Рішення адміністративного суду від 2022-06-07 00:00:00+03

[PERSON] , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Краснопільської селищної ради, в якій просила: 1) визнати рішення Краснопільської селищної ради №463 від 28.05.2021 року "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Краснопільської селищної ради" в частині надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,0005 га ріллі, кадастровий номер 5922355100:09:001:0135 протиправним та таким, що підлягає скасуванню; 2) зобов`язати Краснопільську селищну раду повторно розглянути клопотання [PERSON] від 21.04.2021р. щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Краснопільська селищна територіальна громада, Краснопільського району, Сумської області, земельна ділянка 5922355100:09:001:0135 (бажане розташування згідно графічних матеріалів - додатку до клопотання), для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року позовну заяву [PERSON] до Краснопільської селищної ради про визнання рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення 8 сесії 8 скликання від 28.05.2021 №463 Краснопільської селищної ради "Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Краснопільської селищної ради" в частині, що стосується надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0005га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту Краснопільської селищної ради. Зобов`язано Краснопільську селищну раду повторно розглянути заяву [PERSON] від 21.04.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту Краснопільської селищної ради, та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України з урахуванням висновків суду. Стягнуто з Краснопільської селищної ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00коп. Позивач, не погодившись із вказаним рішенням в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року у справі № 480/8812/21 в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу, та прийняти постанову, якою стягнути з Краснопільської селищної ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12442 грн. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку в частині відмови в задоволенні клопотання позивача про розподіл судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу у сумі 12442 гривні, обгрунтовуючи це тим, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала затрат значного часу та коштів. Так, позивач звертає увагу, що аналіз акту-приймання передачі наданих послуг від 01.09.2021 року, додаток до договору про надання правничої допомоги від 10.06.2021 року №10/06/7-21 свідчить, що послуги, які надавались адвокатом позивачу є дійсними та необхідними, витрати на їх отримання були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтований. Виключення (зменшення) будь-якої послуги призвело б до неможливості захисту порушених прав позивача незалежно від складності справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України). Позивач наголошує, що матеріали справи не містять клопотання про зменшення витрат на оплату правничої роботи адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, хоча про їх орієнтовний розмір - позивач вказував у позовній заяві. На думку, апелянта, не наведено жодного доводу, який би свідчив про не співмірність заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу зі складністю справи, характером та обсягом виконаних робіт або не підтвердження вимоги про стягнення на користь позивача витрат на професійну допомогу належними та допустимими доказами. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу позивача. На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач подав до Краснопільської селищної ради клопотання від 21.04.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею до 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності, кадастровий номер 5922355100:09:001:0135, розташованої за межами населеного пункту на території Краснопільської селищної територіальної громади (а.с.12). При цьому, до клопотання було додано копію паспорту та РНОКПП, графічні матеріали земельної ділянки (а.с.13-15). Рішенням восьмої сесії восьмого скликання № 463 від 28.05.2021 Краснопільська селищна рада надала позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,0005 га ріллі, кадастровий номер 5922355100:09:001:0135, розташованої за межами населеного пункту Краснопільської селищної ради (а.с.18, 46, 63, 65). Позивач не погодився з таким рішенням Краснопільської селищної ради, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення в частині, що стосується надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0005га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту Краснопільської селищної ради не може відповідати критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд вбачав необхідним визнати таке рішення у вказаній частині протиправним, скасував його, та зобов`язав відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 21.04.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту Краснопільської селищної ради, та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України з урахуванням висновків суду. Крім того, під час розподілу судових витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу та зменшив розмір витрат на правничу допомогу до 1000 грн. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині зменшення розміру стягнутих витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1 ч.3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Зокрема, згідно ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Так, відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на положення ч.6 та ч.7 ст. 134 КАС України відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20). Згідно пунктів 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 р. за №5076-VI (далі по тексту - Закон №5076-VI) до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Згідно ч. 1 ст. 26 Закону №5076-VI документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження витрат з оплати правової допомоги подано наступні документи: копію договору про надання правової допомоги від 10.06.2021, укладеного між адвокатом Абідовим Р.Т. та позивачем (а.с.19-22, далі - Договір), Додаткову угоду №1 від 30.07.2021, укладену між адвокатом Абідовим Р.Т. та позивачем (а.с.23, далі - Додаткова угода), попередній розрахунок сум судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи від 31.08.2021 (а.с.29-31, далі - Попередній розрахунок), акт приймання-передачі наданих послуг від 01.09.2021 (а.с.27-28, далі - Акт приймання-передачі наданих послуг), ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с.32) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.33). Так, між позивачем та адвокатом було підписано Акт приймання-передачі наданих послуг, в якому вказано, що у період з 10.06.2021 по 01.09.2021 адвокат надав позивачу наступні послуги з правової допомоги по справі щодо відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Краснопільська селищна територіальна громада, Краснопільського району, Сумської області, земельна ділянка 5922355100:09:001:0135 для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га передбачені Договором від 10 червня 2021 року, на підставі чого розраховано розмір гонорару: 1) зустріч, надання правової інформації, консультації і роз`яснень із правових питань клієнту, узгодження правової позиції щодо ненадання відповіді на клопотання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою:Краснопільська селищна територіальна громада, Краснопільського району, Сумської області, земельна ділянка 5922355100:09:001:0135 (бажане розташування згідно графічних матеріалів додатку до клопотання), для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га від 21.04.2021 - з розрахунку 1 година часу з сумою гонорару в 1189,50грн.; 2) підготовка та подання скарги щодо ненадання відповіді на клопотання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: Краснопільська селищна територіальна громада, Краснопільського району, Сумської області, земельна ділянка 5922355100:09:001:0135 (бажане розташування згідно графічних матеріалів - додатку до клопотання), для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га від 14 червня 2021р. - з розрахунку 2 години часу з сумою гонорару в 2379,00грн.; 3) отримання, ознайомлення та правовий аналіз рішення №463 від 28.05.2021 року - з розрахунку 1 година часу з сумою гонорару в 1189,50грн.; 4) зустріч, надання правової інформації, консультації і роз`яснень із правових питань клієнту, узгодження правової позиції щодо рішення №463 від 28.05.2021 року - з розрахунку 1 година часу з сумою гонорару в 1500,00грн.; 5) підготовка та подання адміністративного позову визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - з розрахунку 4 години часу з сумою гонорару в 6000 грн. Вказані вище документи відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-14 та підтверджують факт понесення витрат саме у цій справі. Таким чином, розмір понесених позивачем витрат в ході судового розгляду справи підтверджується належними та допустимими в розумінні КАС України доказами. Крім того, при вирішенні цього питання колегією суддів ураховується, що жодних заперечень чи клопотань щодо незгоди із заявленим до відшкодування розміром чи зменшення витрат на правничу допомогу відповідач до суду не надіслав. З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку про те, що за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції, вирішуючи питання розподілу судових витрат, не міг оцінювати відповідність їх розміру критеріям, що передбачені у частині п`ятій статті 134 КАС України, та, відповідно, самостійно зменшувати розмір заявлених до відшкодування сум. Проаналізувавши матеріали справи, доводи позивача, розрахунки наданих послуг, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд приходить до висновку щодо задоволення апеляційної скарги позивача та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Краснопільської селищної ради на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12442 грн. Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню, зробив передчасні висновки. Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року по справі № 480/8812/21, в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Краснопільської селищної ради на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12442 (дванадцять тисяч чотириста сорок дві) гривні 00 копійок. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: granted