Рішення адміністративного суду від 2022-04-04 00:00:00+03

У жовтні 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Мебельтрейд» до Одеської митниці, в якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.09.2021 року № UА500020/2021/00606; визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 24.09.2021 року \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ UА500020/2021/000069/1. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року позов задоволено. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права. Представником позивача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. Судом першої інстанції встановлено, що 12.10.2020 року між підприємством «Bazhou Yiman Shuangxin Furniture Co.» (Китай) (виробник) та ТОВ «Мебельтрейд» (замовник) укладено контракт № ВY20-1210, за умовами якого замовник виготовляє ескізи меблів, формує заявку на виробництво, надає право використання торгової марки та доручає виробнику товарів розробити технологію виготовлення та виготовити меблі або здійснити пошук підприємства для розміщення замовлення на виготовлення меблів і відвантажити готовий товар в адресу замовника, оплачує готову продукцію (п. 1.1). Конкретне найменування, кількість, ціна і загальна вартість товару кожної партії і умови оплати вказуються в додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною цього контракту (п. 1.4). Товар відвантажується на умовах, відповідно до Інкотермс 2010. Конкретні умови відвантаження для кожної партії товару вказується у Додатковій угоді до цього Контракту (п. 5.1). 15.06.2021 року підприємство «Bazhou Yiman Shuangxin Furniture Co.» (Китай) (виробник) та ТОВ «Мебельтрейд» (замовник) уклали додаткову угоду № 3, відповідно до якої замовник сплачує аванс виробнику товарів у розмірі 15386,57 доларів США. Можлива сплата частинами. 19.07.2021 року підприємство «Bazhou Yiman Shuangxin Furniture Co.» (Китай) (виробник) та ТОВ «Мебельтрейд» (замовник) уклали додаткову угоду № 4, за умовами якої сторони узгодили найменування, кількість, ціну і загальну вартість товару, яка становить усього \~22797,66 доларів США, умови поставки товару - FOB Xingang, Tianjin, Китай, 100% передоплата до дати оформлення митної декларації при імпорті. Можлива оплата частинами. В оплату за товар враховується аванс, сплачений по Додатковій угоді № 3 від 15 червня 2021 в розмірі 15386,68 доларів США. 02.09.2021 року підприємство «Bazhou Yiman Shuangxin Furniture Co.» (Китай) (виробник) та ТОВ «Мебельтрейд» (замовник) уклали додаткову угоду № 5, за умовами якої замовник сплачує аванс виробнику товарів у розмірі 28115,80 доларів США в рахунок майбутньої поставки. Можлива сплата частинами. З метою митного оформлення товару позивачем до Одеської митниці була подана електронна митна декларація № UA500020/2021/212484, у якій було визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за основним методом - за ціною контракту. Для підтвердження митної вартості товару декларант надав наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 20MRY034-2 від 23.07.2021 року; домашній коносамент (House bill of lading) № ZJSM21072052 від 01.08.2021 року; навантажувальний документ (Bordereau) № 00023295 від 13.09.2021 року; декларацію про походження товару (Dеclaration of origin) № 20MRY034-2 від 23.07.2021 року; банківський платіжний документ, що стосується товару № MUR: 137 від 26.08.2021 року; банківський платіжний документ, що стосується товару № MUR: 146 від 16.09.2021 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № LS-4384686 від 15.09.2021 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 373712 від 15.09.2021 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 12.07.2021 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 0636-inf від 21.09.2021 року; комерційну пропозицію від 14.07.2021 року; додаткову угоду № 2 від 08.06.2021 року; додаткову угоду № 3 від 15.06.2021 року; додаткову угоду № 4 від 19.07.2021 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) № BY20-1210 від 12.10.2020 року; договір про надання послуг митного брокера \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ БР-157/2 від 12.10.2020 року; договір (контракт) про перевезення № 2707/17 \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 27.07.2017 року; копію митної декларації країни відправлення № 021720210000266026 \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 26.07.2021 року. Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ UA500020/2021/000069/1 від 24.09.2021 року. У вказаному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що документи подані декларантом, які підтверджують митну вартість товарів були опрацьовані та встановлено, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: згідно п. 2.