Рішення адміністративного суду від 2023-04-11 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії [PERSON] від 17.08.2022 №046350005959; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи [PERSON] період роботи у Павлоградському міжгосподарському інкубаторно-птахівному підприємстві з 20.07.1993 по 16.04.2000 роки в якості газоелектрозварювальника, у ТОВ «Джерело» з 16.04.2000 по 06.12.2004 \~\~в якості електрогазозварювальника; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити [PERSON] пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви про призначення пенсії від 10.08.2022 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.08.2022 року звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням від 17.08.2022 №046350005959 відповідачем-2 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи. Відповідачем-2 не зараховано до страхового стажу період роботи у Павлоградському міжгосподарському інкубаторно-птахівному підприємстві з 20.07.1993 по 16.04.2000 в якості газоелектрозварювальника, у ТОВ «Джерело» \~з 16.04.2000 по 06.12.2004 \~\~\~\~в якості електрогазозварювальника, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення від 16.04.2000 та запис про прийняття на роботу від 16.04.2000 внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Позивач зазначає, що формальні неточності у документах за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження права особи на соціальний захист. Не погодившись з рішенням відповідача, [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2023 позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії [PERSON] від 17.08.2022 №046350005959. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення пенсії за віком від 10.08.2022 року, з урахуванням висновків суду. У задоволенні іншої частини позовних вимог \~відмовлено. Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зарахування позивачу до страхового стажу роботи [PERSON] період роботи у Павлоградському міжгосподарському інкубаторно-птахівному підприємстві з 20.07.1993 по 16.04.2000 роки \~\~\~\~в якості газоелектрозварювальника, у ТОВ «Джерело» з 16.04.2000 по 06.12.2004 \~\~\~\~в якості електрогазозварювальника та призначити пенсію та задовольнити позовні вимоги в цій частині з урахуванням фактичних обставин справи. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 10.08.2022 року звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Програмним забезпеченням за принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії та документи, які були надані позивачем до заяви, передані для розгляду до ГУ ПФУ в Одеській області. Рішенням від 17.08.2022 №046350005959 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком. В рішенні встановлено, що \~\~пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років; від заявника 62 роки 1 місяць; \~\~необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 27 років; страховий стаж заявника становить 19 років 5 місяців. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи: з 20.07.1993 по 16.04.2000 згідно трудової книжки, оскільки запис внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, відсутні підстави звільнення з роботи; з 16.04.2000 по 06.12.2004 згідно трудової книжки, оскільки запис внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, відсутні підстави зарахування на роботу. Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При вирішенні справи суд виходить з наступного. Так, судом встановлено, що періоди з 20.07.1993 по 16.04.2000, а також з 16.04.2000 по 06.12.2004 не враховано до страхового стажу, так як запис внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, відсутні підстави звільнення з роботи, відсутні підстави зарахування на роботу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За змістом пунктів 2.2, 2.3 Інструкції № 162 по праці і соціальним питанням заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Пунктом 2.14 Інструкції № 162 передбачено, що якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим рядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване в таке-то", а в графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 29.07.1993 Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників № 58. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, відповідно до п. 1.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрований в Мін`юсті 17 серпня 1993 року за № 110 (далі - Інструкція про ведення трудових книжок), питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з п. 1.1 цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п. 2.2 зазначеної Інструкції до трудової книжки вносяться відомості про роботу, переведення на іншу роботу та звільнення. Відповідно до постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З аналізу вищезазначених положень ведення трудової книжки встановлено, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім цього потрібно враховувати, що Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Отже, повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, пенсійний орган діяв необґрунтовано. Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Усі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому, самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд не вбачає необхідності підтвердження наявного трудового стажу поданням додаткових доказів, оскільки надані позивачем трудові книжки містять усі необхідні записи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вочевидь зрозумілим є те, що ненадання довідок або відомостей про підтвердження свого стажу роботи, окрім трудової книжки, не залежить від волі позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В даному випадку неможливість подання документів і, як наслідок, не підтвердження додатковими документами стажу позивача призводить до порушення принципу рівності особи перед законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відтак, пенсійним органом протиправно не зараховано до стажу роботи позивача періоди роботи згідно трудової книжки позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, є протиправними та підлягає скасуванню, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. З огляду на викладене суд дійшов висновку щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи [PERSON] період роботи у Павлоградському міжгосподарському інкубаторно-птахівному підприємстві з 20.07.1993 по 16.04.2000 роки \~\~\~\~в якості газоелектрозварювальника, у ТОВ «Джерело» з 16.04.2000 по 06.12.2004 \~в якості електрогазозварювальника. Щодо вимоги позивача призначити пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.08.2022, суд зазначає наступне. З положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта. Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву [PERSON] , подану 10.08.2022, про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до страхового стажу періоди роботи у Павлоградському міжгосподарському інкубаторно-птахівному підприємстві з 20.07.1993 по 16.04.2000 роки в якості газоелектрозварювальника, у ТОВ «Джерело» з 16.04.2000 по 06.12.2004 в якості електрогазозварювальника. Наведені вище обставини дають підстави суду апеляційної інстанції для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зарахування позивачу до страхового стажу періоди роботи у Павлоградському міжгосподарському інкубаторно-птахівному підприємстві з 20.07.1993 по 16.04.2000 роки в якості газоелектрозварювальника, у ТОВ «Джерело» з 16.04.2000 по 06.12.2004 в якості електрогазозварювальника. В іншій частині суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Результат розгляду: partial