Рішення адміністративного суду від 2023-08-07 00:00:00+03

Позивач звернулась до суду з позовом до Військової частини [NUMBER] та Військової частини [NUMBER] , в якому просила: - визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 19.12.2016 по 29.08.2017; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 19.12.2016 по 29.08.2017, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008; - визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 30.08.2017 по 27.10.2019; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 30.08.2017 по 27.10.2019 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 30.08.2017 по 28.02.2018 січень 2008 року; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] перерахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 27.10.2019 з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Військову частину [NUMBER] . Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Військову частину [NUMBER] . Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року позов задоволено частково. А саме, суд ухвалив: - визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо нарахування та виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період військової служби з 19.12.2016 по 20.07.2017 включно, з урахуванням базового місяця січня 2008 року; - визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо нарахування та виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період військової служби з 21.07.2017 по 29.08.2017 включно, з урахуванням базового місяця січня 2008 року; - визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо нарахування та виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період військової служби з 30.08.2017 по 28.02.2018 включно, з урахуванням базового місяця січня 2008 року; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] \~\~індексацію грошового забезпечення за період військової служби з 19.12.2016 по 20.07.2017 включно, з урахуванням базового місяця січня 2008 року; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період військової служби з 21.07.2017 по 29.08.2017 включно, з урахуванням базового місяця січня 2008 року; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період військової служби з 30.08.2017 по 28.02.2018 включно, з урахуванням базового місяця січня 2008 року. В решті позову судом першої інстанції відмовлено. Не погоджуючись із даним рішенням в частині задоволених вимог, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати останнє та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обгрунтовуючи власні вимоги, відповідачі відзначили про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду дійним обставинам справи, що в сукупності призвело до ухвалення незаконного рішення. Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась. Суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків. Судом встановлено наступні обставини справи. Позивач у період з 19.12.2016 по 29.08.2017 проходила військову службу у Військовій частині [NUMBER] та з 30.08.2017 по 27.10.2019 у Військовій частині [NUMBER] , що підтверджується військовим квитком серії [NUMBER] . Наказом командира Військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 25.10.2019 № 35-РС позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до пп. "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту). 02.02.2022 представник позивачки звернувся до відповідачів з адвокатськими запитами, в яких просив надати інформацію про те чи нараховувалася і виплачувалася позивачці індексація грошового забезпечення. Військова частини [NUMBER] листом №618 від 16.02.2022 повідомила позивача про відсутність нарахувань та виплат індексації грошового забезпечення у період з 19.12.2016 по 29.08.2017. Відповіді від Військової частини [NUMBER] позивачем не отримано. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у спірний період, позивач звернулась до суду з даним позовом.\~ Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачами не доведено, а позивачем спростовано правомірний характер бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 19.12.2016 року по 28.02.2018 року. Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що покриття витрат з індексації грошового забезпечення військовослужбовців, не може впливати на наявність або відсутність у позивача права на отримання такої індексації, оскільки відповідне право гарантується законом, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін є безумовним обов`язком роботодавця. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що вирішення питання щодо визначення базового місяця, який належить застосувати при обчисленні індексу споживчих цін для розрахунку грошового забезпечення позивача за період з 19.12.2016 року по 28.02.2018 року сприятиме досягненню мети правосуддя та цілей ефективного захисту судом порушеного права позивача. Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції та враховучи приписи ст. 308 КАС України стосовно меж апеляційного перегляду справи, надає оцінку висновкам суду першої інстанції лише в частині задоволених вимог. Наразі, предметом апеляційного перегляду справи є вимоги позивача та висновки суду першої інстанції стосовно нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 19.12.2016 по 29.08.2017 та з 30.08.2017 по 28.02.2018 включно. Так, абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів. (ст.9 Закону) Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 № 2017-III (далі - Закон України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії") визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078). Згідно з п.6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, - виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) Індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються і т.д. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. З огляду на викладене, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Крім того, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі. Відтак, суд першої інстанції, зважаючи на те, що не нарахування та не виплата індексації грошового забезпечення позивачеві безпосередньо суперечить вимогам чинного законодавства, дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльність відповідачів щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 19.12.2016 року по 28.02.2018 року та про задоволення позовних вимог у цій частині. Таким чином, з наведених вище правових норм вбачається, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльність відповідачів, щодо не нарахування та не виплати їй індексації грошового забезпечення саме за період з 19.12.2016 року по 28.02.2018 року. Щодо застосування базового місяця січня 2008 року при обчисленні індексації грошового забезпечення за період з 19.12.2016 року по 28.02.2018 року, судова колегія відзначає наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078). Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз.8 п.4 Порядку №1078). Відповідно до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015р. №1013 (далі - Постанова №1013) п.5 Порядку №1078 викладено в новій редакції: « 5. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку». Отже, починаючи з 09.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець. Пунктом 1 Постанови №1013 внесено зміни до Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, що призвело до збільшення посадових окладів працівників, заробітна плата яких обчислюється за вказаною тарифною сіткою. Відповідно до п.3 Постанови №1013 міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів доручено вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (Офіційний вісник України, 2003р., №29, ст.1471). Виходячи з системного аналізу п.1-3 Постанови №1013, базовий місяць січень 2016 року застосовується для подальшої індексації заробітної плати за посадами, оклади (тарифні ставки) за якими підвищилися в грудні 2015 року у зв`язку з прийняттям Постанови №1013, що відповідає положенням п.5 Порядку №1078 в редакції з 09.12.2015р. В свою чергу, Порядок №1078 пов`язує обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації зі зміною окладів (тарифних ставок), тому базовий місяць індексації грошового забезпечення (заробітної плати) змінюється виключно у разі підвищення посадових окладів (тарифних ставок). Станом на час виникнення спірних правовідносин тарифні ставки (оклади) військовослужбовців обчислювалися відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007р. №1294, яка набрала чинності 01.01.2008р. Зміна тарифних ставок (окладів) військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018р. у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що індексація грошового забезпечення позивача за період з 19.12.2016 року по 28.02.2018 підлягає обчисленню з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, тобто січня 2008 року. При цьому, колегія суддів наголошує, що відповідачі, здійснюючи нарахування індексації, не мають дискреційних повноважень щодо визначення базового місяця індексації, оскільки не вправі обирати його на власний розсуд, а мають діяти у чітко визначених межах закону. Разом з тим, наявність у відповідачів повноважень щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням, окрім іншого, певного базового місяця індексації, не скасовує компетенції суду щодо можливості зобов`язання відповідачів враховувати при обчисленні індексації конкретний базовий місяць, за наявності про це відповідного спору між сторонами. Враховуючи, що обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушених прав позивача, задоволення позову щодо зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 19.12.2016 року по 28.02.2018, на думку колегії суддів, має відбуватися з одночасним визначенням січня 2008 року як базового місяця для проведення індексації. При цьому, суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку доводам апелянта - Військової частини [NUMBER] , відповідно періоду перебування позивача на її фінансовому забезпеченні відзначає ту обставину, що відповідно до телеграми тимчасово виконуючого обов`язки помічника Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України начальника фінансово-економічного управління від 16.02.2017 № 116/14/1/401, рішенням т.в.о. Командувача Сухопутних військ ЗСУ від 15.02.2017 № 3424 Військова частина [NUMBER] була знята з фінансового забезпечення Військової частини [NUMBER] та зарахована до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з 20.02.2017 (а.с. 65 67). Тобто, у період з 19.12.2016 року по 20.02.2017 року позивачка перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини [NUMBER] , а у період з 21.02.2017 року по 29.08.2017 року - на фінансовому забезпеченні Військової частини [NUMBER] . Таким чином, період, на протязі якого на Військову частину [NUMBER] покладався обов`язок з нарахування та виплати грошового забезпечення позивачці закінчується 20.02.2017 року, а не як помилково було визначено судом першої інстанції - 20.07.20217 року, а тому обов`язок щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачки був покладений на Військову частину [NUMBER] у період з 19.12.2016 року по 20.02.2017 року, а на Військову частину [NUMBER] - у період з 21.02.2017 року, а не як помилково було відзначено судом першої інстанції - з 21.07.2017 року. Отже, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги стосовно Військової частини [NUMBER] та Військової частини [NUMBER] дійшов помилкових висновків щодо визначення періоду, протягом якого відповідачі мали обов`язок з нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення. Відтак, суд апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційної скарги Військової частини [NUMBER] з наведених вище підстав. Стосовно доводів апелянтів про порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовом, то суд апеляційної інстанції останні відхиляє та погоджується з позицією суду першої інстанції, який відзначив, що спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням законодавства про оплату праці військовослужбовців, а тому з огляду на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 9-рп/2013 (справа № 1-13/2013), в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що строк звернення до адміністративного суду з цим позовом позивачка не пропустила, що виключає підстави для застосування наслідків пропущення такого строку, передбачених статтею 123 КАС України. В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи правомірно дійшов висновку про задоволення позовних вимог, однак вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині періоду нарахування та виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період служби з 19.12.2016 року по 29.08.2017 року, поклавши обов`язок зі здійснення вказаних виплат у період з 19.12.2016 року по 20.02.2017 року на Військову частину [NUMBER] , а у період з 21.02.2017 року по 29.08.2017 року на Військову частину [NUMBER] . При цьому, вказана обставина, не може бути підставою для встановлення помилковості висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування ухваленого рішення. Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно з ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. \~\~

Результат розгляду: granted