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 12.10.2020 року № ВY20-1210 пакування товару присутнє, проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; відповідно до додаткової угоди № 4 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 12.10.2020 року № ВY20-1210 оплата у розмірі 100% до оформлення митної декларації при імпорті, до митного оформлення надано банківські платіжні документи № MUR: 137 та MUR: 146, сума яких не співпадає, вони не містять посилання на інвойс, внаслідок чого їх неможливо ідентифікувати з даною поставкою. Декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, виписку з бухгалтерської документації. Позивачем додатково надані: переклад митної декларації країни відправника, заяву про купівлю іноземної валюти, прайс-лист, додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору, платіжні банківські доручення. У рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем вказано, що декларантом не спростовані виявлені розбіжності у документах, а тому, посилаючись на те, що за даними ЄАІС Держмитслужби мінімальний рівень митної вартості подібних (аналогічних товарів) є більшим, відповідач дійшов висновку про необхідність здійснення коригування митної вартості заявленого товару із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Також, Одеською митницею було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/00606. Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, а також карткою відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару. Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене. Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі МК України) заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Як встановлено ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. За правилами ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч. 2 ст. 53 МК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 МК України). Згідно ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу. Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. В свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. Колегія суддів зазначає, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Проте, в оскаржуваному рішенні відповідача не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості саме щодо митної вартості заявленого позивачем до декларування товару, зокрема, не вказано, які саме складові митної вартості є непідтвердженими. З оскаржуваного рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості товару не вбачається, в чому саме полягала неможливість визначення митної вартості на підставі поданих документів позивачем. Так, витребовуючи у позивача додаткові документи та доходячи висновку про неможливість розмитнення товару позивача за ціною договору, відповідач в оскаржуваному рішенні вказав, що заявлену митну вартість товару не може бути визначено, у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують вартість товарів. Однак, відповідач у рішенні про коригування митної вартості жодним чином не обґрунтовував вказаний висновок. В рішенні відповідача відсутні посилання, які саме складові заявленої позивачем митної вартості є непідтвердженими, на думку відповідача. Також, відповідачем не визначено, в чому полягають встановлені ним розбіжності. Фактично за змістом рішення про коригування митної вартості вбачається, що відповідачем не було встановлено будь-яких розбіжностей у поданих до митного оформлення документах. Що стосується посилань митного органу, як на підставу для коригування митної вартості торів, на те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо вартості пакування, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визнав вказані посилання відповідача безпідставними, оскільки згідно ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), зокрема, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням лише, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що поставка товару здійснювалась на умовах FOB (FREE ON BOARD) Інкотермс 2010. В свою чергу, відповідно до правил «Інкотермс 2010» за умов FOB (FREE ON BOARD) продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4. Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування. Отже, у спірному випадку не є важливим, які витрати на упаковку або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням сплачені постачальником товару, оскільки, враховуючи умови зовнішньоекономічного контракту, вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості. Поставка товару у спірному випадку передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі, витрати на упаковку або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування. Додаткові витрати на пакування позивач не поніс, а тому, вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт є безпідставною та нічим необґрунтованою, що вірно встановлено судом першої інстанції. Щодо посилань відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що відповідно до додаткової угоди № 4 до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 12.10.2020 року № ВY20-1210 оплата у розмірі 100% здійснюється до оформлення митної декларації при імпорті, а у платіжних документах № MUR: 137 та MUR: 146 сума не співпадає з вартістю товару та вони не містять посилання на інвойс, внаслідок чого їх не можливо ідентифікувати з даною поставкою, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено наступне. Так, відповідно