Рішення адміністративного суду від 2022-04-06 00:00:00+03

31.12.2019р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області в якому просила суд, визнати протиправними та скасувати: - податкове повідомлення-рішення від 08.11.2019р. №0000031307, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі - 111 132,56 гривень, в тому числі за податковими зобов`язаннями - 88 906,05 гривень, та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі - 22226,51 гривень; - податкове повідомлення-рішення від 08.11.2019р. №0000011307, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальному розмірі 9 261,12 гривень, в тому числі за податковими зобов`язаннями 7 408,83 гривень, та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 1 852,29 гривень. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 08.11.2019р. №0000031307 в частині, що становить 12843грн. 60коп. від загально визначеної суми грошового зобов`язання, з яких: 10\~ 274,88 грн. сума грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб; 2568,72 грн. штрафні (фінансові) санкції. Крім того, суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 08.11.2019 №0000011307 в частині, що становить 1070,37 грн. від загальної визначеної суми грошового зобов`язання, з яких: 856,23 грн сума грошового зобов`язання з військового збору; 214,14 грн штрафні (фінансові) санкції. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив. Також, суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на користь позивача\~ понесені витрати із сплати судового збору в розмірі - 139,17 грн та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі -1156,00 грн. Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просила суд, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову скасувати та в цій частині прийняти нове рішення яким позов задоволити повністю. Разом з тим, апелянт Головне управління ДПС в Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Просив суд, скасувати рішення суду першої інстанції та в позові відмовити. 05.04.2022р. представник апелянта Головного управління ДПС в Івано-Франківській області Гавадзин М.В. та апелянт [PERSON] подали заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України. ч.2\~ ст.313 КАС України\~ передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. При цьому, ч.3 цієї статті передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи. Отже, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, в порядку\~ ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до\~ ст.313 КАС України. ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. 10.09.2008р. Відкрите акціонерне товариство «Фольксбанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) уклали кредитний договір за №61-2/171 про надання позичальнику грошових коштів у вигляді кредиту у розмірі 145 000,00 доларів США строком на 10 років. 27.12.2016р. Публічне акціонерне товариство «Ві Ес Банк» (банк), якому відступлено право вимоги за кредитним договором №61-2/171 від 10.09.2008р., та [PERSON] (сторона) уклали договір про погашення заборгованості. (т.1 а.с.12) Зокрема, в п.2.1 даного договору передбачено, що [PERSON] бере на себе зобов`язання не пізніше 27.12.2016р. здійснити погашення заборгованості по кредитному договору № 61-2/171 від 10.09.2008р. в розмірі 48060 доларів США та відшкодувати витрати банку на претензійну-позовну роботу в розмірі 49725,36 грн. ( т.1 а.с.12) Із змісту п.1.1., п.2.2 договору про погашення заборгованості від 27.12.2016р. видно, що загальна сума заборгованості по кредитному договору №61-2/171 від 10.09.2008р., станом на 27.12.2016р. становить - 109 940,58 доларів США, з яких 102 712,80 доларів США - заборгованість по тілу; 7 227,78 доларів США відсотки; 49 725,36 грн. витрати, комісія. При погашенні заборгованості, у випадку надходження не пізніше 27.12.2016р. коштів в розмірі - 48 060,00 доларів США та відшкодування витрат банку за претензійно-позовну роботу в розмірі - 49 725,36 грн., банк бере на себе зобов`язання звільнити\~ позичальника від обов`язку погашення залишку заборгованості по кредитному договорі №61-2/171 від 10.09.2008 в сумі 61 880,58 доларів США. На виконання договору про погашення заборгованості від 27.12.2016р. [PERSON] сплатила - 48 060,00 доларів США, що підтверджується банківською випискою від 27.12.2016р. ( т.1 а.с. 32) Контролюючий орган в особі Головного управління ДПС в Івано-Франківській області провів документальну позапланову невиїзну перевірку [PERSON] з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2016р.-31.12.2016р. та склав акт \~від 10.08.2017р. №874/09-19-13-07/ [NUMBER] в якому зафіксував наступні порушення: - п.п.164.2.17\~ «д»\~ п.164.2 ст.164, п.179.7 ст.179\~ , п.167.1 ст.167 ПК України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в розмірі 89030,06 грн.; -п.п.