Рішення адміністративного суду від 2022-05-04 00:00:00+03

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову [PERSON] . Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2021 року частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] . Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким адміністративний позов [PERSON] до Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області «Про надання дозволу громадянину України [PERSON] на розроблення документації із землеустрою для ведення особистого селянського господарства» від 27.04.2021 року №38. Зобов`язано Радсадівську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області повторно розглянути клопотання [PERSON] , подане 23.02.2021 року, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га ріллі, кадастровий номер 4825181600:01:000:1707, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, з урахуванням висновків суду. 21.04.2022 року від [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення по справі №400/5521/21. В обґрунтування вказаних вимог заявник посилається на те, що апеляційним судом під час прийняття судового рішення не вирішено питання про розподіл судових витрат. Заявник вказує, що під час розгляду справи позивачем одержано правничу допомогу адвоката. Посилаючись на те, що понесені витрати підтверджені документально і є обґрунтованими, але залишаються не відшкодованими на користь позивача, заявником ставиться питання про ухвалення додаткового судового рішення в порядку ст. 252 КАС України. Дослідивши матеріали адміністративної справи, колегія суддів виходить з наступного. 05.01.2022 року між Адвокатом Калічем Євгеном Анатолійовичем (Виконавець) та Калічем Анатолієм Миколайовичем (Клієнт) укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги. У п. 1.1 Договору передбачено, що Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання з надання правової (правничої) допомоги Клієнту щодо представництва інтересів останнього, у тому числі, в органах судової влади, а також вести справи Клієнта в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій з усіма правами, наданими представнику відповідним чинним законодавством та процесуальним законодавством. Згідно із п. 4.1 Договору розмір, форма, строки та порядок винагороди за надання правової (правничої) допомоги визначаються в додатках до цього Договору. Пунктом 8.1 передбачено, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2022 року включно. На підтвердження повноважень на надання правової (правничої) допомоги адвокатом Калічем Євгеном Анатолійовичем (свідоцтво від 24.05.2019 року Серії МК№001620) оформлено ордер Серії ВЕ №1040998. 13.07.2021 року Адвокатом на підставі Договору від 05.07.2021 року №05/07/2021-1 виставлено Клієнту рахунок №2 за надання правової (правничої) допомоги Клієнту в оскарженні рішення Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 27.04.2021 року №38 «Про надання дозволу громадянину України [PERSON] на розроблення документації із землеустрою для ведення особистого селянського господарства», фіксованою вартістю - 3500 грн. Згідно квитанції за №TS201203 Клієнтом 14.07.2021 року проведено оплату за надану правову допомогу згідно вказаного договору у сумі 3500 грн. Актом від 14.07.2021 року Сторонами підтверджено отримання Клієнтом та надання Виконавцем послуг у повному обсязі на суму 3500 грн. Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Апеляційний суд враховує, що за результатом апеляційного провадження апеляційним судом рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Разом з цим, похідний характер другої позовної вимоги, частково задоволеної апеляційним судом, свідчить про відсутність обставин для застосування положень ч. 3 ст. 139 КАС України під час розподілу судових витрат. Отже, відповідно до приписів ч.ч. 1, 6 ст. 139 КАС України понесені позивачем витрати підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 вказаної статті КАС України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Слід враховувати, що згідно із ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вказані положення кореспондуються із приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI, згідно яких гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Разом з цим, колегія суддів враховує, що відповідно до п.п. 2, 5, 6, 9 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Згідно із ст. 19 Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI видами адвокатської діяльності є, у тому числі: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Врахуванню підлягає також те, що в представленому учасником договорі та оформлених на його виконання матеріалів, відсутній перелік фактично наданих адвокатом послуг у зв`язку із вирішенням судового спору. Одночасно, зміст матеріалів адміністративної справи підтверджує оформлення адвокатом в інтересах позивача позовної заяви, відповіді на відзив на позову заяву, ознайомлення адвокатом із матеріалами судової справи, тобто вчинення дій (надання послуг), пов`язаних із складенням заяв, процесуальних та інших документів правового характеру, представництвом інтересів клієнта, які відповідно до положень ст.ст. 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI відносяться до видів адвокатської діяльності. Апеляційний суд враховує, що приймання-передача правової (правничої) допомоги зафіксовано сторонами у відповідному акті, у тому числі із наведенням фіксованої вартості послуг. Отже, є підтвердженим документально одержання позивачем правової (правничої) допомоги у зв`язку із розглядом адміністративної справи з приводу оскарження рішення відповідача. Також, відповідачем у межах визначеного строку вирішення поданої заяви про ухвалення додаткового судового рішення не подано заяви про неспівмірність витрат із розглядом даної справи. Виходячи з наведених обставин, наявних у справі матеріалів, колегія суддів вважає обґрунтованими витрати позивача, такими, що пов`язані із наданням професійної правничої допомоги адвоката, є співмірними витрати із розглядом справи та предметом спору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Аналіз наведеної норми адміністративного процесуального законодавства показав, що застосування інституту ухвалення додаткового судового рішення полягає в усуненні неповноти судового рішення. З огляду на те, що під час ухвалення судового рішення у цій справі питання про розподіл судових витрат не є вирішеним, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість поданої позивачем заяви, вбачає підстави для застосування положень ч.ч. 1, 6 ст. 139 КАС України та проведення розподілу понесених витрат у зв`язку із розглядом цієї справи. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Результат розгляду: granted