Рішення адміністративного суду від 2023-01-16 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №36 від 05.04.2021 про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 155, ч. 4 ст. 1561Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850, 00 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 155, ч. 4 ст. 156-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року у задоволені адміністративного позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад правопорушення, визначений ч. 3 ст. 155, ч. 4 ст. 1561КупАП, а тому при прийняті оспорюваного рішення відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що перевірка була проведена з порушенням чинного законодавства, а саме здійснена неповно, не об`єктивно та упереджено, за результатами перевірки уповноваженою особою органу державного нагляду (контролю) зроблено необґрунтовані висновки щодо невідповідності поведінки ТОВ «ЗАРАЗ-10» вимогам законодавства та в результаті неправомірно складено протокол про адміністративне правопорушення на керівника підприємства. Апелянт наголошує, що відповідачем зроблено помилковий висновок про те, що позивачем в порушення умов договору з управління багатоквартирним будинком було укладено договір з надавачем послуг із забезпечення контрольно-пропускного режиму та охорони території, що входить до складу комплексної забудови ЖК «Чайка» ТОВ «НАО СІСТЕМ» та внесено без письмового погодження зі споживачами зміни, що впливають на розмір плати за послуги. Крім того, зазначає,що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів , а саме постанов про притягнення його, як директора ТОВ «ЗАРАЗ 10» до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 155, ч. 3 ст. 156 КУпАП, що набрали законної сили. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що на підставі звернення гр. [PERSON] , співвласника багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , наказу на проведення позапланового заходу (перевірки) від 23.03.2021 № 1303-ОД, направлення Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на проведення заходу від 23.03.2021 № 1039, спеціалістами Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області проведено позапланову перевірку TOB «ЗАРАЗ-10», місцезнаходження: вул. Лобановського Валерія, 23 у с. Чайки Києво-Святошинського (Бучанського) району Київської області, щодо дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні житлово-комунальних послуг. На підставі вищезазначеного, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області був здійснений позаплановий захід у період з 23.03.2021 по 25.03.2021 та за її результатами головним спеціалістом відділу контролю у сфері торгівлі робіт та послуг управління захисту споживачів та головним спеціалістом відділу метрологічного нагляду управління захисту споживачів складено Акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів № 10-05.3/000072 від 24.03.2021, в якому зафіксовано порушення вимог законодавства про захист прав споживачів. Примірник Акту № 10-05.3/000072 від 24.03.2021 позивач отримав особисто 25.03.2021, що підтверджується його підписом. На підставі Акту № 10-05.3/000072 від 24.03.2021 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області складено протокол про адміністративне правопорушення від 25.03.2021 № 10-05.3/000035, в якому встановлено, що директор ТОВ «ЗАРАЗ-10» гр. [PERSON] перебуваючи на своєму робочому місці 25.03.2021 об 10 год. 00 хв. під час проведення перевірки на предмет розгляду звернень гр.. [PERSON] , допустив порушення п.п. 2.1., 2.5., 3.1.4.,3.36. Договору «Про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №336» від 02.12.2016, а саме, ним внесено зміни в розмір плати за послуги із забезпечення контрольно-пропускного режиму та охорони території, що входить до складу колишньої забудови ЖК «Чайка», без письмового погодження зі споживачем, чим порушено вимоги п.п. 10,31,35,36,44 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 05.09.2018 №712, п.п. 3,4,5,15 Порядку здійснення перерахунку, надання невідповідної якості, затвердженого постановою КМУ № 482 від 05.06.2019, тобто [PERSON] вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст.155, ч.4 ст. 1561 КУпАП. Протокол також отримано особисто позивачем під підпис. 05.04.2021 відповідачем винесено постанову № 36 по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої при розгляді матеріалів встановлені ознаки правопорушення, передбачені ч. 3 ст.155, ч.4 ст. 156-1 КУпАП, у зв`язку з чим на [PERSON] накладено адміністративний штраф у розмірі 850,00 грн. Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду. Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду, що діяв у відповідності до норм законодавства, в межах та на виконання наданих йому повноважень. Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Так, частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Відповідно до ст. 155 КУпАП порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю, - тягне за собою накладення штрафу від одного до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Продаж товарів зі складів, баз, підсобних приміщень підприємств (організацій) державної торгівлі (громадського харчування, сфери послуг) і споживчої кооперації на порушення встановлених правил, а так само приховування товарів від покупців, вчинене працівниками підприємств (організацій) державної торгівлі (громадського харчування та сфери послуг) і споживчої кооперації, які не є посадовими особами, - тягне за собою накладення штрафу від одного до чотирнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Дії, передбачені частинами першою та другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`яти до двадцяти семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.. Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 1561 КУпАП відмова працівників торгівлі, громадського харчування та сфери послуг і громадян, які займаються підприємницькою діяльністю в цих галузях, у наданні громадянам-споживачам (крім споживачів фінансових послуг) необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про товари (роботи, послуги) , їх кількість, якість, асортимент, а також про їх виробника (виконавця, продавця), у навчанні безпечного та правильного їх використання, а так само обмеження прав громадян-споживачів на перевірку якості, комплектності, ваги та ціни придбаних товарів, - тягнуть за собою накладення штрафу від одного до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Надання виробниками або особами, зазначеними у частині першій цієї статті, недостовірної інформації про продукцію, в разі якщо ця інформація не зашкодила життю, здоров`ю та майну споживача, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі бездіяльності осіб, передбачених частиною третьою цієї статті, щодо приведення недостовірної інформації про весь товар до відповідності або повторне надання недостовірної інформації про товар протягом року з моменту стягнення - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За обставинами справи, ТОВ «Зараз-10» визначено управителем будинку по [ADDRESS] Києво-Святошинського району, Київської області. Згідно з рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 24.02.2016 ТОВ «Зараз-10» визнано виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд прибудинкової території в [ADDRESS]. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) визначено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною 1 цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії). У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг (ч. 2 ст. 14 Закону № 2189-VIІІ). Згідно з частиною 7 указаної статті у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку самостійно не обрали одну з моделей організації договірних відносин, визначених частиною 1 цієї статті, та/або не дійшли згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до вимог частини третьої цієї статті з урахуванням таких особливостей: 1) виконавець забезпечує відповідність кількісних та якісних характеристик послуги встановленим нормативам на межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; 2) до плати виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором не включається плата за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги; 3) технічне обслуговування, поточний та капітальний ремонти внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги, здійснюються співвласниками чи залученими ними уповноваженими на виконання таких робіт особами за рахунок співвласників. Відповідно до п. 1 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2189-VIІІ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01.05.2019, крім: статті 1, частини першої статті 2, статей 3-7, 9, 11, 12, частини другої статті 26, статей 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), частини другої статті 2, частин третьої та четвертої статті 8, частин другої та третьої статті 10, статті 15, частин першої, третьої та п`ятої статті 16, статті 18, частини п`ятої статті 28, пунктів 2, 3-1, 6, підпункту 1, підпункту «б» підпункту 2, підпунктів 5 та 11 пункту 8 цього розділу, які вводяться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом; частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18, які вводяться в дію з 1 січня 2019 року. Пунктами 3, 4 та 5 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2189-VIІІ в редакції від 09.06.2018 визначено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Не пізніш як протягом одного року з дня введення в дію цього Закону співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком зобов`язані прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання електричної енергії та природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з ч.1 ст. 14 цього Закону, а виконавці комунальних послуг - укласти із такими співвласниками договори про надання відповідних комунальних послуг відповідно до обраної співвласниками моделі організації договірних відносин. У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного в п. 4 цього розділу, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до ч.7 ст. 14 цього Закону. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що п. 3.3.7 договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 02.12.2016 №336, укладеного між ТОВ «ЗАРАЗ-10» та власником квартири [PERSON] по [ADDRESS] , визначено право управителя на вчинення від свого імені правочинів щодо будинку, необхідних для виконання договору, зокрема, але не виключно, визначати виконавців окремих житлово-комунальних послуг, укладати у встановленому законодавством порядку договори з виробниками, виконавцями, мешканцями будинку і контролювати виконання умов таких договорів. При цьому, вказаний договір на момент виникнення спірних правовідносин є діючим та у судовому порядку недійсними не визнавалися. Статтею 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплена презумпція правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.06.2018 № 130 затверджено Порядок інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності (далі - Наказ №130). Відповідно до п.