Рішення адміністративного суду від 2024-06-27 00:00:00+03

[PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, в якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 122324 від 06.03.2024 у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.1 ст. 140 КУпАП України, провадження у справі закрити. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою позивачку як посадову особу - начальника ШЕД № 7 КП «ЕЛУАШ», відповідальною за належне утримання та ремонт проїзних частин доріг та вулиць притягнуто до адміністративної відповідальності за невжиття заходів щодо ліквідації ямковості (вибоїн), не огородження їх та не позначення дорожніми знаками, чим порушено правила, норми та стандарти, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, а саме п. 5.2.1. ДСТУ 3587-2022, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.5. ПДР. \~Позивачка вважає означену постанову незаконною, необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Вказує, що вживала заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на ділянці дороги зазначеній у оскаржуваній постанові. Ями по вул. Північне шосе утворились під час відсутності фінансування на їх ліквідацію. Лише 11.03.2024, відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 57 виділені кошти на ремонт доріг, а 12.03.2024 укладено договір на постачання асфальтобетонної суміші. Що стосується встановлення дорожніх знаків, огородження, які б попереджали про ямковість, то, як вказує позивачка, вони встановлені. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Суд виходив з відсутності доказів на підтвердження того, що позивачка будучи посадовою особою, відповідальною за належне утримання та ремонт проїзних частин доріг вулиць, принаймні з моменту виявлення працівниками поліції пошкоджень дорожнього покриття 07.02.2024 та по день винесення оскаржуваної постанови від 06.03.2024, вчиняла будь-які дії, спрямовані на заборону або обмеження руху транспортних засобів на проїзній частині, про яку йде мова у постанові, з метою уникнення небезпеки для руху. Не надано суду і доказів того, що позивачка, як посадова особа, повідомляла органи, які правомочні виділяти грошові кошти на ремонт дорожнього покриття, про відповідні потреби та недоліки дорожнього покриття. При цьому, суд зазначив, що відсутність належного фінансування на ремонт доріг, за відсутності доказів вжиття позивачем будь-яких заходів, спрямованих на усунення небезпеки для руху на проїзній частині, не свідчить про відсутність в діях посадової особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову в повному обсязі. Позивачка вказує про недоведеність відповідачем наявності в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.140 КУпАП, оскільки факт порушення позивачем ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», п. 1.5 ПДР України не підтверджується належними та допустимими доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови. Водночас, позивачка наполягає на дотриманні вимог ДСТУ 3587:2022 та п. 33.1 ПДР щодо встановлення дорожніх знаків, з метою уникнення небезпеки для руху, зауважує, що \~працівниками КП «ЕЛУАШ» було встановлено дорожні знаки «Вибоїна», на підтвердження чого суду першої інстанції надані відповідні фотозображення. Також позивачка вказує, що сам по собі факт фіксації наявності на певній ділянці дороги вибоїн (ям) не доводить вину позивачки у невжитті своєчасних заходів щодо належного експлуатаційного стану цієї ділянки. Жодним нормативно-правовим актом на посадову особу підприємства, яка виконує функції з експлуатаційного утримання доріг, не покладається обов`язок ліквідувати пошкодження дорожнього покриття за особисті кошти. Наявність або відсутність фінансування не залежить від умислу або необережності позивачки. \~ Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка [PERSON] є начальником шляхово-експлуатаційної дільниці № 7 Комунального підприємства «ЕЛУАШ», яке створене Запорізькою міською радою з метою здійснення соціально важливих для життєдіяльності міста Запоріжжя основних видів діяльності: виконання робіт з будівництва, реконструкції, капітального, поточного ремонту автомобільних доріг та мереж зливової каналізації, робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг та мостів на маршрутах руху пасажирського транспорту, зупинок міського транспорту, зливної мережі міста, тощо. Підприємство є балансоутримувачем об`єктів дорожньої інфраструктури міста Запоріжжя (доріг, тротуарів, мості, зупинкових комплексів, зливової мережі, тощо). 06.03.2024 т.в.о. інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП Карташевим В.С. відносно [PERSON] винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ББА № 122324, якою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП. Згідно вказаної постанови, 07.02.2024 о 10 год. 36 хв. в м. Запоріжжя, Заводський район, вул. Північне шосе 72, громадянка [PERSON] , будучі посадовою особою - начальником ШЕД № 7 КП «ЕЛУАШ», відповідальною за належне утримання та ремонт проїзних частин доріг та вулиць не вжила заходів щодо ліквідації ямковості (вибоїн), не огородила їх та не позначила дорожніми знаками, чим порушила правила, норми та стандарти, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, а саме п. 5.2.1. ДСТУ 3587-2022, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.5. Правил дорожнього руху України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП. Підставою винесення означеної постанови стали обставини, зафіксовані в акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 07.02.2024, згідно якому т.в.о. інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП старший лейтенант поліції Котов О.С. в ході проведення обстеження земельної ділянки, яке розпочате 07.02.2024 о 10-22 год., в м. Запоріжжя, Заводський район, вул. Північне шосе, біля будівлі 72 (Північна прохідна заводу «Запоріжсталь»), встановив наявність ями (вибоїни) шириною 1,1 м, довжиною 1,2 м, глибиною 0,1 м, та відсутність дорожніх знаків. До постанови про накладення адміністративного стягнення додані акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, 474986, пояснення [PERSON] на цю постанову від 06.03.2024, в яких позивачка вказала про ненадання їй можливості скористатися юридичною допомогою. Виходячи з фактичних обставин справи, норм діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. Положеннями ст. 