\~ 49.18.4, п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України, а саме: неподання річної декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік; -п.1.2, п.п.1.6, п.16 прим.1 підрозділу 10\~ Розділу XX ПК України, в результаті чого донараховано військовий збір в розмірі 7419,17 грн. За результатами акта перевірки податковий орган прийняв:. - податкове повідомлення-рішення форми\~ Р\~ за №0049901307 від 25.09.2017р., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі- 111 287,56 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями -89 030,05 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі - 22 257,51 грн; - податкове повідомлення-рішення форми\~ ПС\~ за №0049881307 від 25.09.2017р., яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі -170,00 грн; - податкове повідомлення-рішення форми\~ Р\~ за №0049911307 від 25.09.2017р., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальному розмірі 9273,96 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 7419,17грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі - 1854,79 грн.. У подальшому контролюючий орган відкликав податкові повідомлення-рішення від 25.09.2017р. №0049901307 та №0049911307. На підставі акта перевірки від 10.08.2017р. за №874/09-19-13-07/ [NUMBER] Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, взамін відкликаних податкових повідомлень-рішень, 08.11.2019р. прийняв податкові повідомлення-рішення, а саме: - податкове повідомлення-рішення форми\~ Р\~ за №0000031307, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі - 111 132,56 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями - 88 906,05 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі - 22 226,51 грн; (т.1 а.с.4) - податкове повідомлення-рішення форми\~ Р\~ за №0000011307, яким\~ \~збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальному розмірі - 9261,12 гривень, в тому числі за податковими зобов`язаннями -7408,83 гривень, та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі - 1852,29 грн.. (т.1 а.с.6) Отже, предметом судового розгляду даної адміністративної справи є встановлення правомірності та обґрунтованості податкового повідомлення-рішення форми\~ Р\~ за №0000031307 від 08.11.2019р. та податкового повідомлення-рішення форми\~ Р\~ за №0000011307 від 08.11.2019р. шляхом з`ясування обставин щодо включення в суму прощеної (анульованої) банком основної суми кредитної заборгованості позивачем по відсотках, та дотримання податковим органом строку складення таких податкових повідомлень-рішень. В п.162.1 ст.162 ПК України визначено, що платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент. Згідно п.п.163.1.1,\~ \~\~п.163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). Відповідно до абз.2 п.164.1 ст.164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. В п.п.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні. п.п.14.1.47 п.14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу). ч.1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. В \~ст.549 ЦК України видно, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. ст.605 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Тобто, зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг. Отже, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку. Відсутність в п.п. "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України чіткості щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року. Згідно п.п. "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом. Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором. Боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів. Зокрема, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" від 09 квітня 2015 року №321-VIII, який набрав чинності 07 травня 2015 року, редакція п.п.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України доповнена абз.2, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Як видно із змісту листа від 09.06.2017р. №03-1/8226 ПАТ «Ві Ес Банк»\~ повідомив контролюючий орган, що у\~ податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку\~ (Форма №1-ДФ) відобразив: за 4-й квартал 2016 року по [PERSON] розрахунок сум та ознак доходів у звіті за формою 1-ДФ. У розрахунку зазначено: валюта - USD, дата прощення\~ 28.12.2016р., курс НБУ на 01.01.2014р. - 7,993000, курс НБУ на день прощення - 26,650670, вид прощення - кредит, сума прощення (валюта) - 61880,58, сума прощення (гривня) - 1\~ 649158,92, ознака доходу в звіті 1-ДФ 126 - 494611,48 грн. В п.1.1., п.2.2 договору про погашення заборгованості від 27.12.2016р. видно, що загальна сума заборгованості [PERSON] по кредитному договору №61-2/171 від 10.09.2008р., станом на 27.12.2016р. становить - 109 940, 58 доларів США, з яких 102 712,80 доларів США - заборгованість по тілу; 7 227,78 доларів США - відсотки; 49 725,36 гривень - витрати, комісії. При погашенні заборгованості, у випадку надходження не пізніше 27.12.2016р. коштів в розмірі - 48 060,00 доларів США та відшкодування витрат банку за претензійно-позовну роботу в розмірі - 49 725,36 гривень, банк бере на себе зобов`язання звільнити позичальника від обов`язку погашення залишку заборгованості по кредитному договору №61-2/171 від 10.09.2008р. в розмірі - 61 880,58 доларів США. На виконання договору про погашення заборгованості від 27.12.2016р. позивач сплатила - 48 060,00 доларів США, що підтверджується банківською випискою від 27.12.2016р.. У зв`язку з сплатою [PERSON] - 48 060,00 доларів США, \~банк анулював борг в розмірі - 61 880,58 доларів США та листом від 28.12.2016р. №09-4/22547 повідомив позивача про анулювання боргу в розмірі -61\~ 880,58 доларів США. \~(т.1 а.с. 102) Крім того, банк повідомив [PERSON] , що суму анульованого боргу включено до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь позивача, а саме: тіла кредиту - 494 611,48 грн., за офіційним курсом НБУ 7.993 станом на 01.01.2014р. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що співставляючи\~ суму анульованої заборгованості в розмірі - 494\~ 611,48 грн, яка зазначена у листі банку від 28.12.2016р. №09-4/22547 з даними, які відображені в банківській виписці ПАТ\~ «Ві ЕС Банк»\~ від 28.12.2016р. та договорі про погашення заборгованості від 27.12.2016р. встановлено, що банк помилково визначив суму в розмірі 61\~ 880,58 доларів США, що еквівалентно 494\~ 611,48 грн. як тіло кредиту, з яких контролюючий орган розрахував податок на доходи фізичних осіб та військовий збір виходячи з наступних підстав. Так, з банківської виписки ПАТ «Ві ЕС Банк» від 28.12.2016р., видно, що після внесення [PERSON] на рахунок суми в розмірі - 48\~ 060,00 доларів США, непогашеними залишилися суми 54 652,80 доларів США та 7 227,78 доларів США, а всього на загальну суму - 61 880,58 доларів США, яка анульована банком. ( т.1 а.с. 32) При цьому, відповідно до договору про погашення заборгованості від 27.12.2016р., встановлено, що сума - 7\~ 227,78 доларів США є нарахованими відсотками, а сума -54\~ 652,80 доларів США є залишком заборгованості по тілу кредиту, яка залишилася після сплати позивачем на виконання умов даного договору коштів в розмірі - 48\~ 060,00 доларів США (102\~ 712,80 доларів США\~ 48\~ 060,00 доларів США = 54\~ 652,80 доларів США). Отже, \~сума -54\~ 652,80 доларів США боргу по тілу кредиту та сума - 7\~ 227,78 доларів США відсотків, а всього на загальну суму - 61 880,58 доларів США анульовані банком, що підтверджується листом від 28.12.2016р. №09-4/22547. Тобто, банк помилково визначив в даному листі суму 61880,58 доларів США, що еквівалентно 494\~ 611,48 грн. як тіло кредиту, з якої податковий орган розрахував податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що \~контролюючий орган протиправно включив до суму доходу, з якого розраховувались податкові зобов`язання із сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору в розмірі 7227,78 доларів США анульованих відсотків, що призвело до збільшення на вказану суму бази нарахування з якої [PERSON] розраховувались податкові зобов`язання. Оскільки, розрахунок податку з доходу фізичних осіб та військового збору повинен здійснюватися з суми 54 652,80 доларів США, що еквівалентно 436 839,84 грн (за офіційним курсом НБУ 7,993 станом на 01.01.2014) (494 611,48 грн\~ (7 227,78\~ х 7,993). Таким чином, сума податку на доходи фізичних осіб, яка підлягала нарахуванню позивачу з урахуванням отриманого додаткового блага у розмірі - 436 839,84 грн становить 98 288,96 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями -78 631,17 грн (436\~ 839,84 грн х 18%) та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 19\~ 657,79 грн. (78\~ 631,17 х 25%). При цьому, сума військового збору, яка підлягала нарахуванню [PERSON] з урахуванням отриманого додаткового блага у розмірі - 436\~ 839,84 грн. становить 8 190,75 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 6 552,60 грн (436 839,84 грн х 1,5%) та за штрафними (фінансовими) санкціями 1 638,15 грн (6 552,60 грн х 25%). У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що контролюючий орган [PERSON] протиправно збільшив суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі - 12 843, 60 грн, з яких: 10\~ 274, 88 грн. сума грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та 2568, 72грн. штрафні (фінансові) санкції та \~протиправно збільшив суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальному розмірі - 1070, 37 грн, з яких: 856,23 грн. сума грошового зобов`язання з військового збору та 214,14 грн. штрафні (фінансові) санкції. Тому, наявні підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 08.11.2019р. №0000031307 в частині, що становить 12843 60 копійок від загально визначеної суми грошового зобов`язання, з яких - \~10\~ 274 грн. 88 коп. сума грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб; 2568 грн.72 коп. штрафні (фінансові) санкції та податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 08.11.2019р. №0000011307 в частині, що становить - 1070 грн. 37 коп. від загально визначеної суми грошового зобов`язання, з яких: 856 грн. 23 коп. сума грошового зобов`язання з військового збору; 214 грн.14 коп. штрафні (фінансові) санкції, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління ДПС у Івано-Франківській області діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України. Аналогічна позиція щодо застосування п.п. "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України викладена у постановах Верховного Суду від 3 квітня 2020 року у справі №804/3102/15, від 25 червня 2020 року у справі №817/430/17, від 15 грудня 2020 року у справі №817/3471/14, від 1 квітня 2019 року у справі №820/4423/16., 10 травня 2018 року, справа №802/142/17-а. Не приймає колегія суддів доводи апелянта [PERSON] про порушення податковим органом порядку проведення перевірки, у зв`язку з неотриманням \~повідомлення про місце, ча,с проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, та копію наказу про її призначення, \~оскільки вказані обгрунтування позивач не зазначала в первісному позові в порядку ст.160 КАС України та в установленому законом порядку не змінювала предмета та підстав позову в порядку ст.47 КАС України. В п.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Крім того, доводи апелянта [PERSON] про порушення контролюючим органом під час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень триденного строку, який визначений \~в п.7 розділу 2 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень рішень платникам податків, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015р. № 1204 не є самостійною підставою для визнання їх протиправними та нівелювати наявний у платника податку податковий обов`язок, визначений Податковим кодексом України в протилежному випадку такий підхід суперечитиме принципу пропорційності. При цьому, слід зазначити, що податковий орган прийняв спірні податкові повідомлення-рішення в межах передбаченого п.102.1 ст.102 ПК України загального 1095-денного строку для визначення суми грошових зобов`язань платника податків. Разом з тим, щодо доводів апелянта Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань понесених витрат в розмірі 1156 грн. на правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне. За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України видно, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. ч.4 ст.134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, ч.5 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України). На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. позивач надав: ордер серії ІФ №101984 від 30.08.2021р.,\~ попередній (орієнтовний) розрахунок суми на професійну правничу допомогу від 09.09.2021р., у якому визначено орієнтовну суму витрат на правничу допомогу 10 000,00 грн., замовлення №1 на надання юридичних послуг та правничої допомоги від 28.08.2021р., квитанцію від 31.08.2021р. №34225859 про сплату на рахунок Адвокатського об`єднання «МТА Партнери» коштів в розмірі 4 000,00 грн за послуги представництва клієнта в Івано-Франківському окружному суді по справі №300/2685/19. Як видно з акту №023/МТА/ІФ-21 про надання правничої допомоги від 21.10.2021р. \~адвокат надав Войцеховській О.М. наступні послугу: проведення консультацій, правовий аналіз документів, підготовка правової позиції, стратегії та тактики захисту, аналіз судової практики з аналогічних спорів, підготовка додаткових письмових пояснень (2 год) вартістю 4000,00 грн; ознайомлення з матеріалами справи в суді (1 год) вартістю 2000,00 грн; участь у судових засіданнях (2 год) вартістю 4 000,00 грн; а всього надано послуг тривалістю 5 год та вартістю 10 000,00 грн (том 2, а.с. 153). п.1 ч.1 ст.134 КАС України передбачено, що витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Із змісту ч.7 ст.134 КАС України видно, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З врахування складності справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, колегія суддів вважає співмірною компенсацією вартість виконаної роботи в розмірі 1156 грн., які суд першої інстанції обґрунтовано пропорційно до задоволення частини позовних вимог стягнув з суб`єкта владних повноважень в користь позивача. Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст. Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29). Також, згідно\~ \~\~п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією. Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційних скарг зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Результат розгляду: denied