Рішення адміністративного суду від 2023-03-29 00:00:00+03

У лютому 2022 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач, Укртрансбезпека), в якому просила: - скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серія ВМ №00009540 від 02.02.2022 року, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8500,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що під час винесення спірної постанови не було враховано, що вантажівка була з`єднана з напівпричепом контейнеровозом з самоскидкою установкою Berger N-31SK та може перевозити фактичну масу понад 44 т.. В постанові не вказано з яких нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу виходила службова особа при встановленні перенавантаження на 6.9% (7,554 тон). Також постанова не містить встановленої маси транспортного засобу, та не було враховано, що транспортний засіб є контейнеровозом. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.02.2023 року позовні вимоги задоволено повністю. Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач є власником транспортного засобу марки Freightliner Conventional, реєстраційний номер [NUMBER] , тип транспортного засобу вантажний сідловий тягач-Е, маса без навантаження складає 7800,00 кг.. Згідно копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , позивач є власником транспортного засобу марки Berger N-31SK, реєстраційний номер [NUMBER] , тип транспортного засобу напівпричіп н/пр-самоскид-Е, маса без навантаження складає 7890,00 кг.. 02.02.2022 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченко В.О. була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії ВМ №00009540 від 02.02.2022 року Відповідно до вказаної постанови, 04.12.2021 року о 10 год. 31 хв. за адресою: М 05 Київ-Одеса, км 36+303, зафіксовано транспортний засіб марки Freightliner Conventional, реєстраційний номер [NUMBER] , де відповідальна особо допустила рух транспортного засобу із перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 6.9% (7.554 тон), відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП. В наслідок чого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.. Згідно копії товарно-транспортної накладної серії 12 ААИ №193737 від 03.12.2021 року маса товару становить 27 т., маса брутто становить 44,31 т.. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не подано будь-яких доказів щодо вимірювання фактичної загальної маси (ваги) транспортного засобу позивача та доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів, не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження, зазначеному розміру перевищення навантаження визначеному в тонах. Крім цього, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем залишено поза увагою вимоги п.4 Правил про допустиме перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до п.22.5 ПДР України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м. (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м.), за висотою від поверхні дороги - 4 м. (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м.), за довжиною - 22 м. (для маршрутних транспортних засобів - 25 м.), фактичну масу понад 40 т. (для контейнеровозів - понад 44 т., на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т. (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т.), здвоєні осі - 16 т., строєні - 22 т. (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т., здвоєні осі - 18 т., строєні - 24 т.) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т., здвоєні осі - понад 16 т., строєні осі - понад 22 т. або фактичною масою понад 40 т. (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т., здвоєні осі - понад 18 т., строєні осі - понад 24 т. або фактичною масою понад 44 т., а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т.) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Відповідно до ч.2 ст.132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. В обґрунтування позову було зазначено, що при ухваленні оскаржуваної постанови не було враховано, що транспортний засіб є контейнеровозом, вантажівка була з`єднана з напівпричепом контейнеровозом з самоскидкою установкою Berger N-31SK та може перевозити фактичну масу понад 44 т.. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне. Як вбачається з наданих позивачем суду копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, позивач є власником транспортного засобу марки Freightliner Conventional, реєстраційний номер [NUMBER] , тип транспортного засобу вантажний сідловий тягач-Е, та транспортного засобу марки Berger N-31SK, реєстраційний номер [NUMBER] , тип транспортного засобу напівпричіп н/пр-самоскид-Е, тобто в зазначених свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів не вказано, що позивач є власником контейнеровозу. Крім цього у Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 року за №363 (далі - Наказ №363), наведено визначення: вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше). Також Наказом №363 дано визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів. Відповідно до п.