Рішення адміністративного суду від 2022-01-27 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цитрекс-Україна» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби, в якому просило: - визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200544/1 від 12.04.2019; - визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2019/00803 від 12.04.2019; - зобов`язати Львівську митницю ДФС направити висновок про скасування рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/200544/1 від 12.04.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2019/00803 від 12.04.2019 до Державного казначейства України із вказівкою про розблокування та повернення позивачу зарезервованих грошових коштів у розмірі: 34738,51 грн. - за МД №UA209140/2019/131788; 30744 грн. - за МД №UA209140/2019/132741 від 16.04.2019. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що на виконання умов контракту № CU-01022017-004, укладеного 01 лютого 2017 року позивачем надано всі необхідні документи, визначені статтею 53 Митного кодексу України. З огляду на вказане, відповідачем неправомірно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 12.04.2019 № UA209000/2019/200544/1, яким скориговано заявлену позивачем митну вартість у митній декларації UA209140/2019/131176, а також складено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2019/00803 (далі - картка відмови) незважаючи на подані позивачем необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару за ціною, заявленою декларантом. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/200544/1 від 12.04.2019. Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2019/00803 від 12.04.2019. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі Львівська митниця, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки на момент перевірки заявленої позивачем митної вартості було відсутнє митне оформлення ідентичних товарів, які б співпадали по асортименту продукції, не відомі та документально не підтверджені їх фізичні характеристики, якість та репутація даної продукції на ринку від виробника за час максимально наближений до моменту рішення про коригування заявленої митної вартості товарів. Враховуючи, що метод визначення митної вартості за ціною контракту (основний метод), не міг бути застосований у зв`язку із неможливістю обчислення заявлених позивачем даних та відсутністю підтверджуючих документів, у зв`язку з цим був застосований резервний метод. У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що відсутність в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості посилання на належні та допустимі докази того, що подані декларантом документи для митного оформлення товару є недостатніми та такими, що у своїй сукупності виклликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчать про протиправність таких рішень. Також позивач звертає увагу на те, що відповідач не довів, що надані позивачем документи виключають використання першого методу для митного оформлення товару, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, апелянт просить здійснити заміну відповідача - Львівську митницю ДФС на Львівську митницю як відокремлений підрозділ Державної фіскальної служби України. Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» від 18.12.2018 року №1200 утворено Державну податку службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» від 02.10.2019 року №858 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком 1, згідно з яким утворено Львівську митницю Держмитслужби, а також реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2, згідно якого Львівську митницю ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Львівської митниці Держмитслужби. У подальшому, згідно з п.1 наказу ДФС України від 25.11.2019 №30-рг «Про реорганізацію митниць ДФС» розпочато реорганізацію Львівської митниці ДФС. Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної митної служби» від 04.12.2019 №1217-р погоджено пропозицію Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення з 08.12.2019 Державною митною службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України», функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи. З дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України про початок роботи Державної митної служби України повноваження Львівської митниці ДФС перейшли до Галицької митниці Держмитслужби. