Рішення адміністративного суду від 2023-01-16 00:00:00+02

10.02.2022 [PERSON] звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі Управління), просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії до 70% грошового забезпечення; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за вислугу років в розмірі 80% грошового забезпечення, та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з урахуванням раніше виплачених сум. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року в задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент виникнення спірних правовідносин, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до коментованої статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Суд першої інстанції вказав, що з 01.04.2019 (першого календарного дня місця, що на стає за датою 05.03.2019), за умови ініціювання такого питання позивачем окремо, що мало місце в адміністративній справі (№300/4900/21), відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, та премії, розрахованих згідно з Постановою №704. Суд першої інстанції зазначив, що позивач ставить питання визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення відсоткового значення (з 80% до 70%) розміру грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія, при здійснення з 01.04.2019 перерахунку його пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення за показниками станом на 05.03.2019. Суд першої інстанції вказав, що може скластися ситуація (а у досліджуваному випадку вже склалася), за якої колишні військовослужбовці (прирівняні до них категорії осіб), які до звільнення в порівнянні із діючими військовослужбовцями займали одну і ту ж посаду (рівнозначні посади), мають одне і те ж військове звання, одну і ту ж вислугу років, одинакові додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати) та премію, матимуть різний розмір пенсії. Суд першої інстанції вказав, що у випадку перерахунку призначеної пенсії колишніх військовослужбовців на підставі оновленої довідки, виданої за показниками станом на 05.03.2019 за правилами Постанови №704 (із включенням додаткових щомісячних видів грошового забезпечення і премії), таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може бути реалізоване на підставі закону, який втратив чинність. Суд першої інстанції зазначив, що при застосуванні різних відсотків (80% і 70%) із врахуванням різних відомостей довідок уповноваженого органу - станом на 01.03.2018 та 05.03.2019 не відбулося зменшення розміру пенсії позивача. Суд першої інстанції дійшов висновку, що в спірному випадку не відбулося звуження права позивача на гарантоване законом справедливе пенсійне забезпечення, зокрема його права на «мирне володіння майном» - отримання пенсії за вислугою років, обрахованої в конкретному грошовому розмірі внаслідок її перерахунку з 01.04.2019. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] представника [PERSON] подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що положення ч.2 ст.13 Закону №2262-XII стосуються правовідносин у сфері призначення пенсії, тому посилання суду на ці положення є помилковими, в даному спорі застосовуються положення ст.63 Закону №2262-XII. Скаржник вказує, що зміни до статті 63 Закону №2262-ХІІ ні Законом №3668-VI, ні Законом №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися. Скаржник зазначає, що вирішення питання пропорційності перерахованих та новопризначених пенсій виходить за межі компетенції суду, метою якого є захист прав та законних інтересів особи від протиправних дій державного органу, і тим паче, не може бути покладене на позивача за рахунок зменшення йому гарантованих законодавчо виплат. Скаржник також вказує, що обставини цієї справи відмінні від обставин справ, які розглядались Верховним Судом та на які покликався суд першої інстанції. Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, оскільки суд неправильно кваліфікував правовідносини, та застосовував не ті правові висновки, які підлягали застосуванню. Управління подало відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що отримавши нову довідку про склад грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.04.2019 на підставі Постанови №704, відбуваються фактичні зміни у пенсійній справі позивача і відповідно в правовому регулюванні даних відносин, які визначають перерахунок пенсії позивача. Вважає, що перерахунок пенсії повинен ґрунтуватись лише на положеннях чинних на день здійснення відповідного перерахунку. Також Управління подало клопотання про зупинення апеляційної провадження у цій справі до винесення рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №380/24477/21. Обговоривши підстави поданого клопотання про зупинення провадження у справі, суд апеляційної інстанції, з врахуванням положень статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), щодо підстав зупинення провадження у справі, та статті 2 КАС України, щодо дотримання розумного строку розгляду справи, приходить до переконання, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки відсутні підстави неможливості об`єктивного розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі №380/24477/21, тоді як зупинення провадження у справі може призвести до вирішення справи в порушення «розумного строку». Суд апеляційної інстанції зазначає, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи, оскільки у зв`язку з тривалим судовим розглядом справи може бути порушене право сторін на своєчасне її вирішення. Окрім того, на час винесення цієї постанови у Єдиному державному реєстрі судових рішень процесуального рішення про прийняття Великою Палатою до розгляду справи №380/24477/21 немає, що свідчить про відсутність такої умови для зупинення провадження як обов`язковий розгляд іншої подібної справи у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду. Враховуючи положення статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає. Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, що [PERSON] проходив службу в Державній фельд`єгерській службі України. З 01.04.2014 [PERSON] призначена та виплачується пенсія за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, виходячи із загального стажу служби понад 35 календарних років, у розмірі 80% грошового забезпечення, що підтверджується долученими до матеріалів справи копією протоколу за пенсійною справою №0903003402 (МВС) від 02.06.2014 (а.с.23). 25.10.2021 Івано-Франківський окружний адміністративний суд прийняв рішення в справі № 300/4900/21, яким: - визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо непроведення з 01.04.2019 перерахунку та виплати пенсії [PERSON] із врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на 05.03.2019 згідно наданої довідки від 22.07.2021 №22/6-3787, виданої Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії [PERSON] із врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на 05.03.2019 згідно наданої довідки від 22.07.2021 №22/6-3787, виданої Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України, з урахуванням проведених платежів, однією сумою. Вказане судове рішення набрало законної сили 25.11.2021 (а.с.21). На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 у справі № 300/4900/21 Управління здійснило з 01.04.2019 перерахунок пенсії [PERSON] , виходячи з 70% грошового забезпечення, що підтверджується копією протоколу за пенсійною справою №0903003402 (МВС) від 17.01.2022. Внаслідок перерахунку розмір пенсії (з надбавками) позивача склав 13870,15 грн. (а.с.28). Вважаючи таке зменшення відсотку грошового забезпечення при перерахунку пенсії протиправним, [PERSON] звернувся з позовом до суду. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного. Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 у справі № 300/4900/21, яке набрало законної сили, підтверджено право позивача на перерахунок призначеної пенсії за усіма видами та розмірами складових грошового забезпечення відповідно до довідки, виданої Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 22.07.2021 №22/6-3787 про розмір грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою станом на 05.03.2019. Зазначено, що у зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, в силу приписів статті 51 Закону №2262-ХІІ, пенсія [PERSON] підлягає перерахунку з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, тобто з 01 квітня 2019 року. В межах цієї справи спірним є визначення пенсії за вислугу років у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення. На час виникнення спірних правовідносин розміри пенсії за вислугу років встановлено статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) відповідно до частини 2 якої максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. Положення щодо максимального розміру пенсії, обчислений відповідно до норм Закон №2262-XII у статтю 13 Закону № 2262-ХІІ внесені до виходу позивача на пенсію, та станом на 01.04.2014 максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен був перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. Зменшення відсотку грошового забезпечення з якого розраховується розмір пенсії відбувалось поступово. Так, на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ»» від 04.07.2002 № 51-IV у частині другій статті 13 Закону №2262-ХІІ цифри « 85», « 95» і « 90» замінено відповідно цифрами « 90», « 100» і « 95», а слова і цифри «до категорій 2 і 3» замінити словами і цифрою «до категорії 2»; на підставі Закону №3668-VI цифри « 90» замінено цифрами « 80» та на підставі Закону №1166-VII цифри « 80» замінено цифрами « 70». Отже, станом на момент здійснення останнього перерахунку пенсії позивача, відсоток грошового забезпечення, з якого розраховується розмір пенсії, яка обчислюється відповідно до статті 13 Закону №2262-XII, становив « 70». При цьому, зміни до статті 63 Закону №2262-ХІІ Законом №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися. Верховний Суд у рішенні від 04.02.2019 у зразковій справі № 240/5401/18 зазначив, що внесені Законом № 3668-VІ та Законом № 1166-VII зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років, є норми статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка не зазнала змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VІ та Закону № 1166-VII. Зазначене рішення залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 за аналогічного мотивування. Системний аналіз наведених норм права дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що внесені Законом №1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №1166-VII не зазнала. У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 №5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Суд апеляційної інстанції зазначає, що гарантією належного пенсійного забезпечення осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі. Отже, зміна розміру пенсії з 80 % до 70 % сум грошового забезпечення, що відбулася відповідно до положень частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ після призначення пенсії позивачу, не може бути підставою для зменшення розміру вже призначеної пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку, змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при призначенні такої відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~03 квітня 2018 року (справа №175/1665/17), від 24 квітня 2018 року (справа 686/12623/17), від 19 червня 2018 року (справа №583/2264/17), а також у рішенні від 04 лютого 2019 року у зразковій справі №240/5401/18, у постанові від 23.06.2021 у справі № 140/392/19. За таких обставин у відповідача відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії позивача при здійсненні її перерахунку, а тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача щодо зміни з 01.04.2019 відсоткового розміру раніше призначеної пенсії при перерахунку такої. Ті обставини, що відбулись зміни у законодавстві, жодним чином не впливають на характер спірних правовідносин. Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з частиною 3 статті 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, а тому таке слід скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Результат розгляду: granted