Рішення адміністративного суду від 2022-02-02 00:00:00+02

у вересні 2021 року позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" (ТОВ "Вінницяагропроектбуд"), звернулося з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука Валентина Васильовича (відповідача), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (ТОВ "Суффле Агро Україна") про визнання протиправними та скасування постанов відповідача про відкриття виконавчого провадження ВП № 66580767, про стягнення з боржника основної винагороди, про арешт коштів боржника, про арешт коштів боржника щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку [NUMBER] , про арешт майна боржника. Вінницький окружний адміністративний суд \~рішенням від 25.10.2021 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що зважаючи на відсутність законних перешкод для прийняття до примусового виконання виконавчого напису № 2959 від 21.11.2020 на підставі заяви стягувача ТОВ "Суффле Агро" від 19.08.2021, приватним виконавцем Собчуком В.В. правомірно винесено постанови від 20.08.2021 про відкриття виконавчого провадження № 66580767, про стягнення з боржника основної винагороди, про арешт коштів боржника, про арешт коштів боржника щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку [NUMBER] , про арешт майна боржника. Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що 01.01.2018 та 01.01.2019 між ТОВ "Вінницяагропроектбуд" та ТОВ "Суффле Агро Україна" укладені договори поставки № 1300020227 та № 1300025225. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором оформлено фінансову аграрну розписку від 13.05.2020, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області \~Посвятенком Ю.Д. 21.11.2020, як зазначає позивач, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ясінський В.Є. вчинив виконавчий напис № 2959 про стягнення з ТОВ "Вінницяагропроектбуд" на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" грошової суми 6284801,65 грн, що складається з безумовного грошового зобов`язання за аграрною розпискою сплата грошової суми у розмірі 2523201,10 грн та штрафу у розмірі 50% від суми боргу за аграрною розпискою на кінець банківського для 31.10.2020, що становить 3761600,55 грн. На виконання своїх зобов`язань, 25.11.2020 було сплачено на банківський рахунок третьої особи 2523201,10 грн боргу. Не погодившись з виконавчим написом нотаріуса від 21.11.2020 № 2959, позивач вказує, що звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позов про визнання напису таким, що не підлягає виконанню. Також подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, яку ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 16.12.2020 у справі № 924/1336/20 задоволено та вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 21.11.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є. та зареєстрованого в реєстрі за № 2959. Позивач зазначає, що незважаючи на ухвалу Господарського суду Хмельницької області про забезпечення позову, 20.08.2021 за заявою представника ТОВ "Суффле Агро Україна" приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66580767, про стягнення з боржника основної винагороди, про арешт коштів боржника, про арешт коштів боржника щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку [NUMBER] , про арешт майна боржника. Вважає оскаржувані постанови протиправними та зазначає, що враховуючи оплату безумовного грошового зобов`язання за аграрною розпискою у розмірі 2523201,10 грн, за наявності ухвали суду про забезпечення позову, якою було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 21.11.2020 № 2959, відповідач незаконно відкрив виконавче провадження з виконання цього виконавчого документа. Крім того, на переконання позивача, відповідач, приймаючи оскаржувані постанови про арешт коштів та майна боржника, фактично здійснив звернення стягнення, яке зупинено ухвалою Господарського суду Хмельницької області про забезпечення позову від 16.12.2020 у справі № 924/1336/20. Також вважає, що відповідач безпідставно відкрив виконавче провадження № 66580767, тоді як відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" повинен був повернути виконавчий напис третій особі без прийняття його до виконання. У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Собчук В.В. зазначає, що на виконання йому надійшов виконавчий напис за реєстровим номером №2959, вчинений 21.11.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ясінським В.Є. про стягнення з ТОВ "Вінницяагропроектбуд", місцезнаходження: Україна, 21036, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 82, офіс 535, код в ЄДРПОУ 35949905, на користь ТОВ "Суффле Агро Україна", місцезнаходження: Україна, 30068, Хмельницька область Славутський район, с. Крупець, вул. Богдана Хмельницького, буд. 43, код в ЄДРПОУ 34863309, грошової суми у розмірі 6284801,65 грн разом із оригіналом фінансової аграрної розписки від 13.05.2020, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д., зареєстрованої в реєстрі за № 667. Вважає, що за наявності визначених законодавством підстав 20.08.2021 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про арешт коштів боржника щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку [NUMBER] , про арешт майна боржника. 20.08.2021 та 25.08.2021 виставлено платіжні вимоги та надіслано їх до АТ "Ощадбанк", АТ "ОТП Банк", АТ "УкрСиббанк", АТ "ПУМБ", АТ КБ "ПриватБанк", АТ "Кредобанк", у яких відповідно до відповіді на запит до Державної фіскальної служби України ТОВ "Вінницяагропроектбуд" відкриті рахунки. Також зазначає, що 27.08.2021 надійшла заява за підписом директора ТОВ "Вінницяагропроектбуд" Матієнко В.