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №895 реорганізувати територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком шляхом їх приєднання до Державної митної служби, в тому числі і Галицької митниці Держмитслужби, шляхом їх приєднання до Державної митної служби. У свою чергу, Наказом Державної митної служби України від 19.10.2020 №460 утворений територіальний орган Львівська митниця, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України. У відповідності до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. З огляду на вказане, колегія суддів вважає зазначене клопотання таким, що підлягає задоволенню, тому слід замінити сторону - Львівську митницю Державної фіскальної служби на його правонаступника - Львівську митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України. Згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 01 лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Цитрекс-Україна» (покупець) та EXQUISITEFRUITS, S.L. (Іспанія) (продавець) був укладений Контракт № CU-01022017-004 (далі - Контракт), відповідно до якого продавець зобов`язаний за окремими замовленнями поставляти та передавати у власність, а покупець - приймати та оплачувати поставлений товар, а саме: овочі та фрукти (товар). Згідно з пунктом 2.1 Контракту найменування, кількість і ціна товару, що поставляється, повинні бути узгоджені сторонами та зазначатися в Інвойсі на кожну поставку. В ціну товару включається вартість продукту, тари, термопакування, маркування, завантаження, витрати на митне оформлення вантажу в країні експортера, а також доставку і страхування залежно від умов, вказаних в інвойсі. На виконання умов Контракту продавець поставив товар - свіжі лимони, у кількості 1320 ящиків, масою нетто- 19.970,00 кг, маса брутто - 21 490,00 кг, на загальну суму 11 982,00EUR згідно з Інвойсом № EX-190093 від 06 квітня 2019 року. Така ж маса брутто - 21 490,00 кг та 1320 ящиків - зазначена у товарно-транспортній накладній CMR190093 від 10 квітня 2019 року (а.с.21). У свою чергу, 11 квітня 2019 року позивач подав відповідачу електронну митну декларацію № UA209140/2019/131176 за контрактом з метою митного оформлення товару, а саме: лимони свіжі, сорту «PRIMOFLORI» не оброблені засобами для зберігання, другого калібру, врожаю 2019 року. Придатні для безпосереднього вживання в їжу, в натуральному вигляді. Виробник: Exquisite Fruits S.L. Торгівельна марка: Exquisite Fruits S.L. Країна виробник: ES (а.с.6971). Відповідно до змісту електронної митної декларації № UA209140/2019/131176, враховуючи ціну постановленого товару згідно з Інвойсом № EX-190093 від 06 квітня 2019 року, Позивач заявив митну вартість товару у сумі 11 982,00 EUR, що становить 361 718,62 грн, нарахування платежів (20%) - 72 34372 грн. На підтвердження митної вартості товару ТОВ «Цитрекс-Україна» надав митниці такі документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів: контракт № CU-01022017-004, укладений 01 лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Цитрекс-Україна» (покупець) та EXQUISITEFRUITS, S.L. (Іспанія) (продавець) та додаток до нього: специфікацію № ЕХ - 190093 від 06.04.2019; інвойс № EX-190093 від 06 квітня 2019 року; пакувальний лист (Packing List) б/н від 06.04.2019; товарно-транспортну накладну CMR 190093 від 10 квітня 2019 року; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) №PL/MF/AN 0462751 від 10.04.2019; копію митної декларації країни відправлення (експортний) супровідний документ №19PL445010Е0487720; договір № Ц-27112017 про надання брокерських послуг, укладений 27 листопада 2017 року; Global G.A.P сертифікат ES17/22337. Однак, відповідач рішенням про коригування митної вартості товарів від 12.04.2019 №UA209000/2019/200544/1 скоригував заявлену Позивачем митну вартість у митній декларації ВМД №UA209140/2019/131176, зазначивши митну вартість в розмірі 1 дол. США, загальну суму товару - 19 970,00 USD. Підставами для прийняття рішення про коригування відповідач зазначив, що під час розгляду документів було встановлено, що: 1) в Контракті, п.1.1 та п.1.4 зазначено, що поставка здійснюється на основі заявки покупця, даний документ до митного оформлення не подавався; 2) у п.5.4 Контракту зазначено, що терміни поставки товару зазначаються в інвойсі (відсутні відомості щодо термінів поставки); 3) у п.4.1 Контракту зазначені документи, які супроводжують даний товар, а саме: фіто-санітарний сертифікат, сертифікат здоров`я, пакувальний лист. В CMR від 10.04.2019 № 1900934 в гр.4 «Місце завантаження» сказано «Murcia Spain 06.04.2019», а в гр.21 - «Bronice 10.04.2019» (всі дати різні), у ТСД відсутні інші відомості щодо іншого місця навантаження. Крім того, відповідач у рішенні про коригування просив позивача надати додаткові документи для підтвердження митної вартості: каталоги, прейскуранти (прайс-листи) товару, висновки про якісні та кількісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (договір на перевезення та заявку); за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару(а.с.9). У зв`язку із прийняттям рішення про коригування відповідач виніс картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2019/00803. 12 квітня 2019 року позивач подав відповідачу митну декларацію №UA209140/2019/131788 з наданням фінансової гарантії сплати до 10.07.2019 різниці у розмірі 34 738,51 грн. із вказівкою на рішення про коригування та картку відмови. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача про коригування митної вартості товару та карткою відмови, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки відповідач не довів наявності обставин, які виключають використання першого методу, та не встановив обставин, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за ціною договору, а також неможливість послідовного застосування наступних методів визначення митної вартості, тому слід визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/200544/1 від 12.04.