриманням усіх вимог, визначених частиною другою статті 2 КАС України, а саме6 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При цьому за змістом частин п`ятої та сьомої статті 78 КАС України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Отже, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Тобто, за змістом частини четвертої статті 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, у якому відповідні обставини зазначені як установлені. Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази, які повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 КАС України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 лютого 2015 року №6-327цс15, а також у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2018 року у справі №825/705/17, від 06 березня 2019 року у справі №813/4924/13-а, від 15 листопада 2019 року у справі №826/198/16, від 12 жовтня 2020 року у справі №814/435/18 і були застосовані Верховним Судом також і при розгляді справи №826/7424/17 (постанова від 30 вересня 2021 року). Як вбачається з матеріалів справи, судовим рішенням у справі №420/1035/21, яке набрало законної сили 28 травня 2021 року, встановлено, що стаж роботи [PERSON] , що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 41 рік 02 місяці 12 днів, у зв`язку із чим розмір її щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці становить 90% (50% за 20 років + 41 % за 21 повний рік; не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Ураховуючи, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів для спростування преюдиційних обставин щодо наявності у позивача стажу на роботі судді, що дає їй право на отримання 90% щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . В даному випадку відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірності своїх дій щодо зменшення стажу роботи позивачки на посаді судді, що призвело до протиправного зменшення відсотку суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання та зменшення суми заборгованості на виконання рішень суду. Апеляційна скарга зазначених висновків не спростовує, за своїм змістом ідентична відзиву на адміністративний позов [PERSON] , доводи якого були ретельно перевірені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, крім того спростовуються матеріалами справи. Доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду колегія суддів відхиляє як неаргументовані. Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції проігнорував заперечення Головного управління до позовної вимоги щодо стягнення на користь позивачки судових є безпідставними, оскільки питання розподілу судових витрат не є вимогою адміністративного позову, яка направлена на захист порушених суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів позивача. Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій. Згідно приписів статті 139 КАС України вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом. Підсумовуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи пенсійного органу про правомірність його дій у спірних правовідносинах та свідчать про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав належну правову та обґрунтовану оцінку заявленим вимогам на підставі норм закону, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відтак, апеляційна скарга ГУПФУ задоволенню не підлягає.

Результат розгляду: denied