Рішення адміністративного суду від 2022-07-06 00:00:00+03

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває зазначена вище адміністративна справа. 05 січня 2022 року до Вінницького окружного адміністративного суду, до подання позовної заяви, надійшла заява позивачів про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що якщо судом не буде забезпечено позов по даній заяві, то в подальшому під час розгляду справи в суді, відповідач безперешкодно може здійснювати розпорядження спірними земельними ділянками, чим істотно ускладниться, в тому числі унеможливиться в подальшому розгляд питання про отримання заявниками у власність спірних земельних ділянок. Таким чином, у заяві позивачі просили суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом: - заборони Літинській селищній раді Вінницького району Вінницької області вчиняти будь-які дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: 0522481800:01:000:0292, 0522481800:01:000:0297, 0522481800:01:000:0309, 0522481800:01:000:0318, 0522481800:01:000:0314, 0522481800:01:000:0311, 0522481800:01:000:0317, 0522481800:01:000:0300, 0522481800:01:000:0299, 0522481800:01:000:0294, 0522481800:01:000:0316, 0522481800:01:000:0302, 0522481800:01:000:0320, 0522481800:01:000:0301, 0522481800:01:000:0312, 0522481800:01:000:0322, 0522481800:01:000:0321, 0522481800:01:000:0307, 0522481800:01:000:0303, 0522481800:01:000:0298, 0522481800:01:000:0310, 0522481800:01:000:0308, 0522481800:01:000:0315, 0522481800:01:000:0305, 0522481800:01:000:0319, 0522481800:01:000:0313, 0522481800:01:000:0295, 0522481800:01:000:0296, саме: передавати зазначені земельні ділянки у власність або у користування, іншим чином розпоряджатися земельними ділянками, змінювати їх конфігурацію, межі, змінювати цільове призначення, змінювати склад угідь, змінювати кадастрові номери, вчиняти дії щодо поділу земельних ділянок, надавати дозволи на виготовлення технічної документації та проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджувати третім особам розроблені технічні документації та проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також вчиняти інші дії, які можуть стати підставою для внесення відомостей до Державного реєстру речових права на нерухоме майно щодо зазначених земельних ділянок до набрання рішення по даній адміністративній справи законної сили; - заборони державним кадастровим реєстраторам Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (у тому числі тим, що провадять свою діяльність на районному рівні) вносити до Державного земельного кадастру будь-які реєстраційні відомості (зміни), що стосуються земельних ділянок кадастрові номери: 0522481800:01:000:0292, 0522481800:01:000:0297, 0522481800:01:000:0309, 0522481800:01:000:0318, 0522481800:01:000:0314, 0522481800:01:000:0311, 0522481800:01:000:0317, 0522481800:01:000:0300, 0522481800:01:000:0299, 0522481800:01:000:0294, 0522481800:01:000:0316, 0522481800:01:000:0302, 0522481800:01:000:0320, 0522481800:01:000:0301, 0522481800:01:000:0312, 0522481800:01:000:0322, 0522481800:01:000:0321, 0522481800:01:000:0307, 0522481800:01:000:0303, 0522481800:01:000:0298, 0522481800:01:000:0310, 0522481800:01:000:0308, 0522481800:01:000:0315, 0522481800:01:000:0305, 0522481800:01:000:0319, 0522481800:01:000:0313, 0522481800:01:000:0295, 0522481800:01:000:0296; - заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо земельних ділянок з 0522481800:01:000:0292, 0522481800:01:000:0297, 0522481800:01:000:0309, 0522481800:01:000:0318, 0522481800:01:000:0314, 0522481800:01:000:0311, 0522481800:01:000:0317, 0522481800:01:000:0300, 0522481800:01:000:0299, 0522481800:01:000:0294, 0522481800:01:000:0316, 0522481800:01:000:0302, 0522481800:01:000:0320, 0522481800:01:000:0301, 0522481800:01:000:0312, 0522481800:01:000:0322, 0522481800:01:000:0321, 0522481800:01:000:0307, 0522481800:01:000:0303, 0522481800:01:000:0298, 0522481800:01:000:0310, 0522481800:01:000:0308, 0522481800:01:000:0315, 0522481800:01:000:0305, 0522481800:01:000:0319, 0522481800:01:000:0313, 0522481800:01:000:0295, 0522481800:01:000:0296, а саме: реєструвати право користування (оренди) на зазначені земельні ділянки відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншим чином розпоряджатися земельною ділянкою, вносити відомостей до Державного реєстру речових права на нерухоме майно щодо зазначених земельних ділянок до набрання рішення по даній адміністративній справи законної сили. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06 січня 2022 року заяву позивачів про забезпечення позову задоволено повністю. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, [PERSON] (особа, яка не є учасником у справі) подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Зокрема, в обгрунтування скарги, [PERSON] вказує, що оскаржуваною ухвалою порушено її права та створено перешкоди в реалізації її права, визначеного статтею 118 Земельного кодексу України на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, на яку їй було надано відповідне рішення Літинської селищної ради від 23.12.2021 року 14 сесії 8 скликання №3202 та розроблено проект з присвоєнням кадастрового номера 0522481800:01:000:0302. Представником позивачів подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, заявники зазначили, що у разі невжиття вказаних заходів забезпечення позову унеможливить використати своє законне право на землю та настануть негативні наслідки для заявників, що зумовить виникнення інших судових спорів для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль. Таким чином, забезпечення позову в даному випадку спрямоване виключно на збереження існуючого стану учасників справи, а тому не порушуватиме права та інтереси інших осіб. