Рішення адміністративного суду від 2024-01-30 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.08.2023 № 083850018494 про відмову позивачеві у призначенні пенсії за віком; \~зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області\~ \~\~\~\~призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком, відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.07.2023 із зарахуванням до загального стажу роботи періоду з 15.08.1984 по 24.10.1986. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.01.2023 № 083950015824 про відмову [PERSON] у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити з 12.07.2023 [PERSON] пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу період її роботи з 15.08.1984 по 24.10.1986. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,\~ Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] 31.07.2023 звернулася до органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.08.2023 № 083850018494 [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з недостатністю необхідного страхового стажу. Період роботи з 15.08.1984 по 24.10.1986 не можливо зарахувати до страхового стажу, оскільки в наказі про прийняття на роботу наявне виправлення. Необхідно надати уточнюючу довідку про роботу. Вважаючи протиправним наведене рішення, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що неналежне оформлення трудової книжки роботодавцем не може бути підставою для позбавлення працівника його права на пенсію. Апелянт не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає, що у зв`язку з виправленням записів у трудовій книжці позивач має подати до УПФУ уточнюючу довідку про період роботи, видану за місцем роботи на підставі первинних документів. Натомість такий документ до УПФУ не надходив. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам сторін, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Як встановлено судом, спірним періодом страхового стажу є період роботи [PERSON] з 15.08.1984 по 24.10.1986. Копією трудової книжки [PERSON] підтверджено, що позивачка з 15.08.1984 зарахована на роботу тренером з фігурного катання в ДЮСШ фігурного катання, на якій працювала до 24.10.1986. Звільнена за власним бажанням за ст. 31 КЗпП РСФСР. Суд апеляційної інстанції не знаходить підтвердженими доводи відповідача, що відповідні записи в трудовій книжці мають виправлення, адже досліджені під час розгляду справи докази такі твердження спростовують. Так, запис № 1 трудової книжки [PERSON] містить посилання на наказ № 6к від 14.08.1984, запис № 2 посилання на наказ № 33 від 22.10.1986 і такі записи не мають жодних виправлень. Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що записами трудової книжки [PERSON] в повній мірі підтверджується страховий стаж останньої, який перевищує \~30 років. Відтак, відповідач неправомірно відмовив [PERSON] у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Щодо доводів апелянта про втручання суду в дискреційні повноваження пенсійного органу в частині зобов`язання призначити позивачеві пенсію, суд апеляційної інстанції зазначає, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Колегія суддів зазначає, що якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують. Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в резолютивній частині рішення суду першої інстанції допущено описку щодо дати та номеру оскаржуваного рішення. Натомість така описка не впливає на оцінку правильності судового рішення, адже з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції зрозуміло, що в межах розгляду даної справи судом досліджувалося на предмет законності та обґрунтованості саме рішення \~Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.08.2023 № 083850018494.

Результат розгляду: granted