Рішення адміністративного суду від 2024-07-31 00:00:00+03

[PERSON] звернувся\~до суду\~з адміністративним\~позовом до\~Головного управління\~Національної поліції\~у Львівській\~області,\~в якому\~просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП серії БАД №590406 від 01.01.2024 року, яка складена заступником начальника СРПП №1 ЛУРП №1 ГУ НП у Львівській області Нетлюх М.Я. щодо накладення на [PERSON] адміністративного стягнені у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень та закрити провадження у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за змістом вказаної постанови вбачається, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.126 КУпАП, тобто що він, керуючи транспортним засобом, не пред`явив на вимогу працівників поліції посвідчення водія. Проте дана постанова винесена поліцейським [PERSON] незаконно, оскільки працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимим доказами порушення [PERSON] таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про національну поліції» давали право працівникам поліції перевіряти документи, так як Правил дорожнього руху [PERSON] не порушив. Оскільки із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що [PERSON] допустив будь-які порушення ПДР до того як зупинив автомашину, закрив її та пішов дорогою у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. У постанові про накладення адміністративного стягнення працівником поліції фактично не наведено будь-яких доказів вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому його незаконно притягнуто до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв. Постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським Нетлюх М.Я. є незаконною, необґрунтованою, за правопорушення, якого [PERSON] не скоїв, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] та накладення на нього адміністративного стягнення. У зв`язку з наведеним, позивач просить позовні вимоги задовольнити. На адресу суду від Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області на підставі ухвали суду від 27.02.2024 року за підсудністю за місцем реєстрації позивача до Жовківського районного суду Львівської області надійшла позовна заява за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Ухвалою від 10.04.2024 року прийнято до розгляду адміністративний позов та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи, про що повідомлено учасників справи (арк. спр. 49-57). Відповідач, який неодноразово належним чином був повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (арк. спр. 56, 67, 72, 80) в судові засідання не з`явився та участі свого уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. В судовому засіданні 31.07.2024 року представник позивача адвокат Лущанець М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд такі задовольнити. Зазначив, що працівники поліції не мали права складати оскаржену постанову щодо [PERSON] , оскільки жодних вимог про пред`явлення посвідчення водія [PERSON] працівники поліції не заявляли, а тому правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, [PERSON] не допускав. Представник позивача просить оскаржену постанову скасувати, провадження у справі закрити та стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши наданий позивачем відеозапис, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов наступного висновку. За умовами ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом. Як встановлено із постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №590406 від 01.01.2024 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. у зв`язку з тим, що він 01.01.2024 року о 00 год. 10 хв. в м. Кам`янка-Бузька на вул. Гвардійська, керуючи транспортним засобом, не пред`явив на вимогу посвідчення водія, чим порушив п.п.2.1а ПДР України (арк. спр. 5). Відповідно до п.2.1. а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 77 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Відповідно до положень КУпАП, правопорушення, виявлені в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, мають бути зафіксовано за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву. Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Позивач [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги, заперечив факт порушення ним ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. В порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ПДР, зокрема, у матеріалах відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Зі змісту долученої до матеріалів справи постанови серії БАД №590406 від 01.01.2024 року встановлено, що в графі до постанови додаються не зазначено жодних додатків. Об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем ПДР відповідачем надано не було. На оглянутому відеозаписі, поданому до суду представником позивача щодо події, яка мала місце 01.01.2024 року за участі [PERSON] не зафіксовано того, щоб працівники поліції зверталися до [PERSON] з вимогою пред`явити посвідчення водія та наданий відеозапис не фіксує складення щодо [PERSON] оскарженої постанови. Таким чином, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме щодо порушення останнім ПДР. Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та доказів, зібраних у справі, суд вважає, що працівник поліції дійшов передчасного висновку щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, повно та всебічно не дослідивши всі обставини справи. Згідно із ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Враховуючи заявлені позовні вимоги та вищевказані приписи ч.3 ст.286 КАС України, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити, постанову серії БАД №590406 від 01.01.2024 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі належить скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп., що підтверджується відповідною квитанцією (арк. спр. 13). Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню та зазначені норми КАС України, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. на користь позивача.

Результат розгляду: granted