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2019/00803 від 12.04.2019. Разом з тим, враховуючи фактичні обставини справи та відсутність документального підтвердження дотримання позивачем процедури, врегульованої Порядком № 643, судом першої інстанції було відмовлено у задоволення позовних вимог про зобов`язання Львівську митницю ДФС направити висновок про скасування рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/200544/1 від 12.04.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2019/00803 від 12.04.2019 до Державного казначейства України з огляду на їх передчасність. Згідно з частиною першою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VІ (далі - МК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування. Відповідно до частини першої статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. За правилами статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. У відповідності до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів. Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. У силу вимог частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. У відповідності до частин першої, другої статті 53 Митного кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Частиною третьої статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України закріплено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. Відтак, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. У той же час, у частині п`ятій статті 53 Митного кодексу України встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Приймаючи рішення про коригування митної вартості, відповідач виходив з того, що подані позивачем для митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, які стосуються числових значень складових митної вартості, крім того позивачем не надано в повному обсязі додаткові документи згідно частини третьої статті 53 МК України. Так, статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. З аналізу вищенаведених норм вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). При цьому, вказаний метод не підлягає застосуванню, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Як свідчать матеріали справи, під час митного оформлення товару та визначення митної вартості товарів, підставою для висновку відповідача про неможливість визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору стало наявність у документах, наданих декларантом, розбіжностей. Так, підставами для прийняття рішення про коригування відповідач зазначив, що під час розгляду документів було встановлено, що: 1) в Контракті, п.1.1 та п.1.4 зазначено, що поставка здійснюється на основі заявки покупця, даний документ до митного оформлення не подавався; 2) у п.5.4 Контракту зазначено, що терміни поставки товару зазначаються в інвойсі (відсутні відомості щодо термінів поставки); 3) у п.4.1 Контракту зазначені документи, які супроводжують даний товар, а саме: фіто-санітарний сертифікат, сертифікат здоров`я, пакувальний лист. В CMR від 10.04.2019 № 1900934 в гр.4 «Місце завантаження» сказано «Murcia Spain 06.04.2019», а в гр.21 - «Bronice 10.04.2019» (всі дати різні), у ТСД відсутні інші відомості щодо іншого місця навантаження. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем до митного оформлення було подано всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення за ціною договору (контракту), як цього вимагає стаття 53 Митного кодексу України. При цьому, у відповідності до пункту 1.1 Контракту, укладеного між позивачем та EXQUISITEFRUITS, S.L. (Іспанія) в порядку та на умовах, передбачених цим контрактом, продавець зобов`язується за окремими Замовленнями покупця поставляти та передавати у власність, а покупець обов`язується приймати та оплачувати товар, а саме фрукти та овочі. Пунктом 1.4 Контракту визначено, що замовлення вважається виконаним з моменту його підписання сторонами та завірення відбиток печатки, в якому вказується: асортимент товару і його приблизна кількість (точна кількість вказується в Інвойсі); умови поставки, місце призначення і строк поставки; умови оплати (передплата/відстрочка/ оплата товару після отримання покупцем/вантажоотримувачем. З огляду на вказані положення вбачається, що умовами поставки товару за ним є: підписаний сторонами та завірений відбитками печатки документ, в якому вказується асортимент товару і його приблизна кількість (точна кількість вказується в Інвойсі); умови поставки, місце призначення і строк поставки; умови оплати (передплата/відстрочка/ оплата товару після отримання покупцем/вантажоотримувачем). У свою чергу, в Інвойсі № EX-190093 від 06 квітня 2019 року є відомості про асортимент та точну кількість товару - лимон свіжий кал.2, Прімофіори, Іспанія - 1320 картонних ящиків, масою нетто -19 970,00 кг, масою брутто - 21490,00 кг; умови оплати - після отримання товару вантажоодержувачем; умови поставки - CPT Київ, Україна, автотранспорт. До того ж, у специфікації № EX-190093 до Контракту є інформація строк та умови поставки - згідно з умовами Контракту. Згідно з Правилами Інкотермс термін «СРТ - Carriage Paid To» named place of