Рішення адміністративного суду від 2024-08-07 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: - визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Київській області у перерахунку пенсії [PERSON] за період з 01 січня 2014 року по 1 серпня 2014 року згідно статей 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок [PERSON] основної пенсії, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, інваліду 2-ї групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, та щомісячної доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні двох мінімальних заробітних плат в розмірах, визначених в Законах України про Державний бюджет України на відповідний рік за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, відповідно до статей 39, 50, 54 та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум; - визнати протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Київській області, яка призвела до ненарахування та невиплати 17.07.2018 [PERSON] доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, встановленого ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести [PERSON] з 17.07.2018 нарахування та виплату доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, визначеній законом про Державний бюджет України на відповідний рік. з урахуванням вже фактично виплачених сум. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 позов задоволено: - визнано протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Київській області у перерахунку пенсії [PERSON] за період з 01 січня 2014 року по 1 серпня 2014 року згідно статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ - 22933548) здійснити перерахунок [PERSON] (код РНОКПП - [NUMBER] ) основної пенсії, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, інваліду 2-ї групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, та щомісячної доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні двох мінімальних заробітних плат в розмірах, визначених в Законах України про Державний бюджет України на відповідний рік за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, відповідно до статей 39, 50, 54 та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум. - визнано протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Київській області (код ЄДРПОУ - 22933548), яка призвела до ненарахування та невиплати [PERSON] доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, встановленого ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести [PERSON] (код РНОКПП - [NUMBER] ) з 17.07.2018 нарахування та виплату доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, визначеній законом про Державний бюджет України на відповідний рік. з урахуванням вже фактично виплачених сум. Надалі, 24.04.2023 до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява [PERSON] , про визнання протиправними дій вчинених відповідачем на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), у якій він просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі № 320/12425/20 щодо проведення перерахунку [PERSON] підвищення пенсії відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 17.07.2018 що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік); - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у задоволенні заяви відмовлено. Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції вказав, що здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області нарахування та виплати позивачеві підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону №796, із застосуванням в якості розрахункової величини прожиткового мінімуму, а не мінімальної заробітної плати, відповідає вимогам чинного законодавства. Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким заяву задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач неналежним чином виконав судове рішення у даній справі. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника. Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків. Відповідно до частин другої, третьої статті 129-1 Конституції України Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до частини першої статті 383 КАС особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Звертаючись до суду із заявою в порядку статті 383 КАС, позивач вказував, що здійснюючи виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 відповідачем здійснено нарахування пенсії у меншому розмірі, ніж це встановлено рішенням суду. Так, згідно резолютивної частини рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 відповідач, окрім іншого, мав обов`язок здійснити з 17.07.2018 нарахування та виплату позивачу «доплати до пенсії в розмірі що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, визначеній законом про Державний бюджет України на відповідний рік ». Натомість, як учасниками справи не заперечується, що нарахування вказаної доплати здійснено відповідачем у розмірі двох прожиткових мінімумів, а не двох мінімальних заробітних плат. Натомість, приймаючи рішення від 28.01.2021 суд першої інстанції вказував, що «суд дійшов висновку, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018 та статті 39 Закону № 796-ХІІ, позивач має право на щомісячне отримання доплати до пенсії як непрацюючий пенсіонер, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат, як встановлено статтею 39 Закону № 796-ХІІ». Резолютивна частина рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 містить однозначний обов`язок відповідача при нарахуванні та виплаті доплати відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» використовувати розмір саме мінімальної заробітної плати. Наведення відповідачем та судом першої інстанції обґрунтувань щодо неправомірності застосування мінімальної заробітної плати у якості розрахункової величини є безпідставним, оскільки спір у цій частині вже вирішений судом та існує рішення, яке набрало законної сили і підлягає безумовному виконанню. Відповідальні особи не вправі ставити під сумнів правомірність судового рішення, яке набрало законної сили, інакше як у процедурі його оскарження шляхом подання відповідної скарги до суду вищої інстанції. Таким чином, здійснюючи на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 нарахування позивачу доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на територіях радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку прожиткового мінімуму, відповідач діяв неправомірно. Згідно частини шостої статті 383 КАС за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 249 КАС суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Таким чином, оскаржувані дії відповідача підлягають визнанню протиправними із встановленням йому обов`язку щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню. Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про відмову у задоволенні заяви. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС. Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а заява позивача задоволенню.

Результат розгляду: granted