М. про зняття арештів з банківських рахунків та майна з подальшим зупиненням вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 66580767. У зв`язку з цим 28.08.2021 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій. В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.Згідно з положеннями ч. 3\~ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства\~(далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.01.2018 та 01.01.2019 між ТОВ "Вінницяагропроектбуд" та ТОВ "Суффле Агро Україна" укладені договори поставки № 1300020227 та № 1300025225. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором оформлено фінансову аграрну розписку від 13.05.2020, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенком Ю.Д. 21.11.2020 приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ясінський В.Є. вчинив виконавчий напис № 2959 про стягнення \~ТОВ "Суффле Агро Україна" грошової суми 6284801,65 грн, що складається з безумовного грошового зобов`язання за аграрною розпискою сплата грошової суми у розмірі 2523201,10 грн та штрафу у розмірі 50% від суми боргу за аграрною розпискою на кінець банківського для 31.10.2020, що становить 3761600,55 грн. Не погодившись з виконавчим написом нотаріуса від 21.11.2020 № 2959, позивач звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позов про визнання напису таким, що не підлягає виконанню. Також позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, яку ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 16.12.2020 у справі № 924/1336/20 задоволено та вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 21.11.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є. та зареєстрованого в реєстрі за № 2959. 19.08.2021 до приватного виконавця Собчука В.В. представником ТОВ "Суффле Агро Україна" Стельмах Ю.М. подано заяву про примусове виконання \~виконавчого напису, вчиненого 21.11.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ясінським В.Є. про стягнення з ТОВ "Вінницяагропроектбуд", місцезнаходження: Україна, 21036, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 82, офіс 535, код в ЄДРПОУ 35949905, на користь ТОВ "Суффле Агро Україна", місцезнаходження: Україна, 30068, Хмельницька область Славутський район, с. Крупець, вул. Богдана Хмельницького, буд. 43, код в ЄДРПОУ 34863309, грошової суми у розмірі 6284801,65 грн на підставі фінансової аграрної розписки від 13.05.2020, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д., зареєстрованої в реєстрі за № 667. До заяви третьою особою додано оригінал відповідного виконавчого напису від 21.11.2020 № 2959, який підшитий до фінансової аграрної розписки від 13.05.2020, зареєстрованої в реєстрі за № 667, та документи на підтвердження повноважень представника ТОВ "Суффле Агро Україна" за довіреністю. Постановою приватного виконавця Собчука В.В. від 20.08.2021 відкрито виконавче провадження № 66580767 з виконання виконавчого напису № 2959 від 21.11.2020. Крім того, 20.08.2021 у межах виконавчого провадження № 66580767 приватним виконавцем Собчуком В.В. винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, а саме що містяться на рахунку [NUMBER] , про арешт коштів боржника. Вказані постанови надіслані ТОВ "Вінницяагропроектбуд", ТОВ "Суффле Агро Україна". Постанова про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, а саме що містяться на рахунку [NUMBER] , надіслана також АТ "Ощадбанк". Інша постанова про арешт \~коштів боржника надіслана також АТ "УкрСиббанк", АТ "ОТП Банк", ПАТ "ПУМБ", АТ КБ "ПриватБанк". 20.08.2021 та 25.08.2021 відповідачем виставлено платіжні вимоги та надіслано їх до АТ "Ощадбанк", АТ "ОТП Банк", АТ "УкрСиббанк", АТ "ПУМБ", АТ КБ "ПриватБанк", АТ "Кредобанк", у яких відповідно до відповіді на запит до Державної фіскальної служби України ТОВ "Вінницяагропроектбуд", відкриті рахунки. 27.08.2021 до відповідача надійшла заява за підписом директора ТОВ "Вінницяагропроектбуд" Матієнко В.М. про зняття арештів з банківських рахунків та майна з подальшим зупиненням вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №66580767. 28.08.2021 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" відповідач виніс постанову про зупинення вчинення виконавчих дій ВП №66580767. Позивач, вважаючи вищевказані постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження ВП № 66580767, про стягнення з боржника основної винагороди, про арешт коштів боржника, про арешт коштів боржника щодо накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку [NUMBER] , про арешт майна боржника, протиправними і такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду адміністративним позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2\~ст. 2 КАС України. Згідно частин першої, другої та третьої\~статті 242 КАС України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, ст.\~ 2\~ та ч. 4 ст.\~ 242 КАС України\~встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Частиною другою\~статті 19 Конституції України\~передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Так, Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) регулюються порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом положень статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі написи нотаріусів. Приписами частини першої, другої статті 5 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Тобто, приватний виконавець вправі здійснювати примусове виконання виконавчих написів нотаріуса, дотримуючись при цьому вимог закону, які регулюють процедуру здійснення виконавчих дій. Разом з тим, частиною першою статті 4 Закону № 1404-VIII визначено обов`язкові реквізити виконавчого документа. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Як встановлено судом першої інстанції, підставою для прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження № 66580767 став виконавчий напис, вчинений 21.11.