Рішення адміністративного суду від 2022-04-26 00:00:00+03

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Ізмаїльського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі ВЧ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - начальник відділу прикордонної служби « [INFO] » ВЧ підполковник Дзюра Р.М., в якому просив постановити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову №147418, винесену 04.06.2021 року начальником відділу прикордонної служби Болград» І категорії (тип Б) підполковником [PERSON] , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.202 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень, а також закрити провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 01 листопада 2021 року позов задоволено. 24.11.2021 року до суду поступила заява [PERSON] про постановлення додаткового рішення по справі, оскільки судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, в якій він просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати на загальну суму 22124,86 грн., з яких: 454,00 грн. - судового збору та 21670,86 грн. - витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як було зазначено, рішенням Болградського районного суду Одеської області від 01.11.2021 року позов задоволено, водночас, при постановленні судом рішення не вирішено питання про судові витрати позивача, які він поніс внаслідок його протиправного притягнення до адміністративної відповідальності. 19.08.2021 року позивачем в порядку ст.143 КАС України подано до суду заяву про неможливість до закінчення судових дебатів у справі подати докази підтвердження розміру понесених судових витрат, тому позивач звертається до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення з цього питання. Додатковим рішенням Болградського районного суду Одеської області від 25 січня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення суду без розгляду було відмовлено. Заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі 459/1327/2021 задоволено, суд стягнув з ВЧ за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] судові витрати на загальну суму 22124 (двадцять дві тисячі сто двадцять чотири) гривні 86 копійок. Не погоджуючись з даним додатковим рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що це рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви про стягнення судових витрат. Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке. Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Частинами 1 та 2 ст.134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Згідно з ч.1 та 6 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. З аналізу наведеного вбачається, що особа, яка не є суб`єктом владних повноважень, має право на відшкодування всіх судових витрат, понесених під час розгляду справи виключно за умови задоволення її позову. Разом з тим, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року апеляційну скаргу ВЧ було задоволено, рішення Болградського районного суду Одеської області від 01 листопада 2021 року скасовано. Суд прийняв постанову, якою в задоволенні позову [PERSON] до ВЧ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - начальник відділу прикордонної служби " [INFO] " ВЧ підполковник Дзюра Р.М., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовив. Отже, враховуючи все вищезазначене та з огляду на відмову по суті в задоволенні позову [PERSON] про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення судових витрат та про необхідність скасування додаткового рішення Болградського районного суду Одеської області від 25 січня 2022 року.

Результат розгляду: denied