Рішення адміністративного суду від 2022-08-31 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5533020 від 26.06.2022 про притягнення [PERSON] до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляд штрафу у розмірі 340 грн скасувати; - провадження у адміністративній справі відносно [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; -\~стягнути з Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на користь [PERSON] судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 26.06.2022 близько 15 години 10 хвилин інспектором роти №2 батальйону №1 УПП в Житомирській області Королем Миколою Ігоровичем щодо нього складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №5533020 від 26.06.2022 у відповідності до змісту якої, він, керуючи автомобілем VOLVO V40, реєстраційний номер [NUMBER] , у м.Житомирі, по вул.В.Бердичівська, 74, не виконав вимогу дорожнього знаку Проїзд заборонено, чим порушив вимоги п.8.4 ПДР. Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки: при її винесенні були порушені його права, зокрема представник поліції, зупинивши транспортний засіб під його керуванням не представився, не повідомив про причини застосування превентивних заходів, не повідомив про застосування відеозйомки на нагрудний відеореєстратор (бодікамеру), не повідомив про причину зупинки транспортного засобу; в постанові про адміністративне правопорушення відсутні відомості щодо технічного засобу, яким здійснювалась фіксація порушення; працівником поліції не проведено підготовку справи до розгляду та не повідомлено його про початок розгляду справи, не роз`яснено права та обов`язки; відсутні докази про порушення вимог п.8.4 ПДР. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 29 липня 2022 року на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, оскільки спірна постанова є правомірною. В обґрунтування відзиву зазначає, що інспектором дотримано процедуру розгляду справи, виконано вимоги ст.ст.268, 279 КУпАП, роз`яснено позивачу його права, що підтверджується відеозаписом. Зауважує, що позивач [PERSON] , керуючи автомобілем VOLVO V40, реєстраційний номер [NUMBER] , у м.Житомирі по вул.В.Бердичівська, 74, не виконав вимогу дорожнього знаку "Проїзд заборонено", чим порушив вимоги п.8.4.(в) Правил дорожнього руху. Щодо заявленої позивачем суми на правову допомогу зазначає, що позивачем не надано документального підтвердження понесення таких витрат, а також їх розрахунку, тому у їх стягненні з відповідача слід відмовити. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Cудом встановлено, що 26 червня 2022 року о 15 годині 10 хвилин інспектором УПП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції 1 батальйону 1 роти Королем Миколою Івановичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5533020, згідно якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП\~та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно змісту вищевказаної постанови, 26 червня 2022 року о 15 годині 07 хвилин в м.Житомирі по вул.Велика Бердичівська, 74, [PERSON] , керуючи транспортним засобом VOLVO V40, реєстраційний номер [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку Проїзд заборонено, чим порушив вимоги п.8.4 (в) Правил дорожнього руху. Не погоджуючись зі спірною постановою та вважаючи її протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам ч.2\~ст.2 КАС України, суд зазначає наступне. Частиною другою\~статті 19\~Конституції України проголошено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі. Підпунктом «в» пункту 8.4 розділу 8 Правил дорожнього руху передбачено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Відповідно до підпункту 3.21 пункту 33.3. розділу 33 Правил дорожнього руху, дорожнй знак "В`їзд заборонено" забороняє в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8 5.8 "Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів"; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 "В`їзд заборонено" повинен застосовуватися разом з табличкою 7.9 "Смуга руху"; запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно -рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань). Згідно ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ч.1 ст.122 КУпАП. За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. Разом з тим, доданим Управлінням патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції до поданого відзиву на позовну заяву компакт-диском з відеофайлом (портативний реєстратор № 475026, відомості про вказаний пристрій зазначено в п.5 спірної постанови), який досліджено судом, не підтверджуються обставини, викладені в спірній постанові, а саме, що: 26 червня 2022 року о 15 годині 07 хвилин в м.Житомирі по вул.Велика Бердичівська, 74, [PERSON] , керуючи транспортним засобом VOLVO V40, реєстраційний номер [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку Проїзд заборонено, чим порушив вимоги п.8.4 (в) Правил дорожнього руху. Суд звертає увагу на те, що на компакт - диску зафіксовано розмову двох невстановлених осіб в невстановленому траспортному засобі в невстановленому місці, що не свідчить про порушення позивачем п.8.4 (в) Правил дорожнього руху за обставин, зазначених відповідачем у постанові. Інших доказів вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП,\~матеріали справи не містять. Суд не досліджує інші аргументи сторін, покладені в основу позову та відзиву, оскільки такі не впливають на висновки суду у цій справі. В контексті наведеного необхідно також відзначити, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Таким чином, відповідачем не доведено правомірність накладення на [PERSON] адміністративного стягнення за порушення вимог підпункту «в» пункту 8.4. розділу 8 Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1\~ст.122 КУпАП. Частиною першою та другою статті 77 КАС України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених\~статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Положеннями\~статті 90 КАС України\~визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи відсутність належних доказів правомірності постанови серії ЕАР №5533020 від 26.06.2022, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині її скасування. Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі №588/589/16-а (провадження №К/9901/34755/18) сформовано позицію, що системний аналіз норм\~КУпАП\~та\~КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених\~статтею 221 КУпАП\~випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. За таких обставин, позовна вимога в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача [PERSON] за ч.1 ст.122 КУпАП\~задоволенню не підлягає. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1, 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано: договір про надання правової (правничої) допомоги від 29 червня 2022 року; акт наданих послуг правничої допомоги від 05 липня 2022 року до договору від 29.06.2022; квитанцію до прибуткового касового ордеру №б/н від 05 липня 2022 року на суму 4000 грн. Суд також зазначає, що орієнтовна сума понесених позивачем витрат в розмірі 4000 грн зазначалась в позовній заяві, а вищенаведені докази на їх пітвердження було надіслано відповідачу разом додатками до позовної заяви. Беручи до уваги те, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджений належними та допустимими доказами, відсутність клопотання відповідача про зменшення таких витрат, виходячи з критеріїв їх реальності та співмірності із складністю справи, суд вважає за необхідне стягнути з Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача [PERSON] 4\~000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.139 КАС України, з Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 496,20 грн .

Результат розгляду: partial