п.17.2 - 17.5 Наказу №363 забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: - розпізнавальний знак; номер контейнера; - найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб. м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час i останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Крім Цього, відповідно до вимог п.17.15 Наказу №363 після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил навісити бірку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача. Відповідно до вимог законодавства забороняється перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів. В матеріалах справі відсутні докази, того що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортними засобами, які належать позивачу, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в контейнерах, згідно з їх призначенням. Тобто, позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм та не використовувався в момент зафіксованого порушення як контейнеровоз. Таким чином, максимально допустиме навантаження для транспортного засобу позивача відповідно до п.22.5 ПДР України є 40 т.. Щодо посилання в позовній заяві на те, що в оскаржуваній постанові не вказано з яких нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу виходила службова особа при встановленні перенавантаження на 6.9% (7,554 тон), колегія суддів зазначає наступне. Відповідачем до матеріалів справи були додані матеріали за постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серія ВМ №00009540 від 02.02.2022 року, з яких, а саме з інформаційної картки габаритно-вагового контролю вбачається, що загальна маса транспортного засобу позивача в момент проведення габаритно-вагового контролю склала 47,554 т.. Формула розрахунку відсотка перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами така: відсоток перевищення = ((Хфакт - Хнорм - похибка пристрою) / Хнорм) * 100%, де: - Хфакт фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); - Хнорм нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР України: - похибка пристрою - регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Хфакт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр), та становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ-100 мм, для параметру висоти ТЗ-60 мм, для параметру загальної маси Т3 - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для 16% від фактичного навантаження на осi. Отже, враховуючи наявні дані та формулу, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси ТЗ складає: ((47,554 т. - 40,000 т. - (10% * 47,554 т.)) / 40,000 т.) * 100% = 6,9%., що в свою чергу становить перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, на 7,554 т. (47,554 т. - 40,000 т.). Таким чином, у оскаржуваній постанові зазначено виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. Щодо посилання позивача на невідповідність оскаржуваної постанови нормам діючого законодавства та посилання на те, що оскаржувана постанова містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, колегія суддів зазначає наступне. Оскаржувана постанова, як така, містить всю необхідну інформацію, передбачену ст.283 КУпАП, зокрема, дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, моделі номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки, що настають у разі несплати штрафу, а також порядок оскарження постанови, відривну квитанцію і зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення вигляді штрафу; адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації. Окрім того, відповідно до п.17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. Також, колегія суддів зазначає, що доводи позивача та суду першої інстанції, що оскаржувана постанова не в повній мірі відповідає вимогам Інструкцій з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства Інфраструктури України від 27.09.2021 року №512, є помилковими, оскільки оскаржувана постанова містить необхідну інформацію, передбачену ст.283 КУпАП, який є законом, має вищу юридичну силу по відношенню до вказаної Інструкції, і саме за порушення норм КУпАП позивача було притягнуто відповідальності. Також колегія суддів вважає помилковим посилання позивача та суду першої інстанції на товарно-транспортну накладну, оскільки наявність ТТН серії 12ААИ №193737 від 03.12.2021 року не свідчить про відсутність факту перевищення ваги, оскільки ТТН не є документом суворої звітності (обліку), а тому не може мати визначальний (пріоритетний) вплив в межах даної справи та повинна оцінюватись в сукупності з іншими доказами. При цьому, слід наголосити, що відповідно до 1 Розділу Правил товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами. Наведене формулювання свідчить, що ТТН в першу чергу є документом комерційно-господарського характеру, що складається суб`єктами підприємницької діяльності з метою обліку товарно-матеріальних цінностей. Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.07.2019 року у справі №802/518/17-а, у якій судом було зазначено, що посилання позивача на те, що перевезення позивачем товару відповідно до товарно-транспортної накладної, з урахуванням нормативної ваги автомобіля та причепу, виключає перевантаження транспортних засобів, Верховний Суд вважає необґрунтованими. Так, відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу. Наведене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення даного позову про визнання протиправним та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії ВМ №00009540 від 02.02.2022 року. Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню. Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023 року було відстрочено Державній службі України з безпеки на транспорті сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення рішення по справі, за таких обставин з апелянта підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 744,30 грн..

Результат розгляду: granted