Рішення адміністративного суду від 2022-11-14 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Серії БАВ №649065 від 10.07.2022 року поліцейського СРПП ВП №1 ГУ НП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову зазначено, що висновки поліцейського про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами. Наведені обставини, а також те, що поліцейським не дотримано порядок розгляду справи, свідчать про неправомірність адміністративного стягнення, що є безумовною підставою для задоволення позову та скасування оспорюваної постанови відповідача. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Суд скасував постанову БАВ №649065 від 10.07.2022 року, винесену поліцейським СРПП ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області старшим сержантом Чабан А.П., про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрив. В іншій частині позовних вимог суд відмовив. Стягнув на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції суми неоплаченого судового збору 496,20 грн. Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, з посиланням на положення ст. 77 КАС України, ст. 283 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення. З огляду на те, що відповідачем не надано доказів, якими підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість оспорюваного рішення, наявність підстав для його скасування в судовому порядку та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Одеській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, з посиланням на положення ст.ст. 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», апелянт зазначає, що поліцейським виконано всій службовий обов`язок та у зв`язку із виявленням порушення позивачем Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, розгляд якої проведено у повній відповідності до чинного законодавства. Наведені обставини свідчать про правомірність оспорюваного рішення та про його обґрунтованість, а тому у суду першої інстанції не виникло правових підстав для задоволення позову і скасування рішення поліцейського. Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 10.07.2022 року поліцейським СРПП ВП №1 ОРУП №2 ГУ НП в Одеській області старшим сержантом Чабаном Анатолієм Петровичем винесено постанову Серії БАВ №649065 про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Згідно вказаної постанови, підставою для її прийняття стало здійснення позивачем 10.07.2022 року о 09 год. 11 хв. обгону іншого транспортного засобу через суцільну смугу дорожньої розмітки 1.1 на автодорозі Н-33 Одеса-Білгород-Дністровський в смт. Великодолинське по вул. Чорноморській, транспортним засобом VOLKSWAGEN POLO, д.н.з. [NUMBER] , чим порушено п.п. 1.1. «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху. Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на її необґрунтованість та невідповідність чинному законодавству, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил). Розділом 8 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Відповідно до п.п. 1.1 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 розмітка1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках; позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка); Лінію 1.1 перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Слід враховувати, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Також, виходячи з обставин справи, слід враховувати, що позивач заперечує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що в силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України зобов`язує відповідача довести правомірність свого рішення та дій і обґрунтованість адміністративного стягнення. Водночас, відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За правилами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Виходячи з обставин, що склались у цій справі, апеляційний суд враховує, що оспорювана за цим позовом постанова не містить посилань на наявність доказів правопорушення, у тому числі відповідні відеоматеріали чи пояснення свідка. Судом першої інстанції правильно визначено, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а являється лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення. Разом з цим, саме факт здійснення позивачем на транспортному засобі суцільної лінії (розмітки) на автодорозі не зафіксовано відповідачем за допомогою будь-яких технічних засобів. На представленому відповідачем відеозаписі не зафіксовано дані транспортного засобу, у тому числі його номерний знак, нечітко відображено рух транспортного засобу, зокрема, через дорожню розмітку 1.1, перетин якої заборонено. Не зафіксовано і розгляд справи про адміністративне правопорушення, порядок дотримання якого оспорюється позивачем. Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про не підтвердження факту скоєння позивачем правопорушення відповідними доказами, що виключає обставини відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП. Враховуючи викладене, оскільки обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності є непідтвердженою належними доказами, за якими б вбачався факт вчинення правопорушення та дотримання порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування оспорюваної постанови відповідача із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на те, що висновки суду першої інстанції відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Результат розгляду: denied