Рішення адміністративного суду від 2022-05-16 00:00:00+03

у жовтні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (ГУ ДПС у Хмельницькій області) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №0042441-1302-2225 від 22 вересня 2021 року. \~ 24 січня 2022 року Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення позовних вимог. Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, спір стосовно боргу, який \~зазначається у спірній вимозі, \~вже неодноразово був предметом судового розгляду. Так, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.11.2014 року у справі №822/4412/14, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.12.2014 року, задоволено адміністративний позов фізичної особи-підприємця [PERSON] до податкового органу та визнано протиправною податкову вимогу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області від 03.04.2014 року № 241-25 \~\~(на суму 6 078 грн. 03 коп.). Зокрема, у вказаній вище справі встановлено, що 19.02.2014 з метою сплати єдиного податку позивач здійснив перерахування коштів в сумі 6081 грн. на рахунок ДПІ у м. Хмельницькому у Хмельницькому відділенні "Брокбізнесбанку", підтвердженням чого є квитанція від 19.02.2014. Після цього йому стало відомо, що сплачені \~кошти не були перераховані банком на рахунок податкового органу. \~Суди прийшли до висновку, що \~з моменту видачі банком розрахункового документу платнику щодо перерахування коштів, податкове зобов`язання слід вважати таким, що платником \~виконане. Покладання на платника податків обов`язку повторно сплатити податки, збори (обов`язкові платежі) та відповідальності за неперерахування чи несвоєчасне перерахування банком до бюджету обов`язкових платежів є таким, що не відповідає вимогам законодавства. Крім того, суди врахували, що позивач інформував податковий орган про ситуацію, що виникла, а тому суб`єкт владних повноважень мав можливість вчинити відповідні дії з метою запобігання порушенню прав платника податків \~у подальшому. Також, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015 у справі №822/4476/14 було задоволено апеляційну скаргу ФОП \~ [PERSON] та скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 \~у справі за адміністративним позовом ДПІ у м. Хмельницькому до ФОП [PERSON] про стягнення вищезгаданого податкового боргу в сумі 6 502 грн. 88 коп. (у тому числі пеня - 421 грн. 88 коп.). Прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог податкового органу. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 \~по справі № 822/476/17 визнано протиправною та скасовано наступну податкову вимогу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області № 1247-17 від 16.01.2017. \~Рішеннями від 28 серпня 2019 \~у справі №560/1511/19 та від 31 березня 2020 \~у справі №560/554/20 \~Хмельницький окружний \~адміністративний суд визнав протиправними та скасував \~наступні податкові вимоги №776-17 від 23.04.2019 \~та №153/588 від 10.01.2020 \~про стягнення податкового боргу. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 у справі № 560/5763/20 суд визнав протиправною та скасував податкову вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області №142970-58 від 11.09.2020 та з метою припинення систематичного порушення прав платника суд вирішив вийти за межі позовних вимог та зобов`язав відповідача відповідно до вимог ПК України вжити заходи стосовно відображення \~\~в \~інформаційній \~системі \~податкового органу \~( у інтегрованій картці платника) \~факту відсутності \~у позивача \~боргу \~\~з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 6081,00 грн. (який \~був \~\~визначений станом на 19.02.2014). Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, позивач не може вважатись таким, що має невиконані (не сплачені) податкові зобов`язання та, відповідно, не може вважатись таким, що має податковий борг. Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає. Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: denied