Рішення адміністративного суду від 2022-03-17 00:00:00+02

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років з 86% на 70 % сум грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром з 01.04.2019 року при її перерахуванні на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року по справі № 420/5349/21; Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] за вислугу років з 01.04.2019 року, виходячи з основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром та виплатити різницю між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час починаючи з 01.08.2021 року. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії [PERSON] за вислугу років з 86% на 70 % сум грошового забезпечення та обмеження пенсії [PERSON] максимальним розміром з 01.04.2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років [PERSON] з 01.04.2019 року виходячи з основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром та виплатити різницю між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 01.09.2021 року. У решті позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права. Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 1996 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 86% від відповідних сум грошового забезпечення. У 2018 році у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.01.2018 року був проведений перерахунок пенсійної виплати позивача на підставі п.п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», відповідно до зазначеного перерахунку основний розмір пенсії [PERSON] складав 70% грошового забезпечення (вислуга років 32) у розмірі 8809,50 грн. Позивач оскаржив до суду рішення про перерахунок пенсії в частині зменшення відсоткового значення грошового забезпечення з 86% до 70%. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року по справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 420/1980/20 позов [PERSON] задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 року [PERSON] з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 86 процентів грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, з урахування раніше фактично виплачених сум, без обмеження граничного розміру. На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року у справі № 420/1980/20, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснило з 01.01.2018 року перерахунок пенсії [PERSON] з розрахунку 86% грошового забезпечення (вислуга років 32) у розмірі 10823,10 грн. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року по справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 420/5349/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії [PERSON] з 01.04.2019 року на підставі оновленої довідки Одеського територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ЮО88457 від 19.02.2021 року станом на 05.03.2019 року з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, викладені у листі від 24.03.2021 року № 4308-3735/Ч-02/8-1500/21, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 року на підставі наданої довідки Одеського територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ЮО88457 \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 19.02.2021 року з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з урахуванням виплачених за цей період сум пенсії. З огляду на матеріали пенсійної справи, здійснюючи перерахунок пенсії позивача, на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року по справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 420/5349/21, відповідач визначив основний розмір пенсії з розрахунку 70% грошового забезпечення (вислуга років 32) у розмірі 20098,23 грн. З урахуванням максимального розміру пенсії: 18540 грн. Позивач не погоджується з діями відповідача при перерахунку його пенсії в частині зменшення розміру пенсії з 86% на 70% грошового забезпечення та обмеження її максимальним розміром, у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним позовом. Вирішуючи справу та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, а саме з 20.12.2016 року по теперішній час в законодавстві України про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, відсутні норми, якими обмежується максимальний розмір пенсії, та будь-яких змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цього закону щодо обмеження пенсії максимальним розміром протягом цього часу не вносилося. Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що позивач у позові просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугу років з 01.04.2019 року, виходячи з основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром та виплатити різницю між перерахованою і виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 01.08.2021 року, однак, позивач жодним чином не зазначає та не обґрунтовує, чому він пов`язує початок виплати пенсії у заниженому розмірі саме з датою - 01.08.2021 року. Суд першої інстанції вказав на те, що перерахунок пенсії позивача, здійснений на підставі рішення суду з 01.09.2021 року, відповідно до якого зменшений розмір пенсії з 86% грошового забезпечення до 70% та враховане обмеження максимального розміру пенсії. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що для належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] за вислугу років з 01.04.2019 року виходячи з основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром та виплатити різницю між перерахованою і виплаченою пенсією за минулий час починаючи з 01.09.2021 року з дати з якої відбувся спірний перерахунок. При цьому, суд першої інстанції визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії [PERSON] за вислугу років з 86% на 70% сум грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром з 01.04.2021 року. Колегія суддів частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене. Так, колегія суддів наголошує, що відповідачем у даній справі не оспорюється, що позивачу призначалась/перераховувалась пенсія згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з розрахунку 86% грошового забезпечення. Однак, при перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року, на підставі оновленої довідки щодо грошового забезпечення та у відповідності до судового рішення, ГУПФУ в Одеській області повторно зменшило відсотковий розмір пенсії позивача з 86% на 70%. Обґрунтовуючи правомірність своїх дій, ГУПФУ в Одеській області, як у відзиві на позовну заяву, так і в поданій апеляційній скарзі, зазначає, що позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року з розрахунку 70% суми грошового забезпечення посилаючись на те, що станом на дату такого перерахунку ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» містить положення, згідно яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Проте, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно відхилені вказані посилання ГУПФУ в Одеській області на ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки наведена ст. 13 Закону № 2262-XII стосується порядку призначення пенсії військовослужбовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. В свою чергу, у спірному випадку позивачу було здійснено саме перерахунок пенсії, а тому, у ГУПФУ в Одеській області не було підстав для застосування наведених вимог ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Колегія суддів зазначає, що питання щодо перерахунку пенсії регулюється положеннями ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та вказана стаття не містить вимог щодо зміни при перерахунку пенсії відсоткового значення вже призначеної пенсії, тобто, цей показник є незмінним. Аналогічні висновки, викладені у рішенні Верховного Суду від 04 лютого 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року. Так, у вказаній зразковій справі Верховним Судом визначено, що відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії. Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправність дій ГУПФУ в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії позивача та проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням основного розміру пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення, та наявність підстав для зобов`язання ГУПФУ в Одеській області здійснити відповідний перерахунок пенсії, виходячи з основного розміру 86% грошового забезпечення. Що стосується обмеження пенсії позивача максимальним розміром, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (редакція від 19.06.2011 року, підстава - 2857-VI) пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності 01.10.2011 року, у статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, частину п`яту викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі \~заслуги \~перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність». Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності 01.01.2016 року) у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» частину п`яту статті 43 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень». Верховний Суд України звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення другого речення частини п`ятої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами у взаємозв`язку з пунктом 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, пунктом 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII. У рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 Конституційним Судом України зазначено, що відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу I Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей» від 12 квітня 2016 року № 1080-VIII статтю 43 Закону № 2262 після частини третьої доповнено двома новими частинами, у зв`язку з чим частина п`ята цієї статті стала частиною сьомою без змін у змісті, що не перешкоджає проведенню її перевірки на відповідність Конституції України (конституційність). Так, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII внесені зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та у ч. 7 ст. 43 слова і цифри «у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~2017 року». Проте, на момент набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, а саме станом на \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~01.01.2017 року, ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до якої вносилися вказані зміни, була визнана 20.12.2016 року Конституційним Судом України неконституційною, а тому повністю втратила чинність, отже зазначені зміни не можуть створювати будь-яких правових наслідків. Набуття чинності з 1 січня 2017 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII не викликає автоматичного відновлення дії ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII. Отже, положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 20.12.2016 року є такими, що втратили чинність. Це означає, що стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачає положень про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, що повністю спростовує доводи відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги відповідача щодо застосування наведених норм матеріального права. Також, посилання відповідача на норми статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року є безпідставними, оскільки норма ст. 2 вказаного Закону в частині обмеження розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є абсолютно тотожною нормі ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка вже визнана такою, що суперечить Конституції України та відповідно не підлягає застосуванню. Колегія суддів наголошує, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, а саме з 20.12.2016 року по теперішній час в законодавстві України про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, відсутні норми, якими обмежується максимальний розмір пенсії, та будь-яких змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цього закону щодо обмеження пенсії максимальним розміром протягом цього часу не вносилося. Однак, відповідач свідомо ігнорує рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 \~від 20 грудня 2016 року, яким безпосередньо надається оцінка неконституційності правових норм, якими обмежуються права осіб, звільнених з військової служби, щодо їх пенсійного забезпечення, зокрема визнається неконституційним обмеження розміру пенсій таких осіб. Що стосується посилань апелянта на постанови Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі № 361/4922/17 та від 24 червня 2020 року у справі № 580/234/19, висновки яких, як вважає останній, підтверджують позицію апелянта щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром, колегія суддів зазначає, що наведені рішення касаційного суду не стосуються застосування спірних положень законодавства та прийняті щодо вирішення підстав для перерахунку пенсій згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як у даній справі, а тому, відповідно висновки, наведені у вказаних постановах, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. В свою чергу, постанова Верховного Суду від 21 травня 2021 року у справі № 347/2083/16, на яку посилається апелянт, прийнята щодо правовідносин, які виникли до прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43 щодо максимального розміру пенсії. Також, ухвала Верховного Суду України від 06.03.2017 року у справі № 490/5309/-16-а, постанова Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 183/342/17 (2а/183/70/17), на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, взагалі не стосуються спірних правовідносин. Натомість, правова позиція суду у даній справі цілком відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, викладеним, зокрема, у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17, \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 522/3093/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 348/190/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 815/357/18, від 16 квітня 2020 року у справі № 620/1285/19, від 30 жовтня 2020 року у справі № 522/16881/17, від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 21 грудня 2021 року у справі № 120/3552/21-а. На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо обґрунтованості заявлених вимог та протиправності дій відповідача щодо обмеження призначеної та перерахованої позивачу пенсії максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. В свою чергу, доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції. Водночас, вирішуючи справу, суд першої інстанції помилково визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії [PERSON] за вислугу років з 86% на 70% сум грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром з 01.04.2021 року, оскільки наведений перерахунок пенсії позивача та обмеження розміру пенсії здійснено відповідачем з 01.04.2019 року. Враховуючи, що спірний перерахунок пенсії проведений з 01.04.2019 року, колегія суддів приходить до висновку, що саме з цієї дати відповідач підлягає зобов`язанню здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача. На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні із викладенням абзаців 2, 3 його резолютивної частини у новій редакції.

Результат розгляду: partial