Рішення адміністративного суду від 2022-07-12 00:00:00+03

Історія справи. 1. [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України (далі - Відповідач) про: 1) визнання протиправними дій Кабінету Міністрів України, щодо: - підготовки, розроблення, аналізу, оприлюднення проекту, встановлення строку для подання пропозицій та зауважень, погодження із уповноваженим органом, погоджень і консультацій, правової експертизи Мін`юстом, розгляду, узгодження, прийняття, підписання, затвердження, реєстрації, оформлення, видання, оприлюднення постанови Кабінету Міністрів України № 112 від 19.02.2020 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»; - визначення розміру разової грошової допомоги до 05 травня, у 2020 році, в постанові Кабінету Міністрів України № 112 від 19.02.2020 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»; - забезпечення виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії ї соціального захисту» і «;Про жертви нацистських переслідувань»; 2) визнання протиправною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 112 від 19.02.2020 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»»; 3) зобов`язання Кабінету Міністрів України, ідентифікаційний код юридичної особи - 00019442, у місячний строк, який обчислюється з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, в установленому порядку забезпечити виплату разової грошової допомоги до 05 травня, за 2020 рік, ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, їх соціального захисту» і, «Про жертви нацистських переслідувань» у розмірах, встановлених Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у редакції з урахуванням: - рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджеті України); - правової позиції, викладеної у Рішенні Конституційного Суду України №3-р/2020 від 27.02.2020, справа № 1-247/2018(3393/18). В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначив, що постанова КМУ від 19.02.2020 № 112 суперечить висновкам Конституційного Суду України, викладеним у рішеннях № 10-рп/2008 від 22.05.2008 та №3-р/2020 від 27.02.2020, і її прийняття призвело до зменшення виплати йому, як учаснику бойових дій, разової грошової допомоги до 05 травня 2020 року. Разом з тим, Позивач стверджує, що чинним є положення законодавства, яке було прийнято ще у 1998 році, щодо виплати учасникам бойових дій разової грошової допомоги в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. При цьому, на переконання Позивача, саме Відповідач протиправно не перерахував до ЧЗВ ВСП належну йому разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі 6800,00 грн. 2. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2020 було відкрито провадження в цій адміністративній справі. 3. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2021 закрито провадження в частині вимог про визнання протиправним та нечинним абзацу 7 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»», яким встановлено розмір разової грошової допомоги учасникам бойових дій. 4. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2021 в іншій частині позовних вимог - відмовлено. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час прийняття Постанови № 112 Кабінет Міністрів України діяв у межах повноважень, визначених законодавством, та на виконання відповідних приписів Бюджетного кодексу України, а тому відсутні підстави для визнання протиправними дій Уряду щодо прийняття вказаної Постанови. Крім того, суд зазначив, що безпосередньо забезпечення відповідних соціальних виплат, передбачених вказаною Постановою та Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», покладено на Міністерство соціальної політики України, як головного розпорядника бюджету для виплати грошової допомоги, а Кабінетом Міністрів України встановлено лише порядок та розміри таких виплат. Разом з тим, суд зазначив, що Позивач посилається на порушення Постановою № 112 його конституційних прав, як учасника бойових дій, на отримання разової грошової допомоги до 05 травня 2020 року в розмірі, установленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», але ним не обґрунтовано, не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні КАС України, порушення його прав положеннями Постанови № 112, що стосуються інших пільгових категорій осіб, до яких він не належить, тобто всіма положеннями цієї Постанови, окрім абзацу 7 підпункту 1 пункту 1. При цьому, суд вказав, що провадження в частині оскарження Позивачем в абзацу 7 підпункту 1 пункту 1 Постанови № 112 закрито у зв`язку з визнанням його протиправним та нечинним судовим рішенням у справі № 640/21867/20, яке набрало законної сили. 5. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову, якою заявлені ним позовні вимоги задовольнити частково, а саме: визнати протиправним та нечинним абзац 7 підпункту 1 пункту 1 Постанови № 112 у частині осіб, які віднесені до учасників бойових дій. У своїй скарзі Апелянт наводить доводи, аналогічні тим, що були викладені в позовній заяві, а також зазначає, що він є учасником бойових дій і що у 2020 році Відповідач повинен був йому виплатити разову грошову допомогу в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, що складає 8190,00 грн. При цьому, Апелянт стверджує, що він наділений правом на оскарження постанови КМУ № 112, оскільки він є суб`єктом, на якого поширюється її дія, і що прийняття такого нормативно-правового акта, зокрема в частині абзацу 7 підпункту 1 пункту 1, призвело до звуження змісту та обсягу його прав, як ветерана війни - учасника бойових дій. Також, Апелянт зазначає, що проєкт вказаної Постанови був розроблений на виконання норм Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», які не відповідають Конституції України. Крім того, Апелянт вказує, що судовим рішенням у справі № 640/9677/20, яке набрало законної сили, визнано протиправним та нечинним абзац 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови КМУ № 112. З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 6. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 та від 27.01.2022 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду. 7. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в яких він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції. 8. Від Позивача надійшло клопотання про розгляд цієї справи в порядку письмового провадження. 9. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, зазначене клопотання задоволено. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 10. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав. 11. Обставини справи, установлені судом першої інстанції. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів цієї справи, Позивач має правовий статус ветерана війни-учасника бойових дій та паво на пільги, передбачені законодавством для вказаної категорії осіб. Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 19.02.2020 № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» наступного змісту: « 1. Установити, що: 1) у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат). Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4120 гривень; II групи - 3640 гривень; III групи - 3160 гривень; учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1390 гривень; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 4120 гривень; членам сімей загиблих і дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, - 900 гривень; учасникам війни та колишнім в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які були насильно вивезені на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 570 гривень. 2) військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування коштів районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на спеціальні рахунки військових частин, установ, організацій за місцем їх служби; 3) особам, яких тримають в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах (крім пенсіонерів), виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування коштів Міністерством соціальної політики на зазначені цілі регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти на спеціальні рахунки установ виконання покарань і слідчих ізоляторів; 4) особи, які не отримали грошової допомоги, зокрема ті, що набули згідно із статтями 6, 7, 9, 10 і 11 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відповідний статус до 5 травня 2020 р. включно, мають право звернутися за нею до районного органу соціального захисту населення за місцем реєстрації та отримати її до 30 вересня 2020 року; 5) ведення бухгалтерського обліку, відкриття рахунків, реєстрація, облік бюджетних зобов`язань в органах Державної казначейської служби та операцій, пов`язаних із використанням бюджетних коштів, здійснюється в установленому законодавством порядку. Складення та подання фінансової і бюджетної звітності про виконання бюджетної програми та використання бюджетних коштів, а також контроль за їх цільовим та ефективним витрачанням здійснюються в установленому законодавством порядку. Державна казначейська служба щомісяця до 10 числа інформує Міністерство соціальної політики про обсяги касових видатків у розрізі областей і м. Києва та кодів економічної класифікації видатків бюджету. 2. Забезпечити подання до 23 березня 2020 р. районним органам соціального захисту населення переліків осіб, які мають право на отримання грошової допомоги: Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною гвардією, Національною поліцією, Державною податковою службою, Державною митною службою, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Міністерством юстиції, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною спеціальною службою транспорту, Офісом Генерального прокурора, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями, підприємствами, установами, організаціями - щодо осіб, які не перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України; Пенсійним фондом України - щодо осіб, які перебувають на обліку в його органах. 3. Міністерству фінансів і Державній казначейській службі забезпечити до 6 квітня 2020 р. перерахування коштів Міністерству соціальної політики для їх спрямування регіональним органам соціального захисту населення з метою виплати грошової допомоги». Згідно з пояснювальною запискою до проекту Постанови № 112, головним розпорядником коштів державного бюджету для виплати грошової допомоги є Міністерством соціальної політики України. 12. Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, а також протиправними дії Відповідача, вчинені під час процедури її прийняття, та щодо незабезпечення виплати Позивачу допомоги до 05 травня в належному розмірі, звернувся до суду з цим позовом. 13. Нормативно-правове обґрунтування. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України (далі - БК України), Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII), «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 № 794-VII (далі - Закон № 794-VII), Регламентом Кабінету Міністрів України, затвердженим постановою КМУ від 18.07.2007 № 950 (далі - Регламент). Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 113 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Згідно зі ст. 117 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання. Кабінет Міністрів України відповідно до статті 116 Конституції України є органом, який забезпечує проведення державної політики, зокрема, у соціальній сфері. Відповідно до статті 1 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Згідно з частиною другою статті 3 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою статті 4 цього Закону визначено, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Частиною першою статті 20 Закону № 794-VII установлено, що Кабінет Міністрів України у сферах соціальної політики, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій виконує такі повноваження, зокрема: забезпечує проведення державної соціальної політики, вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення та забезпечує соціальний захист громадян; виступає стороною соціального діалогу на національному рівні, сприяє його розвитку, відповідно до закону проводить консультації з іншими сторонами соціального діалогу щодо проектів законів, інших нормативно-правових актів з питань формування і реалізації державної соціальної та економічної політики, регулювання трудових, соціальних, економічних відносин; забезпечує підготовку проєктів законів щодо державних соціальних стандартів і соціальних гарантій. Згідно з частинами другою та третьою статті 49 Закону № 794-VII акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України. Акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 2 Закону № 794-VII основними завданнями Кабінету Міністрів України є, зокрема, забезпечення проведення бюджетної, фінансової, цінової, інвестиційної, у тому числі амортизаційної, податкової, структурно-галузевої політики; політики у сферах праці та зайнятості населення, соціального захисту, охорони здоров`я, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування Відповідно до ст. 19 Закону № 794-VII діяльність Кабінету Міністрів України спрямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, а також Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України, вирішення питань державного управління у сфері економіки та фінансів, соціальної політики, праці та зайнятості, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, природокористування, правової політики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина, запобігання і протидії корупції, розв`язання інших завдань внутрішньої і зовнішньої політики, цивільного захисту, національної безпеки та обороноздатності. Кабінет Міністрів України здійснює постійний контроль за виконанням органами виконавчої влади Конституції України та інших актів законодавства України, вживає заходів щодо усунення недоліків у роботі зазначених органів. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 20 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України у сферах соціальної політики, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, зокрема, забезпечує проведення державної соціальної політики, вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення та забезпечує соціальний захист громадян. Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 БК України визначено, що за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, Вища рада правосуддя та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Державна судова адміністрація України, Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників. Відповідно до пункту 47 частини першої статті 2 БК України розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету. Пунктом 1 параграфу 32 Регламенту КМУ визначено, що проєкти актів Кабінету Міністрів України готуються на основі та на виконання Конституції і законів України. Підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України доповнено, зокрема, пунктом 26, яким передбачено, що окремі положення ряду законів України, в тому числі, статті 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Зокрема, вказаними положеннями Закону № 3551-XII передбачено пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них (стаття 12), особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 13), учасникам війни (стаття 14), особам, на яких поширюється чинність цього Закону (стаття 15), особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною (стаття 16). Відповідно до Закону України від 25.12.1998 № 367-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статтю 12 Закону № 3551-XII було доповнено частиною четвертою такого змісту: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком». На реалізацію приписів пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 112, якою передбачено, що районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1390 гривень (абзац 7 підпункту 1 пункту 1). Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до частини першої статті 5 та частини другої статті 46 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, а позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Висновки суду апеляційної інстанції. 14. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що Кабінет Міністрів України є вищим колегіальним органом у системі органів виконавчої влади, до повноважень якого належить, серед іншого, забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального забезпечення. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 826/7011/16, від 16.02.2021 у справі № 320/950/19. 15. Разом з тим, Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження встановлювати розмір разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій та визначати порядок виплати такої допомоги, а забезпечення її виплати покладено на Міністерство соціальної політики України, як головного розпорядника бюджету для виплати грошової допомоги. 16. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі [PERSON] заявлені вимоги лише щодо задоволення його позову в частині вимог про визнання протиправним та нечинним абзацу 7 підпункту 1 пункту 1 Постанови № 112 у частині осіб, які віднесені до учасників бойових дій. Втім, як було встановлено вище, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2021 провадження у справі в цій частині позовних вимог [PERSON] було закрито і предметом судового розгляду, за результатами якого судом першої інстанції ухвалено рішення, що є предметом апеляційного оскарження Позивачем, були інші позовні вимоги, щодо яких судом викладено відповідні правові висновки. При цьому, суд апеляційної інстанції відзначає, що вказана ухвала суду про закриття провадження Позивачем не оскаржується; цю апеляційну скаргу подано виключно на рішення суду першої інстанції. 