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 2959. Водночас, як видно зі змісту цього виконавчого напису, він відповідає обов`язковим вимогам до виконавчого документа та оформлений з дотриманням таких вимог. Вичерпний перелік коли \~виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення визначений ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VІІІ. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання: 1) якщо на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення кількість виконавчих документів за рішеннями про стягнення періодичних платежів, заробітної плати, заборгованості фізичних осіб з оплати житлово-комунальних послуг, поновлення на роботі перевищує 20 відсотків загальної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні у приватного виконавця; 2) в інших випадках, передбачених законом. Також згідно ч. 4 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ визначено випадки в яких державний виконавець, приватний виконавець \~не може виконувати рішення. Таким чином, законом визначено чіткий перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувачу на етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження та випадки, за наявності яких виконавець не може прийняти до виконання поданий йому виконавчий документ. Разом з тим, авансовий внесок у виконавчому провадженні - це кошти, внесені стягувачем на окремий не бюджетний рахунок, відкритий Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями юстиції Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування та державних банках, приватним виконавцем в банках до відкриття виконавчого провадження, які використовуються виконавцем для організації та проведення виконавчих дій в спосіб та порядок встановлений Міністерством юстиції України. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №1404-VIII до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Поряд із цим 15.05.2019 Другий сенат Конституційного Суду України визнав неконституційною норму Закону України "Про виконавче провадження", якою визначено розміри авансового внеску, який стягувачі мають сплатити при примусовому виконанні судових рішень. Тобто, положення частини другої статті 26 Закону №1404-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду №2-р(II)/2019 від 15.05.2019, оскільки держава має позитивний обов`язок забезпечувати виконання судового рішення, проте визначеним положеннями частини другої статті 26 Закону №1404-VIII правовим регулюванням щодо обов`язкового авансування початку примусового виконання судового рішення особою, на користь якої ухвалене це рішення, такий обов`язок держави перекладено на вказану особу, що нівелює сутність її конституційного права на судовий захист та суперечить положенням статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України. Як вірно зазначено судом першої інстанції, на момент звернення ТОВ "Суффле Агро Україна" з заявою про прийняття до виконання напису від 21.11.2020 № 2959 вищевказані норми Закону №1404-VIII щодо авансового внеску визнані конституційними згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 2-р(II)/2019 від 15.05.2019, а отже, втратили свою чинність. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №575/208/17. Відтак, обов`язку стягувача щодо сплати авансового внеску, як обов`язкової передумови для початку примусового виконання судового рішення, на момент такого звернення третьої особи не було. Відповідно у відповідача були відсутні підстави для повернення виконавчого \~напису від 21.11.2020 № 2959 на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 \~Закону №1404-VIII. При цьому, згідно із ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Приписами частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення Отже, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ, який оформлено з дотримання вимог закону, і якщо відсутні законні підстави для його повернення стягувачу, шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що зважаючи на відсутність законних перешкод для прийняття до примусового виконання виконавчого напису № 2959 від 21.11.2020 на підставі заяви стягувача ТОВ "Суффле Агро" від 19.08.2021, приватним виконавцем Собчуком В.В. правомірно винесено постанови від 20.08.2021 про відкриття виконавчого провадження № 66580767. Позивач також обґрунтовує незаконність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження з посиланням на наявність ухвали Господарського суду Хмельницької області від 16.12.2020 у справі № 924/1336/20, якою в порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса \~Ясінського В.Є. № 2959 від 21.11.2020. При цьому, сам по собі факт існування ухвали суду про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, однак не перешкоджає прийняттю виконавчого документа до виконання. Зокрема, частиною другою статті 34 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову. Водночас згідно з п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-VIII однією з підстав для зупинення вчинення виконавчих дій є зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Аналіз наведених норм дає змогу зробити висновок про те, що на послідовність дій виконавця під час відкриття виконавчого провадження не впливає наявність обставин, за якими закон пов`язує обов`язкове зупинення виконавчого провадження. Як встановлено судом першої інстанції, 27.08.2021 до відповідача надійшла заява ТОВ "Вінницяагропроектбуд" про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №66580767, оскільки ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 16.12.2020 у справі № 924/1336/20 зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Ясінського В.