Рішення адміністративного суду від 2022-02-03 00:00:00+02

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Історія справи. [PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (далі Відповідач) про: - визнання протиправними дій Відповідача щодо виплати Позивачу грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»; - зобов`язання Відповідача здійснити перерахунок та виплату Позивачу грошової допомоги при звільненні, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», з урахуванням раніше виплачених сум. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовцям Збройних Сил України, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 \~вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», підлягає включенню до складу його грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні, оскільки під час проходження служби він щомісячно отримував зазначену допомогу, що підтверджується грошовим атестатом. Разом з тим, на переконання Позивача, Відповідач протиправно не здійснив перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням щомісячної грошової винагороди, яку він отримував у складі щомісячного грошового забезпечення. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що Постановою № 889 передбачено виплату військовослужбовцям Збройних Сил щомісячної додаткової грошової винагороди, яка має постійний щомісячний характер та, яка відповідно до положень пункту 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» включається до складу грошового забезпечення таких військовослужбовців та враховується при розрахунку грошової допомоги при звільненні. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просять скасувати таке судове рішення та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову повністю, зазначаючи, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №\~ 889, не має постійного характеру, оскільки її виплата залежить від наявності рішень відповідних суб`єктів владних повноважень та від настання спеціальних обставин і її розмір не є фіксованим. При цьому, в обґрунтування своєї правової позиції Апелянт посилається на висновки Верховного Суду. З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021 та від 09.12.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в її задоволенні та залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на практику Верховного Суду, зокрема у справі №\~ 810/488/18. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, \~колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав. Обставини справи, установлені судом першої інстанції. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] . Нарахування та виплата грошового забезпечення Позивача здійснювалася Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України. Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.09.2016 № 409 Позивача звільнено в запас за станом здоров`я. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 23.11.2016 № 260 Позивач з 23.11.2016 виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного у місті Києві військового комісаріату. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 23.11.2016 № 260 Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України, наказано, зокрема, виплатити Позивачу грошову допомогу по звільненню, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008, за 26 календарних років у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік військової служби. Відповідно до грошового атестату Позивача від 23.11.2016 серії ЗУ № 328261, виданого Фінансовим управлінням Генштабу ЗС України, Позивачу виплачено грошове забезпечення до 23.11.2016, зокрема, і щомісячний додатковий вид грошового забезпечення - щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% місячного грошового забезпечення. Позивач направив рекомендованим листом від 06.05.2021 (трек номер 0407323582966) до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України заяву про здійснення доплати до одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди. Відповідно до інформації на веб-сайті АТ «Укрпошта» https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html поштове відправлення за номером 0407323582966 вручене 11.05.2021 представнику Відповідачу (за довіреністю), відповідь на заяву, направлену відповідачу рекомендованим листом (трек номер 0407323582966), в матеріалах справи відсутня. Позивач, вважаючи порушеним своє право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, звернувся до суду з цим позовом. Нормативно-правове обґрунтування. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294), Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова № 889), Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 (далі Інструкція № 595). Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із статтею 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Відповідно до пункту 1 Постанови № 1294 у редакції, чинній на час проходження позивачем військової служби, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Згідно з частиною другою статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Постановою № 889 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. Пунктом 8 Інструкції № 595 визначено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Згідно з пунктом 9 зазначеної Інструкції розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік. Висновки суду апеляційної інстанції. Отже, до грошового забезпечення військовослужбовців, як розрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Постановою № 889 передбачено виплату військовослужбовцям Збройних Сил щомісячної додаткової грошової винагороди, яка має постійний щомісячний характер та, яка відповідно до положень пункту 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» включається до складу грошового забезпечення таких військовослужбовців. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що перед звільненням на підставі Постанови № 889 додаткова грошова винагорода нараховувалися і виплачувалися Позивачу щомісяця та мала систематичний характер, а тому підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення \~у суду \~відсутні. Аналогічний правовий підхід викладено у постанові Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 810/488/18, висновки якого є обов`язковими для врахування при вирішенні цієї справи. При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання Апелянта на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №21-368а13, від 04 листопада 2014 року у справі №21-473а14, від 03 березня 2015 року у справі №21-32а15, від 19 травня 2015 року у справі №21-466а15 та постановах Верховного Суду від 31 січня 2016 року у справі №522/25664/16-а, від 03 жовтня 2018 року у справі №817/1207/17, від 01 березня 2018 року у справі №761/17387/17, від 19 червня 2018 року у справі №825/1138/17, від 05 червня 2019 року у справі №815/4500/17, від 06 листопада 2019 року у справі №825/1205/17 та від 01 січня 2020 року у справі №809/1489/16, оскільки вищенаведене рішення Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 810/488/18 прийнято у часі пізніше. Також, аналізуючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що Відповідач, посилаючись на приписи Інструкції № 595, як спеціального нормативно-правового акта, що визначає структуру і склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку і розміру гарантій особам, які проходять військову службу. Доводи Апелянта про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, не має постійного характеру, оскільки її виплата залежить від наявності рішень відповідних суб`єктів владних повноважень та від настання спеціальних обставин і її розмір не є фіксованим, апеляційний суд відхиляє з огляду на вищезазначене. Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності дій Відповідача з приводу виплати Позивачу грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову в цій справі. Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. З огляду на це, апеляційна скарга Управління правового забезпечення Генерального штабу Збройних сил України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2021 року без змін. Розподіл судових витрат. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Результат розгляду: denied