Рішення адміністративного суду від 2022-07-05 00:00:00+03

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ У серпні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив: -визнати протиправними дії відповідача з відмови листом №5962-5862/В-02/8-1500/20 від 17.07.2020 у нарахуванні та виплаті йому суми компенсації втрати частини доходів за період з 26.06.2005 по 31.03.2020, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої ним пенсії у розмірі 16602,91 грн; -зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому суму компенсації втрати частини доходів за період з 26.06.2005 по 31.03.2020, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії у розмірі 16602,91 грн. ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2017 у справі №2-а-2657/11, яка набрала законної сили 26.04.2017, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок призначеної [PERSON] щомісячної додаткової пенсії як інваліду війни 2 групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 26.06.2005 по 31.12.2005, з 22.05.2008 до 22.07.2011 та з 01.01.2014 по 02.08.2014 з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим. (а.с. 8 - 12) 24.04.2020 на виконання цієї постанова відповідачем нараховано на картковий рахунок позивача кошти у розмірі 16602,91 грн. (а.с. 13) 24.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та сплатити суму компенсації втрати частини доходів за період з 26.06.2005 по 31.03.2020. (а.с. 6) Листом від 17.07.2020 відповідач повідомив позивача про те, що пенсія йому нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а звернення стосується виплати компенсації частини доходів, отримання яких вирішено в судовому порядку, тому підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні. Крім того, зазначено, що проведення розрахунку компенсації не було предметом судового розгляду у справі № 2а-2657/11, а тому вчинення дій ГУ ПФУ в Одеській області виходитиме за межі зобов`язань, покладених судовим рішенням. (а.с. 7) В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у період з 26.06.2005 по 31.03.2020 розмір його пенсії не відповідав розміру, передбаченому чинним законодавством, і в подальшому такий був перерахований у належному розмірі за рішенням суду, у зв`язку з чим, на його думку, в нього виникло право на отримання компенсації втрати частини доходу за вказаний вище період. КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2020, яка залишена без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у компенсації втрати частини грошових доходів за період з 26.04.2017 по 24.04.2020 у зв`язку з порушенням термінів виплати сум, присуджених постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2017 у справі №2а-2657/11. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 26.04.2017 по 24.04.2020 у зв`язку з порушенням термінів виплати сум, присуджених постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2017 у справі № 2а-2657/11, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001, з урахування висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що після набрання постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2017 у справі №2а-2657/11 законної сили та у зв`язку з несвоєчасним виконанням зазначеного рішення відповідачем, позивач з урахуванням п. 4 Порядку № 159 набув права на компенсацію саме за період з 26.04.2017 по 24.04.2020. УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на те, що судами попередніх інстанцій помилково зроблено висновок, що підставою для нарахування компенсації є затримка виконання судового рішення. Вважає, що судовим рішенням встановлено, що з вини відповідача він втратив частину доходу у вигляді пенсійних витрат, тому він має право на нарахування компенсації за втрату доходів починаючи саме з 26.06.2005. Просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову повністю. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просив залишити її без задоволення. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ Доводи касаційної скарги стосуються судових рішень лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог, тому в силу приписів статті 341 КАС України касаційний перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів касаційної скарги, і відповідачем в частині задоволення позову не оскаржується. Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159. Згідно статей 1, 2 цього Закону №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Відповідно до пункту 2 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). Верховний Суд вже розглядав справи за подібними правовідносинами і у постанові від 15.08.2018 у справі №653/3356/17 дійшов наступного висновку: «Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Використане у ст. 3 Закону №2050-ІІІ та п. 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення. Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону №1058-IV, ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення. Водночас, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.» Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 19.12.2011 у справі №6-58цс11, від 11.07.2017 у справі №21-2003а16, та Верховний Суд у постановах від 20.02.2018 у справі №336/4675/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17від 03.07.2018 у справі №521/940/17, від 31.08.2021 у справі №264/6796/16, від 08.06.2022 у справі №200/5213/20-а. Судами попередніх інстанцій встановлено, що пенсію за періоди з 26.06.2005 по 31.12.2005, з 22.05.2008 до 22.07.2011 та з 01.01.2014 по 02.08.2014, право на яку за позивачем визнано судовим рішенням 26.04.2017, позивачу виплачено лише 24.04.2020. За таких обставин, враховуючи сформовану практику Верховного Суду, компенсації позивачу підлягали доходи починаючи з 26.06.2005, тому висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог за весь період не можна визнати обгрунтованими. Посилання суду апеляційної інстанції на висновки Верховного Суду України викладені у постанові від 11.07.2017 (справа №2а-1102/09/2670) та Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 (справа №826/8319/16), як на підставу для часткового задоволення позовних вимог є безпідставним, оскільки у цих справах суд дійшов протилежних висновків, про необхідність виплати компенсації за весь період невиплати доходів, а не з часу постановлення судового рішення, на підставі яких такі доходи фактично виплачені. Зокрема, у постанові від 26.02.2020 (справа №826/8319/16) Верховний Суд, серед іншого, дійшов висновку, що «компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат…». Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За таких обставин, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог із прийняттям в цій частині нового рішення про їх задоволення, а врешті - залишенню без змін.

Результат розгляду: granted