Рішення адміністративного суду від 2022-04-14 00:00:00+03

в червні 2021 року позивач звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 28.02.2020 року №1481/03-16 про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби період роботи 01.03.2002 по 18.02.2021 на посадах спеціаліста по бухгалтерському обліку та головного бухгалтера Лісоводської сільської ради; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування та виплату позивачу з 19.02.2021 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, врахувавши до розрахунку пенсії виплати зазначені у довідках від 10.12.2020 №1262, №1264. Рішенням Хмельницького\~окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. Позивач своїм правом, передбаченим ст.300, 304 КАС України не скористалась та не подала відзив на апеляційну скаргу. Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 02 лютого 2022 року, з урахуванням \~ст. 311 КАС України, \~вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог, \~колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, \~виходячи з наступного. Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що згідно трудової книжки позивача серії [NUMBER] у період з 01.03.2002 по 18.02.2021 працювала на посадах спеціаліста по бухгалтерському обліку та головного бухгалтера Лісоводської сільської ради та приймала присягу державного службовця. З 19.04.2017 позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 19.02.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року. До заяви було додано, зокрема, довідки, видані Лісоводською сільською радою №1262 та №1264 від 10.12.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 28.02.2021 №1481/03-16 відмовлено позивачу у переведенні з пенсії за віком, розрахованої відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", у зв`язку з відсутністю стажу державної служби. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.03.2021 позивача повідомлено, що станом на 1 травня 2016 року заявник не працювала на державній службі, стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, що визначає право на пенсію відповідно до Закону №889, немає. За документами пенсійної справи у позивача відсутній стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Враховуючи викладене вище, у зв`язку із відсутністю стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, рішенням пенсійного органу позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу". Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне. Частиною 2статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Право вибору пенсійних виплат закріплено у статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV. Відповідно до частин 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Отже, до 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому законодавством визначено певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ. Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. З матеріалів справи встановлено, що позивач у період з 01.03.2002 по 18.02.2021 працювала на посадах спеціаліста по бухгалтерському обліку та головного бухгалтера Лісоводської сільської ради, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці серії [NUMBER] Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII. Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Таким чином, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.19994 № 283. Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону № 2493-IIIта на посадах керівних працівників і спеціалістів виконавчих комітетів місцевих рад, їх управлінь, самостійних відділів, інших структурних підрозділів. Вказані висновки також наведені в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року по справі №735/939/17. Частиною 5ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням вищенаведених обставин та правових норм чинного законодавства, колегія суддів вважає, що період роботи позивача на посадах спеціаліста по бухгалтерському обліку та головного бухгалтера Лісоводської сільської ради з 01.03.2002 по 18.02.2021 зараховується до стажу державної служби, у зв`язку із чим відмова відповідача у зарахуванні цього періоду до стажу державної служби та призначенні пенсії державного службовця є протиправною. У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби позивача період роботи на посадах спеціаліста по бухгалтерському обліку та головного бухгалтера Лісоводської сільської ради з 01.03.2002 по 18.02.2021. Таким чином, стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016 - день набрання чинності Законом України №889-VIIIстановив більше 10 років, при цьому позивач продовжувала працювати на посаді, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу". Разом з тим, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1статті 37 вказаного Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, на час звернення до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у позивача наявний необхідний пенсійний вік, стаж державної служби складає понад 10 років та страховий стаж становить понад 30 років (підтверджується записами трудової книжки позивача). За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області перевести позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Аналізуючи доводи апелянта стосовно помилковості висновків суду першої інстанції щодо зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії державного службовця саме з 15.12.2020 року, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Досліджуючи матеріали справи судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач саме 19 лютого 2021 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про переведення її на пенсію за віком згідно Закону України " Про державну службу" (а.с.18). При цьому, 15 березня 2021 року листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області позивача було повідомлено, що рішенням відповідача від 28.02.2021 року №1481/03-16 було відмовлено у задоволенні її заяви (а.с.23-24). Таким чином, з урахуванням вищевстановлених обставин, скасуванню підлягає саме рішення пенсійного органу \~від 28.02.2021 року № 1481/03-16. Тобто, колегія суддів наголошує, що в даному випадку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 28.02.2020 року № 1481/03-16, яке в матеріалах справи відсутнє. Таким чином, оскільки позивач із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII звернулась до пенсійного органу 19.02.2021, нарахування та виплата такої пенсії повинно проводитись саме з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 19.02.2021. Також суд звертає увагу на те, що за змістом рішення Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по зразковій справі №822/524/18 належним способом захисту прав позивача в таких типових справах є зобов`язання пенсійного органу призначити та здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у відповідній довідці. З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що в даному випадку правильним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача призначити, здійснити нарахування та виплату позивачу з 19.02.2021 пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках Лісоводської сільської ради №1262 та №1264 від 10.12.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, а доводи апеляційної скарги в цій частині є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що в даному випадку рішення суду \~підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову частково, з вищевикладених мотивів.. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Результат розгляду: partial