destination» (переклад «Фрахт/перевезення оплачене до» вказаної назви місця призначення) означає, що продавець виконав поставку, коли передав товар, випущений в митному режимі експорту, названому ним перевізнику. Крім того, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до вказаного місця призначення. З огляду на вказане, посилання апелянта щодо неможливості завершення процедури митного оформлення товару позивача у зв`язку із відсутністю заявки покупця (Позивача), спростовується вищезазначеним. Доводи апелянта стосовно того, що у пункті 5.4 Контракту строки поставки товару узгоджуються сторонами окремо для кожної партії та фіксуються у замовленні покупця і в Інвойсі, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне. Так, у розділі 6 Контракту визначено умови, за яких покупець (позивач) може заявити претензії продавцю за цим договором: (пункт 6.1: стосовно якості, кількості, асортименту, класу товару). При цьому, як вірно відзначено судом першої інстанції, матеріали справи не містять інформації про наявність у покупця (позивача) до продавця за Контрактом претензій у зв`язку із порушенням строків поставки товару. З аналізу вимог статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 МК України, вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити саме складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України та у випадках, встановлених МК України (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни). У даному випадку, не відображення терміну поставки товару у Контракті за відсутності претензій з боку позивача (покупця за Контрактом) в частині термінів поставки, не є складовою числового значення заявленої позивачем митної вартості чи правильності її розрахунку, а тому не потребують контролю з боку митного органу. З огляду на вказане, твердження відповідача щодо неможливості завершення процедури митного оформлення товару позивача у зв`язку із відсутністю відомостей про термін поставки, є хибними. Посилання апелянта щодо того, що у п.4.1 Контракту зазначені документи, які супроводжують даний товар, а саме: фіто-санітарний сертифікат, сертифікат здоров`я, пакувальний лист. В CMR від 10.04.2019 № 1900934 в гр.4 «Місце завантаження» сказано «Murcia Spain 06.04.2019», а в гр.21 - «Bronice 10.04.2019» (всі дати різні), у ТСД відсутні інші відомості щодо іншого місця навантаження, колегія суддів також відхиляє, зважаючи на таке. З матеріалів справи вбачається, що згідно пункту 2.1 Контракту в ціну товару входить вартість продукту, тари, термопакування, маркування, навантаження, витрати на митне оформлення вантажу в країні експортера, а також доставку і страхування залежно від умов, указаних в інвойсі. У відповідності до інвойсу № EX-190093 від 06 квітня 2019 року та товарно-транспортної накладної CMR190093 від 10 квітня 2019 року товар перевозиться автотранспортом. Разом з тим, враховючи положення статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 МК України, а також інвойс № EX-190093 від 06 квітня 2019 року, товарно-транспортну накладну CMR 190093 від 10 квітня 2019 року, вбачається можливість здійснення процедури митного оформлення з огляду на певну розбіжність у СМR дати та місця навантаження товару за контрактом, що жодним чином не вплинула на митну вартість товару. Щодо зауважень відповідача про надання каталогів, специфікацій виробника товару, прейскурантів (прайс-листи) виробника товару слід зазначити таке. Так, каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Оскільки обов`язкових вимог щодо дотримання суб`єктом зовнішньоекономічної при складанні таких документів чинним законодавством не передбачено, тому вказані документи є документами довільної форми. Враховуючи, що у відповідності до частини другої статті 53 МК України, прайс - лист не є первинним документом, що підтверджує митну вартість товарів, тому останній може бути прийнятий до уваги виключно як додаткова інформація. Таким чином, під час митного оформлення задекларованого товару позивач подав митному органу усі документи, що необхідні для визначення митної вартості та її підтверджують, у наданих декларантом документах суд не виявив розбіжності, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини. Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено. У даному випадку, зміст винесеного відповідачем рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування того, що іменовані ним «розбіжності» будь-яким чином впливають на митну вартість товару. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що позивачем під час митного оформлення та на вимогу відповідача надано усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення про коригування митної вартості №UA209000/2019/200544/1 від 12.04.2019 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2019/00803 від 12.04.2019 є протиправними та підлягають скасуванню. Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі. Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні. За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи. Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування. За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied