Рішення адміністративного суду від 2022-06-09 00:00:00+03

І. РУХ СПРАВИ 1. 22.11.2019 АТ «Укргазвидобування» звернувся до суду з позовом, у якому просило: визнати протиправним та скасувати наказ Держгеонадр України від 16.08.2019 № 285 «Про прийняте рішення щодо надання спеціального дозволу на користування надрами»; визнати протиправною бездіяльність Держгеонадр України щодо невидання наказу про видачу АТ «Укргазвидобування» спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області строком дії на 20 років за заявою, поданою листом від 26.08.2016 № 3/2-01-6400; зобов`язати Держгеонадр України видати наказ про надання АТ «Укргазвидобування» спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області, строком дії на 20 років, за заявою, поданою листом від 26.08.2016 № 3/2-01-6400, і видати АТ «Укргазвидобування» спеціальний дозвіл на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області, строком дії на 20 років. В обґрунтування позовних вимог АТ «Укргазвидобування», зокрема, зазначило, що наказ відповідача від 16.08.2019 № 285 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно має право на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону відповідно до положень підпункту 13 пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 (далі - Порядок № 615), які діяли на момент подачі ним відповідних документів. 2. Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 02.03.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2021, частково задовольнив позовні вимоги: визнав протиправним та скасував наказ Держгеонадр України від 16.08.2019 № 285 «Про прийняте рішення щодо надання спеціального дозволу на користування надрами»; зобов`язав Держгеонадр України повторно розглянути заяву АТ «Укргазвидобування», подану листом від 26.08.2016 № 3/2-01-6400 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області, строком дії на 20 років, з урахуванням висновків суду; в задоволенні решти позовних вимог - відмовив. 3. 07.07.2021 Держгеонадр України звернулось до Верховного Суд із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог. 4. Верховний Суд ухвалою від 03.09.2021 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою Держгеонадр України. ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 5. У справі, яка розглядається суди встановили, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.03.2018 у справі № 826/14513/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018, позов АТ «Укргазвидобування» задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Держгеонадр України щодо неприйняття рішення у встановлений строк з приводу заяви АТ «Укргазвидобування», поданої листом від 26.08.2016 №3/2-01-6400 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області, строком дії на 20 років; зобов`язано Держгеонадра України повторно розглянути заяву АТ «Укргазвидобування», подану листом від 26.08.2016 № 3/2-01-6400 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області, строком дії на 20 років, з урахуванням висновків суду. За результатом повторного розгляду заяви від 26.08.2016 № 3/2-01-6400 відповідачем прийнято наказ від 16.08.2019 № 285 «Про прийняте рішення щодо надання спеціального дозволу на користування надрами», яким на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.03.2018 у справі № 826/14513/17 та з урахуванням рекомендації Комісії з питань надрокористування (протокол від 30.08.2018 № 9/2018), наданих за результатами розгляду заяви позивача, поданої листом від 26.08.2016 № 3/2-01-6400, відмовлено позивачу в наданні спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано- Франківської області, строком дії на 20 років. Не погоджуючись із наказом відповідача від 16.08.2019 № 285 АТ «Укргазвидобування» звернулось до суду з цим позовом. ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ 6. Часткового задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення статті 58 Конституції України (закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи), виходили з того, що до спірних відносин необхідно застосовувати законодавство, чинне на момент звернення позивача із заявами про надання дозволу. Відтак суди дійшли висновку про те, що відмовляючи позивачу в наданні спеціального дозволу на користування надрами у зв`язку з виключенням зі змісту Порядку № 615 підпункту 13 пункту 8, тобто у зв`язку із втратою чинності указаною правовою нормою, відповідач фактично відмовив АТ «Укргазвидобування» у видачі цього дозволу з підстави, не передбаченої законом. При цьому, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зобов`язуючи відповідача повторно розглянути заяву позивача від 26.08.2016 № 3/2-01-6400 про надання без проведення аукціону спеціального дозволу на користування надрами відповідно до Порядку № 615 в редакції, що діяла станом на час звернення останнього з цією заявою до Держгеонадр України, виходив з того, що вказана заява позивача відповідачем остаточно не була опрацьована. IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 7. Касаційна скарга відповідача обґрунтована посиланням на те, що судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18, оскільки проаналізувавши підстави та предмет позову у справі, яка розглядається можна дійти висновку, що обраний позивачем спосіб захисту є одним із способів виконання рішення у справі № 826/14513/17. Відтак, вимоги позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні розглядатись не можуть. V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ 8. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів виходить із такого. 9. У справі, яка розглядається суди встановили, що відповідачем на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.03.2018 у справі № 826/14513/17 та з урахуванням рекомендації Комісії з питань надрокористування (протокол від 30.08.2018 № 9/2018), наданої за результатами розгляду заяви позивача, поданої листом від 26.08.2016 № 3/2-01-6400, повторно розглянуто вказану заяву позивача з пакетом документів щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно - промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано- Франківської області, строком дії на 20 років, прийняв рішення у формі наказу від 16.08.2019 № 285, яким відмовив позивачу в наданні такого спеціального дозволу на користування надрами. 10. При цьому, у справі № 826/14513/17, на виконання рішення у якій прийнято оспорюваний у справі, яка розглядається наказ, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що на час звернення позивача із заявою від 26.08.2016 підпункт 13 пункту 8 Порядку № 615 був чинним, а відповідач, в свою чергу, мав прийняти рішення у строки і у порядку, визначеними Порядком № 615, однак він допустив протиправну бездіяльність, внаслідок якої позивачу було відмовлено в отриманні спеціального дозволу на користування надрами. 11. Колегія суддів вважає, що спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018 у справі № 826/14513/17, які набрали законної сили. 12. Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. 13. Згідно із частиною першою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. 14. Аналіз зазначених норм свідчить, що процесуальним законодавством визначено декілька видів судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України). 15. Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. 16. Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. 17. Як свідчать матеріали справи, повторний розгляд відповідачем заяви АТ «Укргазвидобування» зумовлено виконанням рішень суду у справі № 826/14513/17 про зобов`язання Держгеонадр України вчинити повторний розгляд, поданих позивачем 26.08.2016 документів з урахуванням висновків суду, згідно із якими до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час чинності підпункту 13 пункту 8 Порядку № 615. 18. Заявлений у цій справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду, що набрало законної сили, і у випадку встановлення неналежності його виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити тотожні дії. 19. Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. 20. За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. 21. У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються. 22. Суди попередніх інстанцій у цій справі при вирішенні спору не дослідили характер правовідносин, що виникли між сторонами та не звернули увагу, що підставою звернення до суду з цим позовом є невиконання судового рішення, та як наслідок допустили порушення норм процесуального права, яке полягає у незастосуванні спеціальних правових норм, які передбачені у статті 383 КАС України. 23. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 24. Спір у справі, що розглядається, є тотожним спору у справі № 826/14513/17, оскільки він виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення. 25. За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень та закриття провадження у справі.

Результат розгляду: partial