Рішення адміністративного суду від 2023-07-17 00:00:00+03

29.07.2021 [PERSON] звернувся в суд з позовом до Військової частини [NUMBER] , просив: - визнати протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо не застосування базового місяця - січень 2008 року під час нарахування індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року; - визнати протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.12.2017; - зобов`язати військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та доплату належної індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року та з урахуванням вже виплаченої суми індексації за грудень 2015 року; - зобов`язати військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.12.2017 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо ненарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.12.2017; зобов`язано військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.12.2017. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг. Суд першої інстанції вказав, що індексація доходів громадян, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних соціальних гарантій, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Суд першої інстанції зазначив, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Суд першої інстанції вказав, що з боку відповідача допущена бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу індексації його грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.12.2017. Суд першої інстанції також зазначив, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.12.2017. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення, саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення. Суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, відповідно до положень Порядку №1078 та Закону № 1282-XII, покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням конкретного базового місяця відсутні. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, [PERSON] подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що повноваження державних органів, в тому числі відповідача щодо визначення базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки. Скаржник зазначає, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів, тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. Скаржник вказує також, що починаючи з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець. Скаржник зазначає, що оскільки підвищення тарифних ставок (посадових окладів) за період з січня 2008 року по грудень 2017 року включно, що є підставою для встановлення іншого базового місяця (місяця підвищення грошових доходів населення) для проведення індексації, не відбувалося і відповідач не надав жодних доказів того, що таке підвищення мало місце, саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування належної індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 29.12.2017. Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України відповідає частково. Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, [PERSON] перебував в Збройних Силах України на військовій службі за контрактом в період з 30.09.1995 по 07.09.2003, з 06.08.2008 по 29.12.2017 та з 18.05.2020 по 17.11.2020. З 12.06.2009 по 29.12.2017 проходив військову службу у Військовій частині [NUMBER] ( [ADDRESS] ). Наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 27.12.2017 №27-РС [PERSON] , на підставі п. «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнено з військової служби в запас, у зв`язку із закінченням строку контракту. Згідно з Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 27.12.2017 №246 з 29.12.2017 [PERSON] виключений зі списків особового складу військової частини [NUMBER] . 02.06.2021 [PERSON] звернувся у Військову частину [NUMBER] із заявою, просив здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.12.2017 і застосуванням базового місяця січень 2008 року; провести перерахунок та доплату належної індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року та з урахуванням вже виплаченої суми індексації за грудень 2015 року. Також просив надати інформацію щодо розміру нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення у грудні 2015 року, визначення місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) для обчислення індексації за вказаний період (грудень 2015 року). Не отримавши відповідь на вказане звернення, оскільки індексацію не була виплачена, [PERSON] звернувся з позовом до суду. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави. Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. В цій справі предметом перегляду судом апеляційної інстанції є рішення суду першої інстанції в частині визначення місяця підвищення грошових доходів (базового місяця) для обчислення індексації з 01.12.2015 по 29.12.2017. Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Так, за відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078), який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 (до 01.01.2016 - 101) відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. При цьому, до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), а базовий місяць (місяць підвищення) визначався у разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснювалося з місяця прийняття працівника на роботу. З 01.12.2015 замість базового місяця введено поняття місяць, у якому відбулося підвищення - у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймалося за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснювалося з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. Отже, внаслідок зазначених змін Порядок №1078 у редакції, що застосовується з \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~1 грудня 2015 року, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати. Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож із 1 грудня 2015 року зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу. У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття «місяць підвищення доходу» від терміну «базовий місяць», позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової. Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця. Аналогічна правова позиція випливає зі змісту постанов Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17 і від 22 липня 2020 року у справі №400/3017/19, від 13 квітня 2023 року у справі №420/18162/21. Відповідно до пункту 14 Порядку №1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики. Відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики від 08 серпня 2017 року №48/о/66-17 на запит ДФ Міноборони від 18 липня 2017 року №248/3/9/1/863 зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексації, якщо не підвищується посадовий оклад. У роз`ясненні Мінсоцполітики від 18 квітня 2018 року №28/о/66-18 вказано, що у разі зростання грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без підвищення посадового окладу, сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового забезпечення. На час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Указана постанова була чинною з 1 січня 2008 року до 1 березня 2018 року. Отже, за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку №1078 (зі змінами, внесеними Постановою №1013) є січень 2008 року, який і має застосовуватися для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за спірний період з 01.12.2015 по 29.12.2017. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.11.2021 у справі №120/313/20-а. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що доводи позивача щодо застосування січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.01.2016 по 01.03.2018 є необґрунтованими, оскільки позивач бажає застосувати до правовідносин за період з січня 2008 року по березень 2018 року норму пункту 5 Порядку №1078 в редакції, яка діє з 01.12.2015. До матеріалів справи долучено Інформацію щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 29.12.2017 із зазначенням базового місяця [PERSON] , згідно з якою у межах фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, механізму проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. Щодо зазначення базового місяця, то місяць в якому підвищилось грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу є базовим. Вказано, що Міністерством оборони України здійснено збільшення преміювання особовому складу Збройних Сил України у грудні 2015 року, [PERSON] збільшено розмір премії з 125% за листопад до 740% за грудень 2015 року та відбулось підвищення грошового забезпечення на 4\~ \~149,97 грн. (місяць підвищення грошового доходу). Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, вказав, що питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки індексація грошового забезпечення ще не була нарахована та виплачена позивачу. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до поточної практики Верховного Суду (постанови від 22 березня 2023 року у справі № 380/1730/22, від 24 березня 2023 року у справі № 420/25952/21, від 13 квітня 2023 року у справі №420/9187/21) повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. З 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник. Задля досягнення мети прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 № 1013 (зміна механізму проведення індексації, який передбачав індивідуальний підхід для кожного окремого працівника, та перехід до механізму, який би забезпечував єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників) пунктом 3 вказаної Постанови доручено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01.12.2015 розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. За рахунок цього мала б «обнулитися» індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників, а тому абзацом 2 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 № 1013 передбачено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078, який уже діяв із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 № 1013, та передбачав єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників (з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник). Так, якщо на виконання пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 № 1013 працівникам інших галузей бюджетної сфери були підвищені оклади, то військовослужбовцям оклади в грудні 2015 року не підвищувалися, а тому січень 2016 року не став для останніх «місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)» для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 № 1013). Із обсягу встановлених у цій справі обставин можна дійти висновку, що станом на грудень 2015 року розмір посадових окладів військовослужбовців визначався Постановою №1294, яка була чинною з 01.01.2008 та діяла до 01.03.2018, тобто до набрання чинності Постановою № 704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. За таких обставин, за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 № 1013) є січень 2008 року. З наведеного слідує логічний висновок, що у спірному періоді (з 01.12.2015 до 29.12.2017) повноваження державних органів щодо визначення «місяця підвищення тарифних ставок (окладів)» для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 № 1013) не були дискреційними, оскільки нормами зазначеного Порядку установлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 103 відсотки, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року. До того ж, на необхідності визначення базового місяця при розрахунку індексації грошового забезпечення наголошував Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2020 року у справі №200/9297/19-а. На переконання суду апеляційної інстанції визначення базового місяця в спірних правовідносинах сприятиме забезпеченню повного виконання рішення суду та відповідатиме принципу ефективності юридичного захисту. Суд апеляційної інстанції зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші можливі протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникало б необхідності чергового звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення. Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає цій міжнародній нормі. При цьому, як зазначено відповідачем у Інформації щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 29.12.2017 із зазначенням базового місяця [PERSON] за грудень 2015 року нарахована та виплачена індексація 1040,39 грн., що підтверджено Витягом з розрахунково-платіжної відомості на виплату індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року (а.с.28). Така виплата зумовлена збільшенням розміру премії, що мало наслідком збільшення грошового забезпечення позивача, однак, з врахуванням зазначеного вище, не може впливати на зміну базового місяця. Отже, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що з огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушених прав позивача, зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.12.2017 із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, а також здійснити перерахунок та доплату належної позивачу індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року та з урахуванням вже виплаченої суми індексації за грудень 2015 року, є належним та ефективним заходом захисту порушених прав позивача, позаяк забезпечить поновлення таких та буде адекватним наявним обставинам. Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.12.2017, однак не враховано необхідності визначення базового місяця при розрахунку індексації грошового забезпечення з метою ефективного захисту порушених прав позивача та застосування січня 2008 року як базового місяця при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року, а тому рішення суду першої інстанції у частині відмови слід скасувати.

Результат розгляду: granted