Рішення адміністративного суду від 2023-05-03 00:00:00+03

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року ухвалено: Позовну заяву [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003, код ЄДРПОУ 13559341) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії [PERSON] з 01.04.2019 на підставі довідки Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за за вих. №203 від 20.01.2021, дата довідки- 14.01.2021, номер особової справи ХЗ53945. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії [PERSON] на підставі довідки Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вих. №203 від 20.01.2021, дата довідки- 14.01.2021, номер особової справи ХЗ53945. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь [PERSON] документально підтверджені судові витрати у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок. Рішення суду набрало законної сили 18 вересня 2021 року. До суду 26.08.2022 надійшла заява [PERSON] про заміну сторони у справі. В обґрунтування заяви вказує, що [PERSON] помер, а вона є єдиною спадкоємицею майна померлого. Просить замінити позивача на правонаступника, при цьому посилається на ст. 379 КАС України. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про заміну сторони у виконавчому провадженні та у справі на правонаступника. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] , звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про заміну сторони виконавчого провадження Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами заяви про заміну сторони виконавчого провадження. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з відсутності підстави для задоволення заяви [PERSON] . Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. Згідно ч. 1 та 4 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Стаття 1219 ЦК України визначає права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що суми пенсій, які були нараховані, проте не виплачені особі за життя, передаються членам його сім`ї. Крім того, відповідно до частини першої статті 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої та третьої статті 52 Закону № 1058-IV також не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. З системного аналізу наведених норм можна дійти висновку про те, що суми соціальних виплат (у даному підвищення до пенсії та грошова допомога) передаються членам сім`ї спадкодавця. При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, необхідно вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, яке набрало законної сили, і яким його (пенсійний орган) було зобов`язано провести перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статей 50, 54 Закону № 796-XII. Крім того, згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" \~від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Частина 5 статті 15 Закону № 1404-VIII передбачає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження. З наведених норм права вбачається, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону. При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням. Крім того, цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абз. 2 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII). Враховуючи наведене вище, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 у справі №673/544/19, від 27.08.2020 у справі № 804/536/18, від 02.10.2020 у справі № 169/380/17, від 26.01.2023 у справі №300/4435/21. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.08.2021, крім іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії [PERSON] на підставі довідки Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вих.№203 від 20.01.2021, дата довідки - 14.01.2021, номер особової справи ХЗ53945. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Заявниця - [PERSON] , є донькою померлого позивача згідно свідоцтва про народження. Відповідно до свідоцтва про право на спадщику за законом та довідки Житомирсьої державної нотаріальної контори, заявник є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Доказів виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.08.2021 станом день звернення із заявою про заміну сторони відповідачем не надано. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що заява про заміну позивача у справі №240/9801/21 на його правонаступника - [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджується факт того, що [PERSON] є його спадкоємцем за законом, тобто правонаступником [PERSON] , який помер. Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що позивач помер до набрання рішенням законної сили, а тому на момент смерті позивача відсутні нараховані (присуджені) та не виплачені суми пенсії, на які можуть претендувати члені сім`ї померлого пенсіонера-військовослужбовця. Стосовно таких тверджень колегія суддів зазначає, що факт набрання рішенням суду законної сили, після смерті позивача, за умови, що воно було постановлене (вирішено ним судовий спір) за його життя, \~не є підставою для позбавлення особи набутих (підтверджених) за цим рішення прав, рівно як і її правонаступників, а відповідно і не може бути \~підставою для відмови у заміні стягувача у виконавчому листі. \~Крім того КАС передбачає можливість закриття провадження в справі у разі смерті фізичної особи - сторони \~у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України), тільки на стадії розгляду справи в суді, а не після постановлення рішення чи на стадії його виконання. На підставі викладеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови. У силу \~п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право \~скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі \~ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Частиною 6 ст.139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. За приписами ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставки судового збору, відповідно до якої, за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду сплачується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як слідує з матеріалів справи, оскаржувана ухвала Житомирського окружного адміністративного суду прийнята 12.10.2022. Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2022 року становить 2481 грн. Враховуючи наведене, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції становить 2481 грн 00 коп. З матеріалів справи встановлено, що апелянтом сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2684 грн, що підтверджується квитанцією наявною в матеріалах справи. З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про стягнення на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в розмірі 2481 грн. \~

Результат розгляду: granted