Рішення адміністративного суду від 2023-02-16 00:00:00+02

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив: - визнати протиправними дії головного державного виконавця Берегових Владислава Сергійовича та відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 08.08.2022р про закінчення виконавчого провадження №68768314; - визнати протиправною та скасувати постанову від 08.08.2022р про закінчення виконавчого провадження №68768314. В обґрунтування позовних вимог позивач стверджував, що закінчуючи виконавче провадження, виконавча служба не врахувала, що боржник, яким є Міністерство оборони України, \~не виплатив кошти позивачу як стягувачу у сумі 33617,50 грн. Ці кошти сплачено Міністерством оборони у 2019 році, однак вони не можуть бути враховані у виконання рішення суду у справі №340/1868/21. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 вересня \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~2022 року позов [PERSON] було задоволено частково. Так, судом визнано протиправною та скасовано постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.08.2022р про закінчення виконавчого провадження №68768314; зобов`язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відповідач) звернутися до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення рішення суду від 24 червня 2021 року у справі №340/1868/21. З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. Відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, помилкове застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що державним виконавцем при виконанні виконавчого документа у межах повноважень вчинялись заходи, направлені на його виконання в повному обсязі, у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом. Підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження у суду були відсутні. Суд, ухвалюючи рішення про зобов`язання вчинити певні дії, не врахував, що такі дії відносять до дискреційних повноважень державного виконавця. Позивачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві позивач стверджує, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні. Доводи, наведені в апеляційній скарзі відповідача, спростовуються матеріалами справи. Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст. 311 КАС України, в порядку письмового провадження. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що 27 грудня 2019 року Міністерство оборони України сплатило [PERSON] одноразову грошову допомогу у зв`язку з втратою працездатності у 25%, без встановлення стану інвалідності, у сумі 33617,50 грн. (а.с.46). 31 серпня 2020 року Міністерство оборони України сплатило позивачу одноразову грошову допомогу у сумі 446 633грн. у зв`язку із встановленням у останнього стану інвалідності (3 група) (а.с.45). Не погодившись з розміром другої нарахованої суми, [PERSON] звернувся до суду. \~ Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року у справі №340/1868/21, яке залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції від \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~13 жовтня 2021 року, Міністерство оборони України зобов`язано нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу [PERSON] у розмірі 250-кратного \~прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, з врахуванням проведених виплат та правової оцінки, наданої судом. \~\~\~ Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року становив 2102 грн. відповідно до приписів статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік. Отже, у Міністерства виник обов`язок нарахувати і виплатити кошти [PERSON] \~у сумі 525 500 грн. (250 х 2102). 20 грудня 2021 року боржник сплатив стягувачу кошти у сумі 45 250 грн. (а.с.47). Боржник стверджує, що сума 525 500 грн. складається з трьох доданків з урахуванням висновків у рішенні суду: (33617,50 грн.+ 446633 грн.+ 45250 грн.). 23 лютого 2022 року виконавча служба відкрила виконавче провадження №68768314 (а.с.39). 08 серпня 2022 року виконавча служба прийняла постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого документу (а.с.6). Позивач, вважаючи дії та рішення \~державного виконавця протиправними, звернувся до суду з позовом про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що \~\~\~\~\~\~\~\~знаючи про різне бачення сторонами виконання рішення суду, виконавча служба не звернулася до суду зі заявою про роз`яснення рішення суду у відповідності до приписів статті 254 КАС України, а отже прийняття спірної постанови є передчасним. При цьому, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернутися до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення рішення суду від 24 червня 2021 року у справі №340/1868/21. Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. За пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Згідно з частиною другою статті 39 Закону № 1404-VIII, постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. З матеріалів справи вбачається, що судом у рішенні Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.06.2021р. у справі № 340/1868/21 встановлено такі обставини: «…позивач звільнений з військової служи та виключений зі списків особового складу з 21.08.2019року. Згідно довідки Кіровоградського обласного МСЕК серії 12 ААБ №570569 від 01.06.2020р. позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з 10.04.2020р., яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. У зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, на підставі довідки МСЕК серії 12ААА№07891 від 08.07.2019 року та довідки МСЕК серії 12 ААБ №570569 від 01.06.2020, позивачу призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності /2019/ в сумі 446 632,50 грн., що підтверджено витягом протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.07.2020 №108. …. позивачу вперше встановлена ІІІ група інвалідності з 10.04.2020 року. При цьому, жодних доказів, що позивачу встановлено інвалідність в 2019 році відповідачем до суду не надано. Таким чином, одноразова грошова допомога позивачу у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи, повинна бути визначена (обрахована), виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був встановлений на 1 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше, а саме - 2020 року…. Суд вважає, що Міністерство оборони України\~ неправомірно нарахувало та здійснило виплату одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, а саме у 2019 році, а тому рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в частині визначення розміру призначеної позивачу одноразової грошової допомоги є таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства.» Суд у справі №340/1868/21 зобов`язав Міністерство оборони України \~донарахувати та виплатити [PERSON] , одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2020 року, з урахуванням проведених виплат та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у вказаному рішенні. Мотивувальна частина вказаного рішення суду дійсно не містить тверджень чи сум, які підлягають врахуванню при виплаті позивачу одноразової грошової допомоги. Боржник у виконавчому провадженні, відкритому на виконання рішення суду у справі №340/1868/21, стверджує, що сума, нарахована та виплачена [PERSON] 525 500 грн. складається з трьох доданків, з урахуванням висновків у рішенні суду: (33617,50 грн.+ 446633 грн.+ 45250 грн.). За позицією позивача, виплата у розмірі 33617,50 грн не підлягає врахуванню при виконанні рішення суду у справі №340/1868/21, оскільки була нарахована та виплачена Міністерством оборони України як одноразова грошова допомога за втрату позивачем 25% професійної працездатності, що встановлена в 2019році. В мотивувальній частині рішення \~суду у справі №340/1868/21 взагалі не міститься посилань на необхідність врахування \~виплати у розмірі 33617,50 грн. при обрахунку одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності. Таким чином, є вірними висновки суду першої інстанції у даній справі, що \~знаючи про різне бачення сторонами виконання рішення суду, державний виконавець не звернувся до суду зі заявою про роз`яснення рішення у відповідності до приписів статті 254 КАС України. Цією нормою права встановлено, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. Приставши на висновок боржника і прийнявши постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням виконавчого документу, відповідач унеможливив звернення до суду зі заявою про роз`яснення рішення суду. За встановлених обставин, є вірним висновок суду першої інстанції про необхідність скасування оскарженої позивачем постанови \~від 08.08.2022р про закінчення виконавчого провадження №68768314 задля можливості звернутися до суду із заявою в порядку ст. 254 КАС України, після чого вже надавати оцінку діям боржника з виконання виконавчого документу. В той же час, при обранні способу захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернутися до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення рішення суду від 24 червня 2021 року у справі №340/1868/21. Колегія суддів не погоджується з рішенням суду в цій частині, та вважає, що є підстави для його скасування в цій частині з огляду на наступне. Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Тобто, дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень. На думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення щодо \~зобов`язання Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернутися до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення рішення суду від 24 червня 2021 року у справі №340/1868/21, втрутився у дискреційні повноваження відповідача, що є недопустимим. Для захисту та відновлення порушеного права позивача в спірному випадку достатньо визнання протиправною та скасування оскарженої позивачем постанови про закінчення виконавчого провадження №68768314, про що і просив у своєму позові позивач. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати в зазначеній вище частині щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а в решті рішення суду першої інстанції у даній справі слід залишити без змін.

Результат розгляду: partial