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що суб`єкт адміністративного правопорушення за ч.1 ст.140 КУпАП може бути спеціальний, а саме: посадова особа, відповідальна за забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд. В спірному випадку позивачка не оспорює свої повноваження як посадової особи, відповідальної за належне утримання автомобільних доріг, вжиття належних заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні ямковості, які загрожують безпеці руху, прийняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Згідно положень ч.1 ст.16, 17, п.1 ст.21 Закону України «Про автомобільні дороги», вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. Органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів. Відповідно до п.8 ч.1 ст.20 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування в частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів мають право здійснювати капітальний та поточний ремонт вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення, за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності. Відповідно до пункту 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений відділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган. Як зазначено в п.5.1.10 ДСТУ 3587:2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану», у разі встановлення невідповідності експлуатаційного стану складових автомобільних доріг вимогам цього стандарту перед ділянками, на яких було визначено таку невідповідність, потрібно негайно встановити тимчасові дорожні знаки згідно з ДСТУ 4100 або інші ТЗОДР, що своєчасно інформують учасників дорожнього руху про небезпеку \~та/або впровадити тимчасові обмеження або заборону дорожнього руху. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності стало порушення нею, як посадовою особою, п. 5.2.1 ДСТУ 3587-22, ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.5. Правил дорожнього руху України, суть якого (порушення) полягає в тому, що позивачка не вжила заходів щодо ліквідації вибоїни (ями) довжиною 1,2 м, шириною 1,1 м та глибиною 0,1 м, крім того, не вжила заходів для попередження учасників дорожнього руху про небезпеку, не огородила та не позначила відповідними дорожніми знаками ділянку, уражену ямковістю. Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно із статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд. В спірному випадку, як встановлено вище, підставою для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 122324 від 06.03.2024 є акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 07.02.2024. Актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 07.02.2024 за допомогою фото і відео з бодікамери зафіксовано відсутність огородження та позначення дорожніми знаками ями, яку було виявлено на ділянці, яка обстежувалась (в [ADDRESS] ), шириною 1,1 м, довжиною 1,2 м, глибиною 0,1 м. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, визнав цей акт належним доказом у справі. Одночасно суд встановив, що позивачкою не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачка як посадова особа, яка є відповідальною за належне утримання та ремонт проїзних частин доріг вулиць, вчиняла будь-які дії, спрямовані на заборону або обмеження руху транспортних засобів на проїзній частині за адресою: [ADDRESS] , з метою уникнення небезпеки для руху. Суд першої інстанції дійшов висновку, що додані до позовної заяви фото, які за твердженням позивачки свідчать про те, що відповідна частина дорожнього покриття була огороджена дорожніми знаками, які попереджали про ямковість, не є неналежним доказом у цій справі, оскільки долучене фото (а.с.9) не містить відомостей про те, на якій частині дорожнього покриття останнє зроблено, коли саме та у який час. Крім того, суд першої інстанції зазначив про відсутність доказів, що позивачка як посадова особа, письмово повідомляла органи, які правомочні виділяти грошові кошти на ремонт дорожнього покриття, про відповідні потреби та недоліки дорожнього покриття. З приводу наданої оцінки наявних у справі доказів суд апеляційної інстанції не погоджується з судом першої інстанції про визнання їх належними та достовірними (ч.1 ст.73, 75 КАС України). \~ Суд апеляційної інстанції, дослідивши акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 07.02.2024, встановив, що цей акт складений з порушенням вимог зазначеної вище Інструкції № 1395, а саме: одноособово т.в.о. інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Котовим О.С. без участі представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання зазначеної ділянки, та без залучення свідків, як того вимагає форма акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2 Інструкції № 1395). При цьому доказів запрошення відповідальної особи для обстеження технічного стану дороги та складання відповідного акту і відмови з`явитись, суду не подано. Крім того, як зафіксовано в акті обстеження від 07.02.2024, поліцейським, який виявив недоліки в утриманні вказаної ним ділянки дороги, велась відеозйомка на бодікамеру 474553 та фотозйомка. В той же час долучені відповідачем до матеріалів справи фото фіксують тільки стан дорожнього покриття і не дають можливості встановити точне місце розташування виявленої ями (вибоїни) із прив`язкою на місцевості. Схема до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі не долучена, тому вважається, що вона всупереч вимог п. 3 Розділу ІІ Інструкції №1395 не складалась. За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає фіксацію недоліків дороги недостовірною, тому акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 07.02.2024 є неналежним доказом. Інших належних, допустимих та достатніх доказів скоєння позивачкою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 140 КУпАП, відповідачем не надано. Виходячи з вищевикладеного, спірна постанова серії ББА № 122324 від 06.03.2024 не може вважатись правомірною і, як наслідок, підлягає скасуванню. З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. При цьому згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Отже, в даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення. Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Статтею 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже судові витрати, понесені позивачкою у вигляді судового збору, підлягають компенсації. Судом встановлено, що позивачкою за подачу апеляційної скарги сплачено судовий збір 908,35 грн., який відповідно до наведеної вище норми підлягає поверненню позивачці за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача Департаменту патрульної поліції.

Результат розгляду: granted