Рішення адміністративного суду від 2023-05-15 00:00:00+03

Короткий зміст позовних вимог. У листопаді 2022 року [PERSON] звернувся з позовом до [INFO] (далі - відповідач, [INFO] ), в якому просив: - визнати протиправними дії щодо відмови у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області) оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 для перерахунку його пенсії; - зобов`язати підготувати та надати до ГУ ПФУ в Одеській області довідку про розмір його грошового забезпечення, станом на 01.01.2022, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХII (далі - Закон № 2262-ХII), із врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова №704) щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2022. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію на підставі Закону №2262-ХІІ. На його звернення підготувати та надати до ГУ ПФУ в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення, станом на 01.01.2022, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, для проведення з 01.02.2022 року перерахунку розміру пенсії, відповідач відмовив позивачу, посилаючись на відсутність для цього підстав. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом «Про Державний бюджет України на 2022 рік», у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 за №45 (далі - Порядок №45), з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік). Короткий зміст рішення суду першої інстанції. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов [PERSON] - задоволено частково. Визнано протиправними дії [INFO] щодо відмови у підготовці і наданні до ГУ ПФУ в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 для перерахунку пенсії. Зобов`язано підготувати та надати до ГУ ПФУ в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] станом на 01.01.2022 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХII та з врахуванням положень Постанови № 704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, на відповідний тарифний коефіцієнт, з зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії [PERSON] з 01.02.2022. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Вирішуючи спір по суті та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку що відмова відповідача у видачі довідки про розмір грошового забезпечення позивача, з урахуванням норм Закону № 2262-ХII та Постанови № 704 є протиправною. При цьому, суд вважав, що розмір посадового окладу позивача має визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, на відповідний тарифний коефіцієнт. Такий висновок суд аргументував тим, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» містить окремий пункт щодо розміру прожиткового мінімум працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів. Саме цей пункт, за висновками суду, має бути застосований при визначенні розміру посадового окладу осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону № 2262-ХII. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву. В апеляційній скарзі [PERSON] , посилаючись на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, в частині визначення розміру прожиткового мінімуму для обрахунку грошового забезпечення, просить ухвалене рішення скасувати, в цій частині, та ухвалити нове - про задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що при вирішенні справи суд першої інстанції помилково застосував абзац 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», яким встановлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами. На переконання скаржника, суд першої інстанції повинен був застосувати норми абзацу 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», який містить посилання на прожитковий мінімум для працездатних осіб. Посилаючись на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, від 13.12.2022 у справі №240/12647/21, скаржник наполягав на тому, що відповідно до пункту 4 Постанови №704 розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців, визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт. Також скаржник зазначив, що чинним законодавством, зокрема Законом України «Про державні соціальні стандарти та соціальні гарантії» визначене поняття прожиткового мінімуму, який є базовим державним стандартом, встановленим законом та на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти, натомість Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» фактично запроваджений новий вид прожиткового мінімуму та в іншому розмірі. Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відповідно до пункту 3 частин 1 статті 311 КАС України, справа буде розглядатися в порядку письмового провадження, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Фактичні обставини справи. [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію відповідно до Закону № 2262-ХII. 20.09.2022 позивач звернувся до [INFO] із заявою про виготовлення довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 для перерахунку пенсії з 01.02.2022, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та з урахуванням положень пункту 4 Постанови №704, з урахуванням щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Листом від 22.10.2022 №943/9856 [INFO] повідомив позивача про відсутність законодавчих підстав для складання такої довідки, оскільки оклади за військовим званням та посадові оклади визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 Постанови № 704 - шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт. Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції. Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке. Слід зазначити, що подібні правовідносини вже були предметом розгляду Верховного Суду у справі №440/6017/21, за результатами якого ухвалена постанова від 02.08.2022. У згаданій справі Верховний Суд на підставі аналізу наведених вище норм права дійшов таких правових висновків: - з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів; - через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік). У подальшому такий висновок був підтриманий Верховним Судом у справах №120/8603/21-а у постанові від 31.08.2022, №500/1813/21 у постанові від 12.09.2022 та №500/3840/21 у постанові від 22.09.2022. Отож, суд першої інстанції, висновуючись з наведеної практики Верховного Суду, дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про визнання протиправної відмови [INFO] у підготовці і наданні до ГУ ПФУ в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення [PERSON] станом на 01.01.2022 для перерахунку пенсії та зобов`язання її підготувати та надати до пенсійного органу, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Воднораз, спірним, у цій справі, залишається питання, який із видів прожиткового мінімуму, перелік яких міститься в Законі України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», слід використовувати для визначення складових грошового забезпечення військовослужбовців, під час складання відповідної довідки, станом на 01.01.2022 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХII та з врахуванням положень Постанови № 704. Для вирішення цього проблемного питання слід звернутися до Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III (далі - Закон № 2017-III), в якому визначені правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій. Згідно положень статті 1 Закону № 2017-III у цьому Законі терміни і поняття вживаються у такому значенні: - державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій. - прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. У свою чергу, відповідно до статті 6 Закону № 2017-III базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (). Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Також колегія суддів звертається до положень Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV, статтею 1 якого встановлено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. На переконання суду апеляційної інстанції, перелік основних соціальних і демографічних груп населення, викладений у Законі України «Про прожитковий мінімум» є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Так, абзац 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» був визначає розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01 січня становить 2481 грн. Натомість абзац 5 частини 1 статті 7 цього Закону, встановлює розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні. Досліджуючи обставини розповсюдження даної норми на військовослужбовців, колегія суддів дійшла таких висновків. Відповідно до норм частини 1 статті 1 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-XII Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. За приписами частини 2 статті 3 цього Закону організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій. Отже, юридичний аналіз конструкцій та змісту вказаних правових норм дає підстави вважати, що військова служба має особливий характер, полягає у діяльності пов`язаній із обороною України, її незалежності і територіальної цілісності, а відтак, військовослужбовці не вважаються працівниками державного органу. За таких умов, прожитковий мінімум встановлений для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами до військовослужбовців, не застосовується. Вищенаведене у сукупності надає підстави для висновку, що позивач має право на отримання довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, виходячи із посадового окладу та окладу за військовим званням, які розраховані, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт. Також колегія суддів зауважує, що Верховний Суд, висновки якого в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, також встановив, що розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, а не розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, як помилково вважає суд першої інстанції. Таким чином, слід констатувати, що доводи апеляційної скарги [PERSON] знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому наявні підстави для її задоволення. Відповідно до приписів статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково є неправильне застосування норм матеріального права. У даному випадку, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції не застосував закон, який підлягав застосуванню. За таких обставин, оскільки суд першої інстанції помилково визначив розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів вважає, що судове рішення слід скасувати, в цій частині, та ухвалити, у скасованій частині, нове - про задоволення позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуте рішення суду першої інстанції, що ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку. Розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, не передбачений.

Результат розгляду: granted