Рішення адміністративного суду від 2022-07-12 00:00:00+03

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про визнання протиправними та скасування: рішення шостої сесії VIII скликання (друге пленарне засідання) від 29.03.2021 № 247 «Про накладення мораторію (тимчасової заборони) на видачу містобудівних умов та обмежень на забудову земельних ділянок та видачу дозволів на здійснення будівельних робіт по [ADDRESS] »; рішення шостої сесії VIII скликання (друге пленарне засідання) від 29.03.2021 № 248 «Про надання дозволу на виготовлення проекту детального планування території земельної ділянки в [ADDRESS] »; стягнення на його користь понесених у зв`язку з розглядом адміністративної справи судових витрат по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення шостої сесії VIII скликання (друге пленарне засідання) Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 29 березня 2021 року № 247 «Про накладення мораторію (тимчасової заборони) на видачу містобудівних умов та обмежень на забудову земельних ділянок та видачу дозволів на здійснення будівельних робіт по [ADDRESS] ». Визнано протиправним та скасувати рішення шостої сесії VIII скликання (друге пленарне засідання) Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 29 березня 2021 року № 248 «Про надання дозволу на виготовлення проекту детального планування території земельної ділянки в [ADDRESS] ». Стягнуто з Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області (90564, Закарпатська область, Тячівський район, смт. Тересва, вул. Народна, 83, код ЄДРПОУ 04349610) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) судовий збір по справі у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень) грн. Рішення мотивоване тим, що рішенням відповідача від 29 березня 2021 року № 248 надано дозвіл не уповноваженому на це органу, на розробку проекту детального плану території земельних ділянок приватної власності, з метою подальшої зміни їх цільового призначення, при відсутності для цього ініціативи та волевиявлення власника земельних ділянок, та при тому, що їх цільове призначення визначено у встановленому порядку. Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, Тересвянська селищна рада Тячівського району Закарпатської області подала апеляційну скаргу. Вважає, що таке прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд спрямував всупереч КАС України дослідження обставин справи тільки на встановлення і підтвердження обгрунтованості позовних вимог, а не встановлення чи діяв відповідач у спосіб і порядок, що передбачений законом. Зазначає, що рішення про накладення тимчасової заборони на видачу дозволів па будівництво на даній території прийнято в межах повноважень наданих Законами України «Про регулювання містобудівної діяльності" з метою уникнення самовільної забудови, які буде здійснюватися всупереч громадської думки і розробленого режиму забудови даної території. Рішення про надання дозволу на розроблення проекту детального планування території є початковим етапом розробки містобудівної документації, не тягне за собою зміну, припинення чи встановлення права власності на земельну ділянку і відповідно жодним чином не обмежує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належними йому на праві власності \~земельними ділянками. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України). Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 29 березня 2021 року № 247 накладено мораторій (тимчасову заборону) на: видачу виконавчим комітетом Тересвянської селищної ради рішення щодо надання дозволу на отримання містобудівних умов та обмежень на забудову земельних ділянок по [ADDRESS] з кадастровими номерами 2124456200:03:003:0108, 2124456200:03:003:0109, 2124456200:03:003:0110; видачу містобудівних умов і обмежень на забудову земельних ділянок по [ADDRESS] з кадастровими номерами 2124456200:03:003:0108, 2124456200:03:003:0109, 2124456200:03:003:0110; видачу дозволів на здійснення будівельних робіт по [ADDRESS] на земельних ділянках з кадастровими номерами 2124456200:03:003:0108, 2124456200:03:003:0109, 2124456200:03:003:0110 (а.с. 18, 19). Рішенням Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 29 березня 2021 року № 248 надано дозвіл виконавчому комітету Тересвянської селищної ради на розробку проекту детального плану території по [ADDRESS] , розміщеної на земельних ділянках з кадастровими номерами 2124456200:03:003:0108, 2124456200:03:003:0109, 2124456200:03:003:0110, для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти. Визначено Тересвянську селищну раду замовником проекту детального плану території по [ADDRESS] - як ініціатора розробки містобудівної документації (а.с. 20, 21). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 227967050 від 13 жовтня 2020 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0991 га, кадастровий номер 2124456200:03:003:0108, розташованої по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства на підставі договору купівлі-продажу № 6077 від 05 жовтня 2020 року (а.с. 11). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 227287896 від 07 жовтня 2020 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер 2124456200:03:003:0109, розташованої по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування будівель торгівлі на підставі договору купівлі-продажу № 6052 від 05 жовтня 2020 року (а.с. 10). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 227636011 від 09.10.2020 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,102 га, кадастровий номер 2124456200:03:003:0110, розташованої по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови на підставі договору купівлі-продажу №6075 від 05 жовтня 2020 року (а.с. 12). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 липня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 5018, [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,15 га кадастровий номер 2124456200:03:003:0109, розташовану по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (а.с. 113, 114). