Рішення адміністративного суду від 2022-08-04 00:00:00+03

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив: визнати протиправною бездіяльність [INFO] щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року зі встановленням базового місяця січень 2008 року, з 01 березня 2018 року по 16 листопада 2018 року зі встановленням базового місяця березень 2018 року; зобов`язати відповідача здійснити нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року зі встановленням базового місяця січень 2008 року, з 01 березня 2018 року по 16 листопада 2018 року зі встановленням базового місяця березень 2018 року; зобов`язати відповідача виплатити різницю між сумою індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року зі встановленням базового місяця січень 2008 року, з 01 березня 2018 року по 16 листопада 2018 року, нарахованої зі встановленням базового місяця січень 2008 року, та сумою індексації грошового забезпечення за той же період, яку було нараховано та виплачено зі встановленням базового місяця січень 2014 року, а також виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 16 листопада 2018 року зі встановленням базового місяця березень 2018 року. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 березня 2022 року у справі № 140/15461/21, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії [INFO] щодо врахування січня 2014 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, при нарахуванні [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно та зобов`язано відповідача провести позивачу перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що ненарахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення у повному обсязі за спірний період є протиправною. Тому належним способом захисту порушеного права у випадку, що розглядається, є зобов`язання відповідачів здійснити нарахування та виплату [PERSON] індексації спірного грошового забезпечення із врахуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця). Щодо позовних вимог за період з 01 березня 2018 року по 16 листопада 2018 року, то у задоволенні таких слід відмовити, оскільки величина індексу споживчих цін за наростаючим підсумком з базового періоду, яким для позивача є березень 2018 року (базовий індекс 100 відсотків) по листопад 2018 року включно, не перевищила поріг індексації, який встановлений в розмірі 103 відсотка. У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено [INFO], який у своїй скарзі просив скасувати рішення суду. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач послався на невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження. Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] проходив військову службу у [INFO]. Наказом військового комісара [INFO] від 24 жовтня 2018 року № 261 підполковника [PERSON] з 16 листопада 2018 року виключено зі списків особового складу [INFO] та всіх видів забезпечення. При цьому під час проходження військової служби за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року позивачу не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі №140/17576/20 позов [PERSON] до [INFO] задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно та зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. На виконання вказаного рішення суду [INFO] проведено позивачу нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно у сумі 33000,88 грн, що підтверджується розрахунком індексації грошового забезпечення від 06 січня 2022 року № 3. 29 листопада 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив повідомити щодо базового місяця, який було встановлено під час нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року; у разі, якщо під час нарахування індексації було встановлено базовим місяцем не січень 2008, а інший - просив здійснити донарахування та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період зі встановленням базового місяця січень 2008 року; також просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 16 листопада 2018 року зі встановленням базового місяця березень 2018 року. Листом від 30 листопада 2021 року №ВФЗ/884 [INFO] повідомив позивача про виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно у сумі 33000,91 грн з розрахунку базового місяця січень 2014 року. Застосування у підрахунку згаданого місяця у якості базового зумовлено тим, що саме у січні 2014 внаслідок підвищення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, зріс загальний розмір грошового забезпечення позивача. Враховуючи зазначене, застосувати січень 2008 року як базовий місяць при обчисленні індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року, немає підстав. Що стосується нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 16 листопада 2018 року включно з розрахунку базового місяця березень 2018 року, то відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (зі змінами) індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. У 2018 році таке перевищення для базового місяця березень 2018 року відбулось у грудні 2018 року. Беручи до уваги те, що позивач був звільнений 16 листопада 2018 року, тобто до перевищення величини індексу споживчих цін над порогом індексації, така за період з 01 березня 2018 року по 16 листопада 2018 року включно йому не нараховувалась та не виплачувалася. Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, що розглядається. При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Апеляційним судом встановлено, що спір у справі на стадії апеляційного перегляду зводиться до визначення базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII). Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону № 2011-XII). Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII). Статтею 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Тобто, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (частина 1 статті 4 Закону № 1282-XII). В силу статті 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 (до 01 січня 2016 року - 101) відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року № 491-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. При цьому, до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови № 1013 від 09 грудня 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності з 15 грудня 2015 року та підлягала застосуванню з 01 грудня 2015 року, базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), а базовий місяць (місяць підвищення) визначався у разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати. З 01 грудня 2015 року замість базового місяця введено поняття «місяць, у якому відбулося підвищення» - у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймалося за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснювалося з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру (місяць, в якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових), а з 01 грудня 2015 року - місяць підвищення тарифних ставок (окладів). Як слідує з матеріалів справи, позивач розпочав військову службу у [INFO] до набрання чинності норм пункту 10-2 Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09 грудня 2015 року, який застосовується з 01 грудня 2015 року, та яким передбачено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що вказана правова норма на позивача не розповсюджується. При цьому судом встановлено, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі №140/17576/20 [INFO] позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в сумі 3300,88 грн з розрахунку базового місяця січень 2014 року, місяця підвищення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, у зв`язку з чим зросло грошове забезпечення позивача. Виходячи із наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при нарахуванні індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року відповідачем правомірно застосовано базовий місяць січень 2014 року, а не січень 2008 року, як вказав суд першої інстанції. За правилами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у його судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційну скаргу [INFO] слід задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову відмовити повністю.

Результат розгляду: denied