Рішення адміністративного суду від 2023-06-21 00:00:00+03

У січні 2022 року Головне управління ДПС в Одеській області (далі ДПС) звернулось до суду з адміністративним позовом до [PERSON] про стягнення суми податкового боргу у розмірі 38792 грн.. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2023 року позов залишено без задоволення. Не погоджуючись з даним рішенням суду, ДПС подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та задовольнити позов повністю. Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, розрахунку заборгованості та інтегрованої картки платника податків податкова заборгованість відповідача перед бюджетом становить 38792,00 грн. Заборгованість з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування виникла в результаті самостійного нарахування платником податку грошового зобов`язання у податковій декларації за №54072 від 01.06.2020 року та становить 29840,00 грн. Заборгованість по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, виникла в результаті самостійного нарахування платником грошового зобов`язання у податковій декларації за №54072 від 01.06.2020 року та становить 8952,00 грн. У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості у встановлені законодавством строки, податковим органом винесено податкову вимогу форми "Ф" від 02.10.2020 року за №1806-13, яку направлено за відомою ДПС адресою відповідача: [ADDRESS] . Не сплата вказаного податкового зобов`язання і стала підставою для звернення з даним позовом до суду. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що адресою, за якою [PERSON] з 09.08.2019 року зареєстрований, є: - [ADDRESS] , і саме вказану адресу було зазначено відповідачем у податковій декларації за №54072 від 01.06.2020 року. Суд зазначив, що вказана податкова вимога була надіслана не за зареєстрованим місцем проживання відповідача, оскільки податкову вимогу форми "Ф" від 02.10.2020 року за №1806-13 направлено за адресою: [ADDRESS] . Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції помилковими і такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке. Положеннями статті 15.1 -15.2 ПК України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами. Відповідно до ст.16.1.4 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно зі ст.36.1 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Як було зазначено, спірна заборгованість з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування виникла в результаті самостійного нарахування платником податку грошового зобов`язання у податковій декларації за №54072 від 01.06.2020 року та становить 29840,00 грн., а заборгованість по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, виникла в результаті самостійного нарахування платником грошового зобов`язання у податковій декларації за №54072 від 01.06.2020 року та становить 8952,00 грн.. Так, положеннями статті 57.1 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту статті 59 ПК України вбачається, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Відповідно до п.6 розділу 4 Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 року №610, податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Крім того, відповідно до статті 63.3 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків. Справа містить відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України (а.с.13), згідно яких адресою знаходження відповідача є: [ADDRESS] . Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідна податкова вимога форми "Ф" від 02.10.2020 року за №1806-13 була надіслана відповідачу за вказаною адресою його місця проживання: [ADDRESS] . Крім того, на підтвердження факту отримання відповідачем вказаної вимоги, ДПС надано суду першої інстанції рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.10), з якого вбачається наявність факту отримання відповідачем податкової вимоги форми "Ф" від 02.10.2020 року за №1806-13, що свідчить про дотримання позивачем процедури, яка передує зверненню до суду з позовом у даній категорії справ. Посилання суду першої інстанції на те, що адресою, за якою ДПС повинна була направити податкову вимогу є: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] з 09.08.2019 року по ній зареєстрований, і саме вказану адресу було зазначено відповідачем у податковій декларації за №54072 від 01.06.2020 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки «податковою» адресою відповідача є саме: [ADDRESS] , куди й було направлено вимогу. Крім того, згідно до статті 70.7 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Поряд з цим, справа не містить жодної інформації щодо подання відповідачем у встановленому порядку до ДПС відомостей про зміну даних щодо адреси проживання (перебування) з [ADDRESS] на вул.Жаботинського, 4-Б, [ADDRESS] . Отже, приймаючи до уваги все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Результат розгляду: granted