Рішення адміністративного суду від 2022-07-28 00:00:00+03

2 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просила: - визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління від 17.08.2021 року №155250001327 про відмову в перерахунку пенсії; - зобов`язати Головне управління призначити позивачці з моменту звернення 06.08.2021 року пенсію за віком на умовах і в порядку, передбаченому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, які передували року звернення за призначенням пенсії та виплатити різницю пенсії з урахуванням проведених сум з 6 серпня 2021 року. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року адміністративний позов [PERSON] був задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області №155250001327 від 17.08.2021 року про відмову в перерахунку пенсії [PERSON] за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018, 2019 та 2020 роки. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення/перерахунок пенсії від 16.08.2021 року (вх№20251/8). На користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнуто судові витрати за сплату судового збору в розмірі 800,00 грн. Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням в частині зобов`язання ГУПФУ повторно розглянути заяву, позивачка подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на відсутність у пенсійного органу дискреційних повноважень у спірних правовідносинах, просить скасувати рішення суду першої інстанції у відповідній частині та ухвалити нове, яким зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області призначити їй з моменту звернення пенсію за віком на умовах і в порядку, передбаченому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, які передували року звернення за призначенням пенсії та виплатити різницю пенсії з урахуванням проведених сум 6 серпня 2021 року. Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження. Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з 11 жовтня 2018 року призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення", як працівнику установи охорони здоров`я (а.с. 19). Згідно з розрахунком перерахунку пенсії Центрального ОУПФУ в м. Одесі, пенсію [PERSON] рішенням 155250001327 від 09.06.2021 перераховано на пенсію за віком (а.с. 20). 6 серпня 2021 року [PERSON] звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком з 7 квітня 2021 (дата набуття нею 60 років) із застосуванням показника середньої зарплати за три роки, які передують виходу на пенсію 9118,81 (а.с. 21). 17 серпня 2021 року Головне управління прийняло рішення №155250001327, яким відмовило в перерахунку пенсії [PERSON] . У своєму рішенні пенсійний орган зазначив, що якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другої статті 40 Закону №1058 для призначення пенсії. Таким чином право на перерахунок із застосуванням показника середньої заробітної плати - 9118.81 грн. відсутнє (а.с. 24). Не погоджуючись із зазначеним рішенням, [PERSON] звернулася до суду з даним адміністративним позовом про його скасування та зобов`язання Головне управління призначити їй пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, які передували року звернення за призначенням пенсії. Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність оскаржуваного рішення, але враховуючи, що з нього не вбачається, чи був відповідачем проведений всебічний, повний і об`єктивний розгляду всіх поданих документів для призначення пенсії позивачки, суд застосував положення пункту 4 частини другої статті 245 КАС України та зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення/перерахунок пенсії від 16.08.2021 року (вх.№20251/8). Проте колегія суддів не може погодитися з висновком суду про наявність підстав для повторного розгляду відповідачем заяви позивачки, оскільки це протирічить встановленим судом першої інстанції обставинам. Зокрема, як вірно було встановлено судом першої інстанції, позивачці вже призначено пенсію за віком з 7 червня 2021 року. Як вбачається з матеріалів справи та визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву, пенсійним органом при обчисленні призначеної пенсії за віком була врахована середня заробітна плата за 2016-2017 роки, із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,17, 1,11, 1,11, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124. Ураховуючи, що суд першої інстанції визнав, що при призначені позивачці пенсії за віком по досягненню нею 60 років підлягають застосування показники середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення пенсії за віком, відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині зобов`язання відповідача при обчислені її пенсії за віком застосовувати показники середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, які передували року звернення за призначенням пенсії (07.06.2021). Також колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відшкодуванню позивачці судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 800,00 грн. з огляду на наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачкою при зверненні до суду з даним адміністративним позовом було заявлено до відповідача одну позовну вимогу немайнового характеру та сплачено 908 грн. судового збору. Ураховуючи, що при вирішені спору суд першої інстанції одну вимогу немайнового характеру і задовольнив, підстав для застосування пропорцій згідно до приписів частини третьої статті 139 КАС України в даному випадку відсутні. На переконання колегії суддів суд повинен врахувати приписи частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позовних вимог у разі якщо: в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, і за кожну вимогу немайнового характеру сплачено судовий збір; позовна заяви має одночасно майновий і немайновий характер, і судовий збір сплачено за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру; позовна заяви має майновий характер і судовий збір сплачено за ставкою вищою від мінімальної, що встановлена пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір". Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, оскаржуване рішення не відповідає приписам частин першої - четвертої статті 242 КАС України, та судом враховано не всі обставини справи, тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині оскарження. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відтак, апеляційна скарга позивачки підлягає частковому задоволенню. У відповідності до статті 139 КАС України сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги (1362 грн.) на рішення суду першої інстанції підлягає відшкодуванню позивачці за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Результат розгляду: partial