п. 1, 2 Розділу І цього Порядку він визначає механізм інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) з обґрунтуванням такої необхідності виконавцями комунальних послуг, тарифи для яких встановлюються органами місцевого самоврядування (далі - орган, уповноважений встановлювати тарифи). Положення цього Порядку застосовуються при зміні цін/тарифів на комунальні послуги як за результатами перегляду тарифів і їх структури (або встановлення нових тарифів), так і за результатами перерахунку окремих складових тарифів (коригування тарифів). Згідно з п.п. 2, 3 Розділу ІІ Порядку № 130 протягом 5 робочих днів з дня подання відповідних розрахунків до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, виконавці комунальних послуг інформують споживачів про намір здійснити зміну тарифів (або встановити тарифи) у спосіб, визначений цим Порядком, та доводять до відома споживачів інформацію, передбачену цим Порядком. Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань приймаються зауваження і пропозиції, встановлюється виконавцем комунальних послуг, але він не може бути меншим за 7 календарних днів та більшим ніж 14 календарних днів з дня повідомлення споживачів про намір здійснити зміну тарифів на комунальні послуги (або встановити тарифи). Виконавцями комунальних послуг, що надають послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, до відома споживачів доводиться така інформація: загальний розмір планованого тарифу, поданого до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, та його структура (плановані витрати за елементами, прибуток, податок на додану вартість); обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планованого економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу із визначенням форми (способу) його зміни, відсотка зміни основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, паливно-мастильних матеріалів), визначення відсотка зміни тарифу тощо); обґрунтування необхідності встановлення тарифу (у випадку, якщо тариф встановлюється вперше); інша додаткова інформація, визначена виконавцем комунальних послуг (за необхідності); адреса, за якою приймаються зауваження і пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань (місцезнаходження виконавця комунальної послуги та органу, уповноваженого встановлювати тарифи), а також строк приймання таких зауважень і пропозицій. Пунктами 5, 6 Розділу ІІ Порядку № 130 визначено, що інформація, зазначена у пунктах 3, 4 цього розділу, доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті виконавця комунальних послуг (за наявності), на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги. Виконавець комунальних послуг може обрати один із вище перелічених способів доведення інформації (крім розміщення на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування) як основний для розміщення всього масиву необхідної інформації, визначеної цим Порядком. За допомогою інших способів, передбачених в абзаці першому цього пункту, а також шляхом обов`язкового розміщення інформаційного повідомлення у платіжному документі, що застосовується для оплати спожитих послуг, виконавець комунальних послуг повідомляє споживачів про намір зміни тарифів (або встановлення нових тарифів) на комунальні послуги та обов`язково зазначає джерело розміщення всієї необхідної інформації, з якою без перешкод може ознайомитися споживач. Виконавець комунальних послуг за власним бажанням може додатково також доводити до відома споживачів інформацію про намір зміни тарифів за допомогою радіо, телебачення та способу, визначеного статутом територіальної громади. Способи доведення до відома споживачів інформації не обмежуються передбаченими цим Порядком. Судом установлено, що 07.12.2019 в Газеті «Трибуна» було розміщено оголошення щодо запропонованих тарифів на послуги з обслуговування населення на території житлового комплексу «Чайки» станом на 01.12.2019, де зокрема було зазначено запропонований тариф на послуги із забезпечення контрольно-пропускного режиму та охорони території, що входять до складу комплексної забудови ЖК «Чайки» (т. 2 а.с. 22-23). Жодних письмових заперечень після опублікування даної статті від імені [PERSON] на адресу позивача не надходило. З огляду на викладене, ТОВ «Зараз-10» було дотримано встановленої законодавством процедури у вигляді повідомлення споживачів про намір здійснити коригування тарифу, що не заперечується відповідачем. Крім того, пункт 3.3.6 Договору №336 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, на порушенні якого наголошується в оскаржуваній постанові, передбачає отримання письмової згоди Власника у разі внесення змін в сам цей Договір, в той час, як в даному випадку позивачем будь-яких змін в Договір не здійснювалось. Таким чином, колегія суддів не вбачає в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 155 та ч. 4 ст. 1561 КУпАП, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення або змінити судове рішення. За змістом ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції м при прийнятті рішення порушено норми матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам, що є підставою для скасування судового рішення. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 454, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 09.06.2021 № 179 (т. 1 а.с. 545). За подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір у розмірі 681, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 17.10.2022 № 253. Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, витрати зі сплати судового збору мають бути відшкодовані позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області в розмірі 1 135, 00 грн.

Результат розгляду: granted