Рішення адміністративного суду від 2023-09-04 00:00:00+03

09.02.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області, пенсійний орган) з приводу відмови у здійсненні з 01.01.2016 року перерахунку його пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області № 4/12004 від 24.03.2018 року та довідки Державної установи «ТМО МВС України по Полтавській області» № 33/37-4/12004 від 27.04.2021 року про розмір грошового забезпечення, зобов`язавши ГУПФ в Полтавській області перерахувати та виплатити йому пенсію відповідно до ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі постанова КМУ № 988) в розмірі 90% від сум грошового забезпечення, зазначених у вищевказаних довідках, починаючи з 01.01.2016 року. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що з 2005 року отримує пенсію за вислугу років, призначену йому на умовах Закону № 2262-ХІІ, як колишньому працівнику ОВС, в розмірі 90% грошового забезпечення. 14.01.2022 року на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 року у справі № 440/13363/21 відповідач з 01.12.2019 року провів перерахунок його пенсії на підставі довідки Державної установи «ТМО МВС України по Полтавській області» № 33/37-4/12004 від 27.04.2021 року, зменшився відсотковий розмір грошового забезпечення, з якого обраховується пенсії, з 90% до 70%. У відповідь на його звернення з приводу обчислення розміру його пенсії з 01.01.2016 року та з 01.12.2019 року у належному розмірі, а саме, - з 90% грошового забезпечення, відповідач листом від 07.02.2022 року повідомив [PERSON] про відсутність підстав для задоволення звернення, посилаючись зміни, що були внесені до редакції ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ. Одночасно, посилаючись на положення ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ, судову практику, позивач просить суд поновити йому процесуальний строк звернення до суду. Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач вказує, що при обчисленні розміру пенсії позивача враховані вимоги ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до якої максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70/% відповідних сум грошового забезпечення. Також відповідач зазначив, що Верховний Суд України в постанові від 08.07.2014 року у справі № 21-222а14 зауважив, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. Підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов`язано з виплатою пенсії і також має невизначений у часі граничний термін виплати. Предмет спору у даній справі не становить правомірність застосування нормативного акта, який маж зворотну дію у часі та може звужувати \~існуючи права позивача на отримання пенсії. Спірні відносини стосуються правомірності реалізації Кабінетом Міністрів України управлінських функцій з приводу визначення порядку проведення пенсійних виплат. А оскільки положеннями Основного Закону Кабінет Міністрів України наділений такими повноваженнями, то дії держави в особі ГУ ПФУ в Полтавській області не порушують права позивача. Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 року підстави, вказані позивачем в обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, визнані неповажними. Позовна заява [PERSON] залишена без руху, позивачу наданий десятиденний строк на усунення її недоліків визначення інших підстав для поновлення строку. Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 року заява позивача [PERSON] від 22.02.2022 року про поновлення строку звернення до суду залишена без задоволення. Позовна заява [PERSON] у частині вимог, що стосуються визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Полтавській області з приводу відмови у здійсненні з 01.01.2016 року перерахунку пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області № 4/12004 від 24.03.2018 року та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2016 на підставі цієї довідки повернута заявнику у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. В іншій частині вимог [PERSON] , які стосуються визнання протиправними дій відповідача з приводу відмови у здійсненні перерахунку його пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення на підставі довідки № 33/37-4/12004 від 27.04.2021 року та зобов`язання відповідача перерахувати і виплатити пенсію [PERSON] в розмірі 90% від грошового забезпечення, зазначеного у вищевказаній довідці, суд визначився, що позовна вимога відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, подана належною особою з дотриманням правил підсудності та у строк, встановлений законом. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2022 року (справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадження) адміністративний позов [PERSON] задоволений частково. Визнані протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у здійсненні з 01.12.2019 року перерахунку основного розміру пенсії [PERSON] з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, відображених у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» від 27.04.2021 року № 33/37-4/12004. ГУ ПФУ в Полтавській області зобов`язано здійснити з 01.12.2019 року перерахунок основного розміру пенсії [PERSON] з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, відображених у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» від 27.04.2021 року № 33/37-4/12004, а також здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум пенсії. За рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача стягнуто 496,20 грн у часткове відшкодування витрат по сплаті судового збору. В задоволені іншій частини вимог адміністративного позову [PERSON] відмовлено. З приводу вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити з 01.12.2019 року перерахунок пенсії у розмірі 90% від відповідної суми грошового забезпечення, суд зазначив, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Зі змісту наведеної норми слідує, що захисту адміністративним судом підлягають лише порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення на момент звернення до суду. Враховуючи те, що перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ще не здійснено, то й підстав стверджувати про порушення такого порядку перерахунку чи виплати позивач не може, а суд не буде. Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі, позивач просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову в повному обсязі. Аргументи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у позові. Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності. Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України). За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308). Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід скасувати, з наступних підстав. Судом установлено, що позивач [PERSON] з 20.12.2005 року отримує пенсію за вислугу років, призначену йому на умовах Закону № 2262-ХІІ, як колишньому працівнику ОВС, в розмірі (до 01.05.2018 року) - 90% грошового забезпечення, оскільки вислуга років у пільговому обчисленні складає 33 років (а.с. 17, 57, 59, 16, 15). Відповідно до рішення/розпорядження ГУ ПФУ в Полтавській області (а.с. 16) після проведення перерахунку пенсії позивача на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 (розпорядження відповідача від 14.04.2018 року), з 01.05.2018 року основний розмір пенсії [PERSON] обчислюється у розмірі 70% грошового забезпечення. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 року у справі № 440/13363/21, що набрало законної сили 29.12.2021 року, задоволені вимоги адміністративного позову [PERSON] до ГУ ПФУ в Полтавській області. Так, судовим рішенням визнані протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у проведенні з 01.12.2019 року перерахунку основного розміру пенсії [PERSON] на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» № 33/37-4/12004 від 27.04.2021 року про розмір грошового забезпечення. ГУ ПФУ в Полтавській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» № 33/37-4/12004 від 27.04.2021 року про розмір грошового забезпечення, з урахуванням раніше сплачених сум. Рішенням/розпорядженням ГУ ПФУ в Полтавській області від 14.01.2022 року на виконання судового рішення у справі № 440/13363/21 позивачу [PERSON] з 01.02.2022 року проведений перерахунок пенсії, розмір якої обчислений із розміру 70% грошового забезпечення (а.с. 15). У відповідь на звернення позивача від 07.02.2022 року з приводу обчислення розміру його пенсії з 01.01.2016 року та з 01.12.2019 року у належному розмірі, а саме, у розмірі 90% грошового забезпечення, відповідач листом від 07.02.2022 року повідомив [PERSON] про відсутність підстав для задоволення звернення, посилаючись на зміни, що були \~внесені до редакції ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ (а.с. 19, 18). Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що ст. 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції на момент його прийняття, було передбачено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2 - 80 процентів. 25.03.1996 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 103/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», яким внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, а саме, частину другу вказаної статті викладено в такій редакції: "Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів". 04.07.2002 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 51-IV «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», яким внесено зміни до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, а саме, у частині другій вказаної статті цифри « 85», « 95» і « 90» замінено відповідно цифрами « 90», « 100» і « 95», а слова і цифри «до категорій 2 і 3» замінено словами і цифрою "до категорії 2". Таким чином, ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт «б» статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» (пункт «в» статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43). Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. 08.07.2011 року прийнято Закон № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри « 90» замінено цифрами « 80». 27.03.2014 року прийнято Закон № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон № 1166-VII), який набрав чинності з 01.04.2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Отже, з 01.04.2014 року змінився відсоток грошового забезпечення, з якого розраховується розмір пенсії, що обчислюється відповідно до ст. 13 Закону № 2262-XII, та станом на момент здійснення останніх перерахунків пенсії позивача такий становив 70%. Статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, у редакції, чинній з 01.01.2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій. Згідно з цією статтею перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються. 11.11.2015 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 988, яка набирала чинності з дня її опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», якою встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. У зв`язку з прийняттям Постанови № 988, якою змінено грошове забезпечення поліцейських, у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії. Колегія суддів зазначає, що ст. 13 Закону № 2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а ст. 63 цього Закону визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку. Зміни до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ ні Законом № 3668-VI, ні Законом № 1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися. Постанова № 45 і Постанова № 988 також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що внесені Законом № 3668-VІ та Законом № 1166-VII зміни до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Такі зміни могли бути зумовлені політикою держави у конкретний історичний проміжок часу (зокрема, впливу на рішення конкретної особи продовжити службу чи вийти на пенсію), а також її фінансовими можливостями. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VІ та Закону № 1166-VII не зазнала. Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що при перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ у зв`язку із визнанням не чинним п. 3 Постанови № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії позивача при здійсненні її перерахунку на виконання судового рішення у справі № 440/13363/21. Такі висновки узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постановах від 16.10.2019 року у справі № 240/5401/18, від 16.02.2022 року у справі № 200/7786/19-а та в постановах Верховного Суду від 24.08.2018 року у справі № 686/12623/17, від 27.02.2020 року у справі №522/22925/16-а, від 09.04.2020 року у справі №640/19928/18, від 23.06.2021 року у справі №140/392/19, від 08.11.2022 року у справі № 2040/5923/18, від 14.11.2022 року у справі №380/22040/21, від 28.11.2022 року у справі №340/5306/21, від 02.03.2023 року справах № 300/5520/21 та № 300/5477/21, про те, що у територіальних органів Пенсійного фонду України відсутні передбачені законом повноваження зменшувати розмір пенсії для осіб, яким вона призначена раніше у розмірі більшому, аніж це передбачено чинною редакцією ст. 13 Закону № 2262-ХІІ. \~ Оскільки означені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів, задовольняючи вимоги апеляційної скарги, скасовує судове рішення та приймає нове судове рішення про задоволення вимог адміністративного позову [PERSON] шляхом визнання протиправною відмову ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити з 01.12.2019 року обчислення пенсії за вислугу років позивача із розміру 90% грошового забезпечення, визначеного у довідці ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області від 27.04.2021 року № 33/37-4/12004 і шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити з 01.12.2019 року обчислення пенсії за вислугу років позивача із розміру 90% грошового забезпечення, визначеного у довідці ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області від 27.04.2021 року № 33/37-4/12004, з проведенням виплати донарахованих сум. Судовим розглядом справи встановлено, що рішенням суду у справі № 440/13363/21 пенсійний орган зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 року. Статтею 370 КАС У/країни унормовано, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (ч. 1 ст. 370). \~Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч. 2 ст. 370). Рішення суду у справі № 440/13363/21 відповідачем виконано шляхом проведення з 01.02.2022 року перерахунку пенсії позивача з протиправним зниженням розміру грошового забезпечення (з 90% до 70%), з якого обчислюється розмір пенсії позивача. Колегія суддів зазначає, що ГУ ПФУ в Полтавській області на виконання означеного вище судового рішення, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції в цій справі, має обов`язок здійснити перерахунок пенсії позивача [PERSON] , обчисливши її розмір із розміру 90% грошового забезпечення, визначеного у довідці ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області від 27.04.2021 року № 33/37-4/12004, з 01.12.2019 року до часу настання змін обставин, які впливають на вид і розмір пенсійного забезпечення [PERSON] , визначивши розмір заборгованості (різницю між сумами пенсії, які повинні були бути виплачені [PERSON] та які виплачені) за період з 01.12.2019 року по дату фактичного виконання судового рішення у цій справі. Також. колегія суддів також зазначає про наявність права пенсійного органу як здійснити перерахунок пенсії особи, так і відмовити останній у здійсненні такого перерахунку і, таким чином, вважає, що не діями з приводу відмови, а саме відмовою у проведенні правильного обчислення розміру пенсії (що в свою чергу є підставою для перерахунку розміру пенсії) відповідачем порушені права позивача. Враховуючи наведе вище, колегія суддів погоджується з вимогами апеляційної скарги стосовно необхідності скасування судового рішення в частині, якою судом визнані протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у здійсненні з 01.12.2019 року перерахунку основного розміру пенсії [PERSON] з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, відображених у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» від 27.04.2021 року № 33/37-4/12004; ГУ ПФУ в Полтавській області зобов`язано здійснити з 01.12.2019 року перерахунок основного розміру пенсії [PERSON] з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, відображених у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» від 27.04.2021 року № 33/37-4/12004, а також здійснити відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум пенсії, оскільки не вбачає підстав для застосування судом положень ч. 2 ст. 9 КАС України. Інші доводи та заперечення учасників справи означених висновків колегії суддів не спростовують. При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України). Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України). В порядку, визначеному ч. ч. 1, 6 ст. 139 КАС України, колегія суддів здійснює розподіл судових витрат та стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 496,20 грн. (а.с. 12) та апеляційної скарги у розмірі 1.488,60 грн (а.с. 92). Слід зазначити, що в контексті положень п. 6 ч. 6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. На підставі наведеного,

Результат розгляду: granted