Рішення адміністративного суду від 2022-06-14 00:00:00+03

24.11.2021 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ № 546435, винесену 09.11.2021 р. поліцейським ВРПП Обухівського районного управління Національної поліції Головного управління Національної поліції у Київській області старшим сержантом поліції Андрущенком І.А., про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.11.2021 р. о 16:40 год. поліцейським ВРПП Обухівського районного управління Національної поліції Головного управління Національної поліції у Київській області старшим сержантом поліції Андрущенком І.А. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, означеною постановою він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і, як зазначено в постанові, керуючи транспортним засобом ГАЗ 330232-750 д.н.з. [NUMBER] , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Віве Груп», 09.11.2021 р. о 16:35 год. в Обухівському районі с. Красна Слобідка по вул. Незалежності керував транспортним засобом, в якого був несправний задній лівий габарит, в ході перевірки документів було виявлено, що водій не мав права керувати таким транспортним засобом, а саме: не отримував посвідчення відповідної категорії, чим порушив пункти 2.1 а), 2.13, 31.4.3 Правил дорожнього руху України, між тим відповідно до пункту 2 частини другої статті 15 Закону України «Про дорожній рух» право керування транспортними засобами відповідної категорії може бути надано: мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії 1А, А) - особам, які досягли 16-річного віку; автомобілями, колісними тракторами, самахідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С, Т), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - особам, які досягли 18-річного віку; автомобілями з причіпами або напівпричіпами (категорії ВЕ, С1Е, СЕ), а також призначеними для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, - особам, які досягли 19-річного віку; автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, DІЕ, DЕ, Т) - особам, які досягли 21-річного віку. Пунктами 3, 5 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 р. (далі - «Положення № 340»), передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причіпом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт; В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів; В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів ( 7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми; С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів); С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів); D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16; D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16; ВЕ, С1Е, СЕ, D1Е, DЕ - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D, яким водій має право керувати, але який не належить до зазначених категорій составів транспортних засобів; Т - трамваї та тролейбуси. Водіям транспортних засобів категорій В, С1, С, D1 і D дозволяється керувати такими засобами також з причіпом, дозволена максимальна маса якого перевищує 750 кілограмів. При цьому водіям транспортних засобів категорії В дозволяється керувати такими засобами з причіпом, дозволена максимальна маса якого перевищує 750 кілограмів, але не перевищує маси автомобіля без навантаження, і загальна дозволена максимальна маса такого транспортного засобу і причіпа не перевищує 3500 кілограмів. Відповідно до норм Конвенції про дорожній рух та Положення № 340 за наявності посвідчення водія категорії В дозволяється керувати автомобілями, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів, включно, таким чином водіям з відкритою категорією В надано право керувати автомобілями, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причіпом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів. Позивач звернув увагу, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, яким він керував, ГАЗ 330232-750 д.н.з. [NUMBER] , зазначено, що повна маса автомобіля складає 3500 кілограмів, маса без навантаження 2100 кілограмів, тому вказаним транспортним засобом мають право керувати особи за наявності посвідчення водія категорії В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2021 р. у адміністративній справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Про надходження позовної заяви відповідачі повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, втім в строки, визначені в ухвалі про відкриття провадження, відповідачі відзив не надали. Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України). Згідно частини першої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Оскільки провадження у справі відкрито 03.12.2021 р., розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тому, враховуючи строки розгляду справ даної категорії, позов розглядається на підставі наявних матеріалів та суд, дослідивши і оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, передбаченим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого Кодексом адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що 09.11.2021 р. відносно позивача було винесено постанову серії БАВ № 546435 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: що, керуючи транспортним засобом ГАЗ 330232-750 д.н.з. [NUMBER] , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Віве Груп», 09.11.2021 р. о 16:35 год. в Обухівському районі с. Красна Слобідка по вул. Незалежності керував транспортним засобом, в якого був несправний задній лівий габарит, в ході перевірки документів було виявлено, що водій не мав права керувати таким транспортним засобом, а саме: не отримував посвідчення відповідної категорії, чим порушив пункти 2.1 а), 2.13, 31.4.3 Правил дорожнього руху України. Даною постановою на позивача накладено адміністративний штраф у розмірі 3 400,00 грн. (а.с. 16). Разом з тим, дана постанова була винесена без урахування всіх вимог закону. Суд, дослідивши постанову серії БАВ № 546435 від 19.11.2021 р., матеріали справи, вбачає, що жодних доказів здійснення фото- чи відео- фіксації, які б підтвердили порушення позивачем Правил дорожнього руху України, зокрема, порушення пунктів 2.1 а), 2.13, 31.4.3, крім викладених інспектором обставин, постанова не містить. Згідно частини третьої статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд, оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачами не було надано до суду доказів на підтвердження вини [PERSON] у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, приходить висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена без достатніх правових підстав. За таких обставин, вимога позивача про скасування означеної постанови підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною третьою статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік рішень, які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] про скасування постанови, закриття провадження підлягає задоволенню, в задоволенні інших вимог - відмовити.

Результат розгляду: partial