Рішення адміністративного суду від 2023-02-28 00:00:00+02

У серпні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив: - визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Гринчука Романа Петровича щодо складання та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР №5714233 від 06.08.2022, з порушенням вимог чинного законодавства, а також Конституції України; - визнати протиправною та скасувати постанову серія ЕАР №5714233 від 06.08.2022 про накладення адміністративного стягнення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Позов обґрунтовувався тим, інспектором УПП в Житомирській області ДПП старшим лейтенантом поліції Гринчуком Романом Петровичем, складено та винесено постанову серія ЕАР №5714233 від 06.08.2022, якою позивач був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400,00 грн, за те, що він 06.08.2022 о 01:33:33 год. в м.Житомир по вул.Вокзальна, 1, керуючи транспортним засобом «Renault Megane», номерний знак [NUMBER] не мав права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1 а Правил дорожнього руху України. Позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, оскільки з фабули постанови взагалі не можна з`ясувати та зрозуміти, що саме порушив позивач, і на думку позивача дана обставина вказує на порушення вимог ст.283 КУпАП інспектором УПП. Також позивач вказує на те, що в даній постанові відсутні фактичні обставини справи, за яких інспектор УПП в Житомирській області дійшов висновку про те, що позивач керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія, у зв"язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 10 листопада 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати\~оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом\~першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 06 серпня 2022 року командиром взводу роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП старшим лейтенантом поліції Гринчуком Романом Петровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5714233 від 06.08.2022 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 3 400,00 грн. (а.с.16). Згідно оскаржуваної постанови серії ЕАР № 5714233 від 06.08.2022, складеної відносно [PERSON] , вбачається, що підставою для накладення на позивача адміністративного стягнення стало те, що 06 серпня 2022 року о 01:33:33 год. у м.Житомир по вул.Вокзальна, 1 водій, керуючи транспортним засобом «Renault Megane», номерний знак [NUMBER] при перевірці документів не мав права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1 а Правил дорожнього руху України. Не погодившись із даною постановою позивач оскаржив її до суду. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що поліцейський при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, у зв"язку з чим відсутні підстави для визнання його дій та постанови протиправними, а тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні. Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Із оскаржуваної постанови слідує, що позивач порушив ч.2 ст.126 КУпАП у відповідності до якої, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Щодо посилань позивача на незаконність вимог щодо зупинки транспортного засобу та пред`явлення документів, колегія суддів зазначає наступне. На підставі Указів Президента України з 05-30 год., 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан. Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455 (далі Порядок №1455), яким визначено процедуру встановлення таких заходів особливого режиму, а також руху транспортних засобів в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан (далі - особливий режим), що здійснюються військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення) самостійно або із залученням органів виконавчої влади. Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Пунктом 5 ч.1 ст.8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено термін комендантська година, а саме це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень. Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право: затримувати і доставляти в органи або підрозділи Національної поліції осіб, які вчинили або вчиняють правопорушення; перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України, чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться; вилучати в осіб предмети які є знаряддям, засобом або предметом правопорушення, і передавати їх органам та підрозділам Національної поліції; тимчасово обмежувати або забороняти на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях перебування або пересування осіб, рух транспортних засобів, зокрема транспортних засобів іноземних, консульських установ чи представництв міжнародних організацій; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби: входити (проникати) на територію та приміщення підприємств, установ і організацій, у житлові та інші приміщення, на земельній ділянці, що належать особам, під час припинення кримінального правопорушення та в разі переслідування осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, якщо зволікання може створити реальну загрозу життю чи здоров`ю осіб; використовувати із службовою метою засоби зв`язку і транспортні засоби, що належать особам (за їх згодою), підприємствам, установам і організаціям, за винятком транспортних засобів іноземних консульських установ чи представництв міжнародних організацій, для запобігання вчиненню кримінального правопорушення, переслідування та затримання осіб, що підозрюються у вчиненні злочину, або для доставки до лікувальних закладів осіб, які потребують медичної допомоги, проїзду до місця злочину; застосовувати відповідно до законодавства заходи фізичного впливу, зброю і спеціальні засоби. На території м.Житомира та області комендантська година діяла із 23 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. Таким чином, через дію на території України особливого режиму та комендантської години у працівників поліції були законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача 06.08.2022 в період доби з 23 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв., встановлення його особи та перевірки документів. Щодо суті самого порушення, колегія суддів зазначає наступне. Із дослідженних судом відеофайлів № lexport-wyg65 та 2export-sd2ps слідує, що на вимогу представників відповідача, позивачем було надано для перевірки посвідчення водія в електронному вигляді в додатку "Дія". Однак термін дії даного посвідчення закінчився. Доказом того, що позивачем надавалося посвідчення є також запис у оскаржуваній постанові, де зазначено номер посвідчення водія позивача. Відповідно до автоматизованої системи бази даних інформаційного порталу Національної поліції України (ІПНП), копія якого долучена до матеріалів справи, посвідчення водія на [PERSON] , [INFO] , видане вперше 31.05.2018 та діяло до 31.05.2020. Обміну посвідчення водія, яке видано вперше, здійснено не було. У зв"язку із цим працівники поліції дійшли висновку, що позивач не має права керувати транспортним засобом, оскільки закінчився термін дії посвідчення водія. Однак, поза увагою, як працівників поліції, так і суду першої інстанції залишилися норми Постанови КМУ № 184 від 03 березня 2022 року, зі змісту якої слідує, що \~установити, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану: особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився. Оскільки норми даної постанови є діючими на даний час, тому позивач мав право керувати транспортним засобом, незважаючи на те, що мав національне посвідчення водія України, видане йому вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився. У такому випадку в діях водія відсутній склад правопорушення передбачений ч.2 ст.126 КУпАП, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню \~із прийняттям \~нової постанови про задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: granted