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову нівелює можливість судового захисту у даній справі за визначеним предметом спору. Тому, ініціювання представником заявників перед судом застосування заходів забезпечення позову є обґрунтованими та спрямоване для того, щоб спір був вирішений в межах даного судового процесу і у разі задоволення позовних вимог відновлення порушених прав позивача відбулось без пред`явлення нових позовів та породження чергових судових спорів. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Відповідно до ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України). Підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. За умовами, визначеними у ч.ч.1 та 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб. Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України). При розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. В даному випадку, колегія суддів вважає, що заявники не навели обґрунтованих підстав \~необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Літинській селищній раді вчиняти будь-які дії щодо спірних земельних ділянок, державним кадастровим реєстраторам Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області вносити до Державного земельного кадастру будь-які реєстраційні відомості (зміни), що стосуються земельних ділянок, а також, \~\~заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо цих земельних ділянок. Колегія суддів вважає хибним твердження заявників, що \~у випадку, якщо судом не буде забезпечено позов по даній заяві, то в подальшому під час розгляду справи в суді, відповідач безперешкодно може здійснювати розпорядження спірними земельними ділянками, чим істотно ускладниться, в тому числі унеможливиться в подальшому розгляд питання про отримання заявниками у власність спірних земельних ділянок, оскільки судом не встановлено будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може ускладнити виконання рішення суду чи призвести до необхідності докладати значні зусилля для відновлення прав позивачів. Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: - звернення громадянина з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; - надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; - розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадянина проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; - погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України; - затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Тобто отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є одним з початкових етапів визначеної законом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. Водночас, виходячи з приписів статей 116, 118 Земельного кодексу України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою не означає позитивного рішення про надання земельної ділянки у власність. Аналогічна правова позиція висловлена у багатьох рішеннях Верховного Суду, зокрема у постанові 27.02.2018 в справі № 545/808/17, постанові від 26.02.2019 в справі № 826/5737/16 та постанові від 17.04.2019 в справі № 461/8315/17. Із наведеного слідує, що зміст заяви про забезпечення адміністративного позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно положень ст. 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки позивачами не наведено жодних належних та достатніх доводів в підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулись до суду. Згідно із п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих особою, яка звернулась з відповідною заявою, на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду без вжиття заходів задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивними вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України). Колегія суддів при здійснення апеляційного розгляду також враховує правову позицію Європейського суд з прав людини, викладену у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України", в якій суд зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, та і за законом. У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного прав. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" ефективний засіб - це запобігання тому щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Враховуючи вище викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивачів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, колегія суддів приходить до висновку, що подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню. Водночас, відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Так, обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, [PERSON] зазначила, що оскаржуваною ухвалою від 06 січня 2022 року порушено її права та створено перешкоди в реалізації її права, визначеного статтею 118 Земельного кодексу України на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, на яку їй було надано відповідне рішення Літинської селищної ради від 23.12.2021 року 14 сесії 8 скликання №3202 та розроблено проект з присвоєнням кадастрового номера 0522481800:01:000:0302. Отже, беручи до уваги вимоги ст. 308 КАС України, доводи апеляційної скарги [PERSON] , колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 06 січня 2022 року підлягає скасуванню в частині заборони Літинській селищній раді вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, на яку [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства, на яку їй було надано відповідне рішення Літинської селищної ради від 23.12.2021 року 14 сесії 8 скликання №3202 та розроблено проект з присвоєнням кадастрового номера 0522481800:01:000:0302. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до частини першої ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Згідно з частиною другою ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 06 січня 2022 року підлягає скасуванню частково у зв"язку з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання щодо забезпечення позову.

Результат розгляду: partial