Рішення адміністративного суду від 2022-06-23 00:00:00+03

Позивач, \~ [PERSON] , звернулась 08.08.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просила (а.с. 1-9, 37-41): - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у проведені перерахунку та виплати [PERSON] за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року пенсії по інвалідності ІІ групи, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І), у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону У країни "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", додаткової пенсії за шкоду, заподіяної здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та доплати в розмірі; одні 08;ї мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити [PERSON] перерахунок пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року по другій групі інвалідності, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І), у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону У країни "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та доплати в розмірі однієї мінімальної заробітної плати призначеної відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно встановленого частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати з урахуванням раніше сплачених сум. Також просила допустити негайне виконання рішення суду. Позивачка зазначила, що відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2011року по справі №2а-14305/11, та Ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2014 року по справі №2а-14305/11 управління Пенсійного фонду України у Київській області було зобов`язано провести перерахунок та виплату [PERSON] державної пенсії у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, \~починаючи з 29.04.2010 року - довічно. Позов обґрунтовано тим, що в березні 2021 року їй стало відомо, що у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 року відповідач нарахував та не виплатив їй додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам віднесеним до категорії 1, у розмірі, що є меншим за розмір, визначений Законом № 796-ХІІ, а щомісячну доплату до пенсії, як не працюючому пенсіонеру за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати не нараховувалася. В березні та в липні 2021 року вона звернулася до відповідача з заявою про перерахунок та виплату з 01.01.2014 по 02.08.2014 року у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та доплату до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати відповідно до статей 39, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак відповідач листами від 24.03.2021 та від 20.07.2021 відмовив у перерахунку пенсії за статтями 39, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період 01.01.2014 по 02.08.2014 року. Вважає відмові відповідача у перерахунку пенсії за період 01.01.2014 по 02.08.2014 року протиправною. Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивачка в позові не зазначає про порушення строку звернення до адміністративного суду, не вказує на поважність причин пропуску строку звернення до суду, не надає заву про поновлення строку звернення до суду. При цьому, суд першої інстанції в ухвалі від 06.09.2021 року про залишення позовної заяви без руху, \~вказує, що суддя з`ясовує, чи подано позов у строк встановлений законом (а.с. 34). Натомість, у зазначеній ухвалі від 06.09.2021 року судом першої інстанції будь-яких з`ясувань з приводу строку звернення до адміністративного суду не здійснено. Ухвалою суду від 16.11.2021 року до участі в справі залучено співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 року позов задоволено частково: - визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови [PERSON] в перерахунку з 01.01.2014 по 02.08.2014 пенсії по інвалідності у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. ст. 50, 54, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити [PERSON] перерахунок з 01.01.2014 по 02.08.2014 пенсії по інвалідності у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що Законом №3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст. 50, 54 Закону №796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вказав, що оскільки був також чинний Порядок, яким визначено механізм обчислення пенсій, щодо яких виник спір, то за загальним правилом дії норм права у часі, оскільки Закон №719-VII в редакції Закону №1622-VII був прийнятий пізніше Закону №796-ХІІ, то саме положення Закону №719-VII та Порядку підлягають пріоритетному застосуванню до спірних відносин з 03 серпня 2014 року. Отже, в період з 01 січня по 02 серпня 2014 року орган пенсійного фонду повинен був нараховувати та виплачувати пенсію позивачеві в розмірі, визначеному ст. 50, 54 Закону №796-ХІІ, а не Порядком, відтак дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню оскільки відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати позивачу пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Щодо звернення рішення до негайного виконання, то суд першої інстанції зазначив, що у цій справі вирішується питання щодо зобов`язання вчинити відповідача дії по виплаті пенсії, тому така заява позивача не підлягає задоволенню. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачі Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідач-1) та Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (відповідач-2) подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції. В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідач-1) вказує, що зменшення розміру виплат пенсії, яке відбулося не у зв`язку зі зменшенням розміру пенсії, а у зв`язку із встановленими законодавством обмеженнями у її виплатах, не є наслідком невиконання чи неналежного виконання рішення суду. Зазначає, що на виконання внесених змін у Порядок №1210 головним управлінням здійснювався перерахунок та виплата пенсій позивачу, за нормами закону №796-ХІІ. Вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим та таким, що суперечить діючим нормам. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог. В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (відповідач-2) вказує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому її розмір відомий позивачці. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивачка дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. Вважає, що позивачка порушила строк звернення до суду без поважних причин, при цьому позивачці недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Зазначає, що наслідком пропуску строку звернення до суду та відсутність поважних підстав для поновлення пропущеного строку, є залишення позову без розгляду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволення позову. В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції позивачкою не оскаржується. Відзив на апеляційні скарги до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Розгляд справи здійснюється в \~порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи по захворюванню, що пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC 1 категорії. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2011 позов [PERSON] до УПФУ м. Біла Церква про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Зобов`язано УПФУ м. Біла Церква Київської області провести перерахунок та виплату [PERSON] державної пенсії у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з встановленого законодавством на відповідний період прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, починаючи з 29.04.2010 року (а.с.30, 31). На виконання зазначеного судового рішення, відповідно до розпорядження від 24.10.2011 року, пенсійним фондом проведено нарахування [PERSON] за період з 29.04.2010 року в розмірі 82978,75 грн. 22.06.2021 р. позивачка звернулась до відповідача-2 з заявою про перерахунок та виплату пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, в якій просила здійснити перерахунок отримуваної нею пенсії відповідно до розміру, встановленого частиною 4 статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 23-26). Відповідач-2 листом від 20.07.2021 №8120-11120/Ф-02/8-1000/21 відмовив у проведенні перерахунку та виплати заборгованості з державної пенсії та зазначив, що пенсія обчислена у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Також, зазначено, що для здійснення перерахунку пенсії позивача підстави відсутні (а.с. 27-29). Позивачка вважає протиправною відмову відповідача-2 у перерахунку їй пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 згідно ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII. Рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково. Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991, норми КАС України. Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 49, 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (у редакції чинній на час призначення пенсії позивачці) пенсії особам, віднесеним до категорій 1 встановлюються у вигляді: - державної пенсії; - додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, зокрема, інвалідам II групи у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Водночас в силу частини 4 ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (№796-XII), в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що питання перерахунку пенсії позивачки у відповідності до статей 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (№796-XII) було вирішено постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2011року по справі №2а-14305/11 (а.с. 30). Так, згідно постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2011року по справі №2а-14305/11: - визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області у перерахуванні та виплаті [PERSON] основної та додаткової пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". - зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області провести перерахунок та виплату [PERSON] державної пенсії у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком та пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, \~починаючи з 29.04.2010 року. \~ Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2014 року постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2011року по справі №2а-14305/11 залишена без змін (а.с. 31). При цьому позивачка знову звертається до суду з вимогою про перерахунок пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2014 по 02.08.2014. Суд першої інстанції задовольнив вимоги позивача за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 року, не врахувавши строки звернення до адміністративного суду. Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з врахуванням статей 122, 123 КАС України. Так, позивач звернувся до адміністративного суду 30.12.2019 року, водночас, статтею \~122 КАС України передбачені строки звернення до адміністративного суду, та наслідки пропуску строку звернення до адміністративного суду (ст. 123 КАС України). На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції не достатньо дослідив процесуальні норми, які встановлюють строки звернення до суду та припустився помилкового висновку розглянувши позовні вимоги без з`ясування поважності причин звернення до адміністративного суду. При цьому позивач не зазначав про поважність пропуску строку звернення до адміністративного суду та не подавав заяву про поновлення такого строку. Зокрема, в ухвалі про відкриття провадження у справі від 21.09.2021 року (а.с. 44) суд першої інстанції зазначив, що позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161 КАС України, відсутні підстави для залишення позову без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження. Однак суд першої інстанції, не проаналізував обставини, за якими позивачка ставить вимоги за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 року, при цьому, \~звертається до адміністративного суду лише 31.08.2021 року, тобто з порушенням строку звернення до суду. \~\~\~Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. \~\~\~\~Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. \~\~\~\~\~Аналізуючи матеріали справи колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що позивачка дізнався про порушення своїх прав лише в 2021 році (позивачка отримує пенсійні виплати щомісячно, тому могла дізнатися про можливе порушення її прав ще в 2014 році); не місять матеріали справи підтверджень, що поважні причини спричинили пропуск строку звернення до адміністративного суду; не місять підтверджень, що позивачка подавала заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. \~\~\~Таким чином, суд першої інстанції не дослідив процесуальних норм, які дають підстави для залишення позову без розгляду, при цьому розглянув справу по суті, що порушує вимоги ст. 122 КАС України. За наведених обставин та виходячи з приписів пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України, суд апеляційної інстанції ухвалює рішення про скасування рішення суду першої інстанції, яке прийняте по суті позовних вимог, та залишає позовну заяву без розгляду. Статтею 319 КАС України передбачені підстави для скасування рішення повністю або частково з залишенням позовної заяви без розгляду. Так, згідно частини 1 статті 319 КАС України зазначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.

Результат розгляду: partial