Є. № 2959 від 21.11.2020. Наступного дня, 28.08.2021, відповідач виніс постанову, якою зупинив вчинення виконавчих дій з примусового виконання даного виконавчого напису до скасування заходу забезпечення позову про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за \~№ 2959, вчиненого 21.11.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ясінським В.Є. При цьому, відповідач діяв в межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством Також, законом не передбачено обов`язку приватного виконавця встановлювати або перевіряти інформацію (правомірність) виконавчого документа, на підставі якого відкривається виконавче провадження. Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, \~підстави для визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.08.2021 ВП № 66580767, відсутні. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо постанов про стягнення з боржника основної винагороди, про арешт коштів боржника, колегія суддів зазначає наступне. Так, особливості стягнення винагороди приватного виконавця визначені статтею 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII). За змістом вказаної норми за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода (частина перша статті 31 Закону № 1403-VIII). Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової (частина друга статті 31 Закону № 1403-VIII). Згідно із частиною третьою статті 31 Закону № 1403-VIII, основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закону № 1403-VIII). Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону № 1403-VIII, в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018 приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). При цьому, порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 (далі - Порядок № 643). Зокрема, згідно із абзацом третім пункту 19 Порядку № 643, приватний виконавець, який забезпечив у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" фактичне виконання в повному обсязі виконавчого документа немайнового характеру, за яким боржником є фізична особа, одержує основну винагороду в розмірі чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, та за виконавчим документом немайнового характеру, за яким боржником є юридична особа, - в розмірі вісьмох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року. Тобто, прийняття постанови про стягнення основної винагороди пов`язується з початком примусового виконання виконавчого документу. Про стягнення основної винагороди приватний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, при цьому одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем приймається постанова про стягнення основної винагороди, у якій зазначаються розмір та порядок її стягнення. Схожа правова позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.08.2021 у справі № 640/2710/20. Таким чином, законодавець встановив обов`язкове прийняття постанови про стягнення основної винагороди одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (як прийняття акта індивідуальної дії), та встановив умови за яких здійснюється безпосередньо стягнення основної винагороди (як реалізація акта індивідуальної дії). При цьому, підстави для стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежать від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця. Сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, яка винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є винагородою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа. Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 03.06.2021 у справі № 640/17286/20. Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, з прийняттям оскаржуваної постанови не порушуються права боржника, оскільки процедура стягнення основної винагороди приватного виконавця безпосередньо залежить від вчинення виконавчих дій, отже доводи позивача, покладені в обґрунтування цього позову, можуть наводитись у разі оскарження боржником пред`явлення оскаржуваної постанови до примусового виконання та вчинення дій по стягненню суми основної винагороди. Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність винесення приватним виконавцем Собчуком В.В. постанови від 20.08.2021 про стягнення з боржника основної винагороди. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо постанов про арешт коштів боржника та про майна боржника, колегія суддів зазначає. Так, одним із заходів примусового виконання рішення у виконавчому провадженні є заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем (п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону № 1404-VIII). Положеннями частини другої статті 56 Закону № 1404-VIII визначено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Приписами абзацу 2 пункту 3 Розділу ХІ Інструкції визначено, що постанова про арешт майна боржника, яке є предметом застави аграрної розписки, виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження. Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оскаржувані постанови від 20.08.2021 про арешт коштів боржника та арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 66580767 винесені відповідачем правомірно та з дотримання вимог чинного законодавства. Доводи апеляційної скарги, що відповідач вчиняв та продовжує вчиняти дії щодо звернення стягнення на майно позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки списання коштів 01.09.2021 та 02.09.2021 із рахунків позивача відбулося за платіжними вимогами, які були виставлені 20.08.2021, 25.08.2021, тобто до винесення 28.08.2021 постанови про зупинення виконавчого провадження. Як вірно зазначено судом першої інстанції, після прийняття такої постанови жодних виконавчих дій відповідач не вчиняв, що також не випливає на правомірність оскаржуваних постанов. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.\~

Результат розгляду: denied