17. У контексті аналізу даного питання судова колегія відзначає, що згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Отже, заявлені Позивачем апеляційні вимоги не можуть бути задоволені з огляду на вищевикладене. 18. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що повноваження встановлювати розмір разової грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій та визначати порядок виплати такої допомоги КМУ були делеговані вищенаведеними законодавчими приписами, яких він повинен був дотримуватися та виконувати. Разом з тим, підготовки, розроблення, аналіз, оприлюднення проєкту, встановлення строку для подання пропозицій та зауважень, погодження із уповноваженим органом, здійснення правової експертизи Мін`юстом, розгляд, узгодження, прийняття, підписання, затвердження, реєстрації, оформлення, видання, оприлюднення Постанови № 112 від 19.02.2020 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» були проведені Відповідачем з дотриманням відповідних вимог законодавства, у межах наданих йому повноважень, що підтверджується матеріалами цієї справи /т.1 а.с. 36-61/. 19. Також, судова колегія зазначає, що забезпечення виплати, зокрема у 2020 році, разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії ї соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», до повноважень КМУ не належить і віднесено до компетенції Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України та Міністерства соціальної політики України, які не є Відповідачами в цій справі. 20. Аналізуючи доводи Апелянта, судова колегія відзначає, що фактично його право на захист якого він звернувся до суду з цією скаргою, вже захищено судовим рішенням у справі № 640/21867/20, яке набрало законної сили, та яким було визнано протиправним і нечинним абзац 7 підпункту 1 пункту 1 Постанови КМУ № 112, тобто саме те положення, яке розповсюджується на Позивача та стосується його прав і інтересів, як учасника бойових дій. Решта положень вказаної Постанови КМУ поширюється на інші категорії осіб, до яких Позивач не належить. Тож, як було правильно встановлено судом першої інстанції, всі інші положення Постанови КМУ № 112, окрім абзацу 7 підпункту 1 пункту 1, не впливають на коло прав та обов`язків Позивача, що виключає правові підстави для задоволення відповідних позовних вимог. 20. Доводи Апелянта про те, що він є учасником бойових дій і що у 2020 році Відповідач повинен був йому виплатити разову грошову допомогу в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, що складає 8190,00 грн, судова колегія відхиляє з підстав, наведених вище. 21. Твердження Апелянта про те, що він наділений правом на оскарження постанови КМУ № 112, оскільки він є суб`єктом, на якого поширюється її дія, і що прийняття такого нормативно-правового акта, зокрема в частині абзацу 7 підпункту 1 пункту 1, призвело до звуження змісту та обсягу його прав, як ветерана війни - учасника бойових дій, апеляційний суд до уваги не приймає, з огляду на вищевикладене, і ще раз наголошує, що вказана Постанова КМУ поширюється на права та інтереси Позивача виключно в частині абзацу 7 підпункту 1 пункту 1, оскільки решта її приписів врегульовує соціальні виплати категоріям осіб, до яких Позивач не належить. 22. Доводи Апелянта про те, що судовим рішенням у справі № 640/9677/20, яке набрало законної сили, визнано протиправним та нечинним абзац 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови КМУ № 112, колегія суддів приймає до уваги, але зазначає, що такі доводи не підтверджують наявності правових підстав для задоволення апеляції Позивача, а саме заявлених у ній вимог про визнання протиправним і нечинним абзацу 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови КМУ № 112. Крім того, абзац 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови КМУ № 112 на Позивача не поширюється, оскільки стосується виплат особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи, тобто категорії осіб, до яких Позивач не належить. 22. Доводи Апелянта про те, що проєкт спірної Постанови був розроблений на виконання норм Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», які не відповідають Конституції України, судова колегія відхиляє, оскільки підставою для розроблення відповідного проєкту був підпункт 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України, яким передбачено, що окремі положення ряду законів України, в тому числі, статті 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Разом з тим, судова колегія зазначає, що спірна постанова КМУ була прийнята 19.02.2020, а вказана норма права, яка передбачає можливість встановлення КМУ разової грошової допомоги до 05 травня в іншому розмірі ніж визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», фактично втратила чинність лише з 27.02.2020. Водночас, колегія суддів вказує, що такі обставини, а також факт набуття цією постановою КМУ, зокрема в частині абзацу 7 підпункту 1 пункту 1, ознак протиправності (після прийняття КС України відповідного рішення) були предметом судового розгляду у справі № 640/21867/20, про що вже зазначалося вище, та у звязку з чим провадження в цій справі № 640/13224/20 у відповідній частині позовних вимог, які зараз Апелянтом заявлено як вимоги його апеляційної скарги, було закрито. З цих підстав суд апеляційної інстанції відхиляє наведені доводи Апелянта. 23. Аналізуючи всі доводи апелянта, колегія суддів приймає до уваги правові висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 24. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову в цій справі. 25. Таким чином, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 242 КАС України. 26. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 27. Отже, апеляційна скарга [PERSON] підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року - без змін. 28. Розподіл судових витрат. Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають і заяви позивача про розподіл судових витрат задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: denied