Рішення адміністративного суду від 2023-02-14 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив: - визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 від 06.04.2022 №057150011459 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; - зобов`язати відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача від 28.03.2022 із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи: 17.10.1994 29.12.1994, 09.09.1996 15.11.2005, 20.01.2016 28.03.2022 та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 06.04.2022 №057150011459 про відмову [PERSON] у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву [PERSON] від 28.03.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована правомірністю відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на відсутність у позивача необхідного для такого призначення пільгового стажу. Також зазначає, що оскільки заяву про призначення пенсії розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, то суд неправомірно зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача. Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [INFO] [PERSON] досяг віку 55 років. 28.03.2022 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Станом на 28.03.2022 року позивач мав загальний стаж роботи 31 рік 4 місяці 21 день (з приводу загального стажу спір між сторонами відсутній). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 06.04.2022 року №057150011459 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців. При цьому до пільгового стажу позивача зарахований період з 07.02.2018 по 31.07.2020 (2 роки 5 місяців 25 днів). Позивач не погодившись із рішенням пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, звернувся з даним адміністративним позовом до суду. Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного. Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно із преамбулою Закону України №1058-IV, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. За приписами ч. 1 ст. 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. В свою чергу, відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків. Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. При цьому, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Як вбачається з трудової книжки [NUMBER] позивач працював: з 17.10.1994 по 29.12.1994 слюсарем-ремонтником 5 розряду в Теплосиловому цеху Ордена Леніна та Ордена Жовтневої революції металургійного комбінату ім. Ілліча, м. Маріуполь; з 09.09.1996 по 31.08.1997 слюсарем-ремонтником металургійного обладнання в прокатних та сталеплавильних цехах 4 розряду в Цеху ремонту енергетичного обладнання Орендного підприємства «Ордена Леніна та Ордена Жовтневої революції металургійного комбінату ім. Ілліча», м. Маріуполь; з 01.09.1997 по 15.09.1997 - слюсарем-ремонтником металургійного обладнання в прокатних та сталеплавильних цехах 5 розряду в Цеху ремонту енергетичного обладнання в тому саме підприємстві; з 16.09.1997 по 23.01.2001 слюсарем-ремонтником металургійного обладнання 5 розряду в металопрокатному цеху 3000 в тому саме підприємстві; з 24.01.2001 по 09.09.2001 слюсарем-ремонтником (підготовка до ремонту) 5 розряду в тому саме цеху на тому ж підприємстві; з 10.09.2001 по 15.11.2005 слюсарем-ремонтником металургійного виробництва 5 розряду в тому саме цеху на тому ж підприємстві; відповідно до рішення загальних зборів від 01.07.2010 Відкрите акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» перейменоване в Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»; з 20.01.2016 по 31.10.2016 слюсарем-ремонтником 5 розряду в листопрокатному цеху 3000 механослужба дільниця печей, стана та холодильників Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»; відповідно до рішення загальних зборів від 25.04.2016 Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» перейменоване в Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»; з 01.11.2016 по 23.01.2017 слюсарем-ремонтником 5 розряду в цеху оперативного обслуговування устаткування виробничих цехів дільниця з ремонту устаткування листопрокатного цеху 3000 бригада з обслуговування і ремонту механічного устаткування в Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»; з 24.01.2017 по 06.02.2018 слюсарем-ремонтником 5 розряду в листопрокатному цеху 3000 Енергослужба Бригада з підготовки ремонтів в Приватному акціонерному товаристві «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»; з 07.02.2018 по 23.01.2020 слюсарем-ремонтником 5 розряду в цеху сервісного обслуговування ЛПЦ-3000 дільниця нагрівальних печей та ЕТА Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промервіс»; з 24.01.2020 по 31.07.2020 слюсарем-ремонтником 5 розряду в цеху сервісного обслуговування ЛПЦ-3000 дільниця чергового персоналу Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промервіс»; з 01.08.2020 по 23.02.2021 слюсарем-ремонтником 5 розряду в листопрокатному цеху 3000 дільниця з підготовки ремонтів бригада з ремонту енергетичного устаткування в Приватному акціонерному товаристві «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»; з 24.02.2021 по 28.03.2022 (день звернення із заявою про призначення пенсії) слюсарем-ремонтником 5 розряду у листопрокатному цеху 3000 Енергослужба Дільниця з ремонту устаткування насосних станцій і промпроводок в Приватному акціонерному товаристві «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча». Як було вірно встановлено судом першої інстанції, посада, яку обіймав позивач в ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ПРОМСЕРВІС», відповідно до довідки від 16.02.2022 №99, відносились до підрозділу 6 розділу III списку №2, затвердженого постановами КМУ №461 від 24.06.2016 та №479 від 04.07.2017, а отже надає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Робочі місця на яких працював позивач були атестовані, що, зокрема, підтверджується наказом ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ПРОМСЕРВІС» від 03.05.2019 №512 та не заперечувалось відповідачем 1 у спірному рішенні від 06.04.2022 №057150011459. Посади позивача, які він обіймав в Приватному акціонерному товаристві «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (яке до перейменування та зміни організаційно-правової форми мало найменування - Ордена Леніна та Ордена Жовтневої революції металургійного комбінату ім. Ілліча, м. Маріуполь; Орендне підприємство «Ордена Леніна та Ордена Жовтневої революції металургійного комбінату ім. Ілліча», м. Маріуполь; Відкрите акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча»; Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»), відносились до підрозділу 6 розділу III списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 (передбачалась в п. 3.1а розділу ІІІ списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, п. 1а розділу ІІІ списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162), а отже надає право на пенсію за віком на пільгових умовах. В період з 1999 року по 2022 рік включно позивач був зайнятий повний робочий день, що підтверджується довідкою форми ОК-5 Індивідуальні відомості про застраховану особу. Вищезазначені записи у трудовій книжці позивача виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ і завірені печаткою роботодавця. При цьому, як вказує Верховний Суд у постановах від 25.04.2019 у справі №336/6112/16-а та від 31.10.2019 у справі №688/4170/16-а, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне тільки за відсутності трудової книжки, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення. Натомість, згідно із ч. \~3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Тобто пенсійний орган, у випадку виявлення відсутності необхідних для призначення пенсії записів у трудовій книжці, має право звернутись до підприємств, організацій і окремих осіб, на яких працювала особа, що звернулась із заявою про призначення пенсії, із запитом про витребування відповідних документів, необхідних для визначення права на пенсію. Згідно із ч.1 ст. 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право, зокрема: - отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; - проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати; - вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених порушень законодавства про порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, здійснення фінансових операцій з коштами Пенсійного фонду та порядок їх використання; - порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; - у разі виявлення порушень порядку, використання коштів Пенсійного фонду звертатися в установленому законом порядку до контролюючих та правоохоронних органів. Тобто, пенсійний орган маючи цілу низку повноважень, жодних дій спрямованих на дотримання конституційного права позивача на пенсію не вчинило, поклавши весь тягар відповідальності на позивача. При цьому, суд обґрунтовано виходив з того, що підприємство в якому позивач набув спірний стаж перебуває на території міста Маріуполя Донецької області, яке внаслідок невиправданої агресії російської федерації на теперішній час перебуває в окупації. З загальнодоступних джерел інформації вбачається руйнація більшої частини міста Маріуполя внаслідок бойових дій, що відбувались на території цього українського міста, в тому числі зруйновані промислові об`єкти. Відтак, позивач об`єктивно позбавлений можливості надати відповідачам будь-які уточнюючі довідки (інформацію) щодо пільгового характеру роботи позивача. З огляду на викладене, незарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 періодів його роботи з 17.10.1994 29.12.1994, 09.09.1996 15.11.2005, 20.01.2016 28.03.2022 з підстав ненадання уточнюючих довідок з підприємства, яке на теперішній час перебуває в окупації є протиправним, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 06.04.2022 №057150011459 про відмову [PERSON] у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах підлягає скасуванню. Разом з тим, \~суд першої інстанції, зобов`язуючи Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву [PERSON] від 28.03.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду не врахував того, що рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відносно позивача приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за принципом екстериторіальності, і саме воно досліджувало пенсійні документи позивача і вирішувало питання щодо призначення пенсії позивачу. Відтак, за наслідками судового розгляду, обов`язок щодо повторного розгляду заяви \~заяву [PERSON] від 28.03.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, має бути покладений на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні. Згідно із ч.6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Документально підтвердженими судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 992,40 грн., який, з урахуванням задоволення однієї вимоги немайнового характеру, підлягає солідарному стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок їх бюджетних асигнувань.

Результат розгляду: partial