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 липня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 5020, [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,0991 га, кадастровий номер 2124456200:03:003:0108, розташовану по [ADDRESS] для ведення особистого селянською господарства (а.с. 115, 116). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 липня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №5022, [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0.102 га кадастровий номер 2124456200:03:003:0110, розташовану по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови (а.с. 117, 118). Право власності [PERSON] на зазначені земельні ділянки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується витягами № 268030735 від 28 липня 2021 року, № 268028668 від 28 липня 2021 року, № 268030358 від 28 липня 2021 року (а.с. 119-124). Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позову і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції) Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Згідно із ч. 1 ст. 19 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 1-1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про оборонні закупівлі», крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель та спрощеного відбору без застосування електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років». 14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства; 15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції. Зокрема у постановах від 21.11.2018 у справі №520/13190/17, від 27.11.2018 у справі №820/3534/17, від 19.02.2020 у справі №1340/3580/18 та інших Велика Палата дійшла таких висновків: «До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.» Зважаючи на те, що саме Велика Палата Верховного Суду є судом, уповноваженим вирішувати юрисдикційні спори, суд вважає цей висновок застосовним до справи, що розглядається. Позивач оскаржує рішення Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 29.03.2021 № 247 та № 248 в частині накладення мораторію (тимчасової заборони) на видачу містобудівних умов та обмежень на забудову, видачу дозволів на здійснення будівельних робіт та надання дозволу на виготовлення проекту детального планування території земельної ділянки за адресою: по вул. Народна, 71 в селищі Тересва. Позивач покликався на те, що рішенням Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 29 березня 2021року № 247 накладено мораторій (тимчасову заборону) на: видачу виконавчим комітетом Тересвянської селищної ради рішення щодо надання дозволу на отримання містобудівних умов та обмежень на забудову земельних ділянок по [ADDRESS] з кадастровими номерами 2124456200:03:003:0108, 2124456200:03:003:0109, 2124456200:03:003:0110; видачу містобудівних умов і обмежень на забудову земельних ділянок по [ADDRESS] з кадастровими номерами 2124456200:03:003:0108, 2124456200:03:003:0109, 2124456200:03:003:0110; видачу дозволів на здійснення будівельних робіт по [ADDRESS] на земельних ділянках з кадастровими номерами 2124456200:03:003:0108, 2124456200:03:003:0109, 2124456200:03:003:0110. Рішенням Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 29.03.2021р. № 248 надано дозвіл виконавчому комітету Тересвянської селищної ради на розробку проекту детального плану території по [ADDRESS] , розміщеної на земельних ділянках з кадастровими номерами 2124456200:03:003:0108, 2124456200:03:003:0109, 2124456200:03:003:0110, для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти. Визначено Тересвянську селищну раду замовником проекту детального плану території по вул. Народна, 71, смт. Тересва - як ініціатора розробки містобудівної документації. Вищевказані рішення відповідача стосуються земельних ділянках з кадастровими номерами 2124456200:03:003:0108, 2124456200:03:003:0109, 2124456200:03:003:0110, які належать позивачу на праві власності. А саме - земельної ділянки площею 0,0991 га, кадастровий номер 2124456200:03:003:0108, розташованої по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер 2124456200:03:003:0109, розташованої по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування будівель торгівлі; земельної ділянки площею 0,102 га, кадастровий номер 2124456200:03:003:0110, розташованої по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови. Позивач вважає, що оскаржуваним рішенням відповідача, що стосується накладення заборони на отримання містобудівних умов та обмежень на забудову земельних ділянок приватної власності, видачу містобудівних умов і обмежень на забудову земельних ділянок, видачу дозволів на здійснення будівельних робіт, обмежуються його права на вільне володіння, користування, розпорядження та забудову земельних ділянок. Разом з тим, суд звертає увагу, що захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових відносин, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Як передбачено ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу. Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів. Враховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права. Такий зміст позовних вимог та характер правовідносини, щодо яких виник спір, вказує на те, що звернення до суду з цим позовом спрямоване, насамперед, на захист права позивача щодо земельної ділянки яка знаходилася у його власності та в подальшому продана. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не пов`язаний із захистом прав у сфері публічно-правових відносин, водночас стосується цивільних прав та інтересів позивача щодо користування земельною ділянкою. Та обставина, що відповідачем у справі визначено орган місцевого самоврядування, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що юрисдикція адміністративних судів на спірні правовідносини не поширюється та на необхідність вирішення спору в порядку цивільного судочинства. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 16 червня 2022 року у справі № 653/4094/16-а. Імперативною вимогою ч. 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частини першої статті 319 КАС порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги. З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Результат розгляду: partial