до платіжних документів № MUR: 137 від 26.08.2021 року та № MUR: 146 від 16.09.2021 року, позивачем перераховано кошти в загальному розмірі 50913,46 доларів США. При цьому, у платіжному документі № MUR: 137 від 26.08.2021 року наявна примітка «PRPMNT for furniture АСС CNTR N ВY20-1210 DD 12.10.2020, ANNEX N 3 DD 15.06.2021», що свідчить про те, що даний платіж стосується додаткової угоди № 3 від 15.06.2021 року до контракту від 12.10.2020 року № ВY20-1210. У платіжному документі № MUR: 146 від 16.09.2021 наявна примітка «PRPMNT for furniture АСС CNTR N ВY20-1210 DD 12.10.2020, ANNEX N 4 DD 19.07.2021, ANNEX N 5 DD 02.09.2021», що свідчить про те, що даний платіж стосується додаткових угод № 4 \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 19.07.2021 року та № 5 від 02.09.2021 року до контракту від 12.10.2020 року № ВY20-1210. На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума 50913,46 доларів США є авансом за товар згідно додаткової угоди № 4 від 19.07.2021 року (у вказаній угоді міститься посилання про врахування суми авансу згідно додаткової угоди № 3 від 15.06.2021 року) та додаткової угоди № 5 від 02.09.2021 року до контракту \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 12.10.2020 року № ВY20-1210, що давало змогу митному органу ідентифікувати її зі спірною поставкою товару, за результатами митного оформлення якого і прийнято оскаржуване рішення. Таким чином, усі доводи митного органу, що визначені в якості підстав для витребування додаткових документів та відповідно щодо неможливості розмитнення товару за ціною договору є безпідставними, та спростовуються наданими до митного оформлення документами. Що стосується посилань відповідача на те, що митним органом було здійснено порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, колегія суддів зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого позивачем та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Та обставина, що подібний товар розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору. Отже, митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, що не було зроблено митницею у спірному рішенні, в порушення норм законодавства з державної митної справи. Таким чином, враховуючи, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, а оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів і картка відмови в прийнятті митної декларації підлягають визнанню протиправними та скасуванню. Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції. Колегія суддів звертає увагу на те, що апелянт в поданій апеляційній скарзі посилається на доводи та висновки оскаржуваного рішення про коригування митної вартості щодо наявності розбіжностей в поданих до митного оформлення документах, які спростовуються наведеними висновками суду. Що стосується посилань апелянта на те, що позивачем не було надано копії митної декларації країни відправлення, що виключало можливість перевірки числового значення заявленої митної вартості товару колегія суддів зазначає, що вказані доводи апелянта є безпідставними, оскільки до митного оформлення позивачем була подана декларація країни відправлення та додатково переклад цієї декларації, про що прямо зазначено митним органом у картці відмови в прийнятті МД та рішенні про коригування митної вартості. Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на ненадання позивачем повного переліку витребуваних документів, оскільки ці обставини не були підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Крім того, надаючи оцінку вказаним доводам апелянта колегія суддів зазначає, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, проте, у спірному випадку відповідач жодним чином не обґрунтував, в чому полягає недостатність наданих позивачем документів та усі доводи, наведені у рішенні про коригування митної вартості та поданій апеляційній скарзі спростовуються наведеними висновками суду. Разом з цим, вирішуючи справу та доходячи вірних висновків щодо протиправності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та картки відмови, суд першої інстанції помилково послався на те, що за спірним рішенням відповідачем митну вартість визначено за ціною договору щодо ідентичних товарів, оскільки оскаржуваним у даній справі рішенням Одеської митниці від 24.09.2021 року № UА500020/2021/000069/1 скориговано митну вартість заявленого товару ТОВ «Мебельтрейд» із застосуванням резервного методу визначення митної вартості, про що прямо зазначено у цьому рішенні і визнається сторонами. Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки судом першої інстанції вірно вирішено заявлений позов по суті його вимог, проте, обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, частково не відповідають обставинам даної справи та матеріалам справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в мотивувальній частині із виключенням обставин, встановлених судом щодо застосування відповідачем метода визначення митної вартості, та визначивши обставини за цією постановою, які викладені у рішенні суду апеляційної інстанції.

Результат розгляду: partial