Рішення адміністративного суду від 2023-03-21 00:00:00+02

У листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо протизаконної невиплати [PERSON] доплати до пенсії за період з грудня 2019 по травень 2022, що становить 264930,55 грн та 920,07 грн (загальною сумою 265850,62 грн), яка підтверджується та нарахована Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області у відповідності до Розрахунків на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №1303001841 за Дорученням № Д 1303001841/44. Пенсіонер: [PERSON] від 29 травня 2022 року, що є донарахованою за період з грудня 2019 року по травень 2022 року сумою недоотриманої пенсії, на виконання та на підставі судових рішень Львівського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 у справі №380/16135/21 та від 31.01.2022 у справі №380/9005/21, які набрали законної сили 10.03.2022 року, у відповідності та на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області від 31.08.2021 №3297 Про розмір грошового забезпечення виданої [PERSON] , та щодо протизаконної невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати доплати до пенсії за період з грудня 2019 по травень 2022 року, яка протизаконно по даний час не нарахована та не є виплачена [PERSON] ; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити [PERSON] доплату до пенсії за період з грудня 2019 по травень 2022, що становить 264930,55 грн та 920,07 грн (загальною сумою 265850,62 грн), яка підтверджується та нарахована Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області у відповідності до Розрахунків на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №1303001841 за Дорученням № Д 1303001841/44 .Пенсіонер: [PERSON] від 29 травня 2022 року, що є донарахованою за період з грудня 2019 року по травень 2022 року сумою недоотриманої пенсії, на виконання та на підставі судових рішень Львівського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 у справі №380/16135/21 та від 31.01.2022 у справі №380/9005/21, які набрали законної сили 10.03.2022 року, у відповідності та на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області від 31.08.2021 №3297 Про розмір грошового забезпечення виданої [PERSON] у зв`язку з пропущенням строків виплати доплати до пенси за період з грудня 2019 по травень 2022 року, що становить 264930,55 грн та 920.07 грн (загальною сумою 265850,62 грн), яка протизаконно по даний час не є виплачена [PERSON] ; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходів (у зв`язку з порушенням строків виплати доплати до пенсії за період з грудня 2019 по травень 2022 року, що становить 264930,55 грн та 920,07 грн загальною сумою 265850,62 грн, яка є нарахована у відповідності до Розрахунків на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №1303001841 за Дорученням № Д 1303001841/44. Пенсіонер: [PERSON] від 29 травня 2022 року, на виконання та на підставі судових рішень Львівського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 у справі №380/16135/21 та від 31.01.2022 у справі №380/9005/21, які набрали законної сили 10.03.2022 року, у відповідності та на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області від 31.08.2021 №3297 Про розмір грошового забезпечення виданої [PERSON] ), яка протизаконно по даний час не нарахована та не є виплачена [PERSON] (З огляду на протизаконну невиплату зазначених 264930,55 грн. та 920,07 грн. загальною сумою 265\~ \~\~\~850,62 грн - затримка виплати, складає 30 календарних місяців (з 01 грудня 2019 року включно по травень 2022 року), як і з 01 грудня 2019 року включно по листопад 2022 року затримка виплати, складає уже 36 календарних місяців), яка визначається відповідно до 03.02.2022 у справі №380/16135/21 та від 31.01.2022 у справі №380/9005/21, які набрали законної сили 10.03.2022 року. Саме ці події з тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата протизаконно не отриманої по даний час позивачем заборгованості на загальну суму 265850,62 грн, за період з грудня 2019 по травень 2022 року, як і компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року провадження у справі № 380/16587/22 закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому суд виходив з того, що спір у цій справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме у справі №380/9005/21, №380/16135/21, а доводи позивача, викладені в позовній заяві щодо визнання незаконними дій відповідача з виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/9005/21, №380/16135/21. Таким чином, суд прийшов до висновку, що оскільки вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення в окремому судовому провадженні не розглядаються, то провадження слід закрити. У апеляційній скарзі позивач [PERSON] просив зазначену ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права. На думку позивача, висновки суду у цій справі є безпідставними та голослівними, а його позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки рішення суду, які набрали законної сили, залишаються невиконаними. Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у судовому засіданні апеляційного суду заперечила обґрунтованість вимог апелянта доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. Просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає її розгляду. Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з таких мотивів. Відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі №380/9005/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області з 01 грудня 2019 року позивачу проведено перерахунок пенсії у розмірі 82% відповідних сум грошового забезпечення. З 01 червня 2022 року розмір пенсійної виплати становить 19212,44 грн. Доплата пенсії на виконання судового рішення у справі №380/9005/21 за період з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2022 року становить 920,07 грн. Окрім того, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 у справі № 380/16135/21 адміністративний позов [PERSON] задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача із врахуванням видів грошового пенсійного забезпечення станом на 19 листопада 2019 року та вчинити усі необхідні дії для такого перерахунку та виплати пенсію з 01 грудня 2019 року на підставі нової довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області від 31.08.2021 № 3297 Про розмір грошового забезпечення [PERSON] станом на 19 листопада 2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії та раніше виплачених сум у розмірі 82% відповідних сум грошового забезпечення для проведення [PERSON] , з 01 грудня 2019 року. На виконання вказаного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області з 01 грудня 2019 року проведено перерахунок пенсії на підставі довідки Департаменту Персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 31.08.2021 № 3297, із врахуванням виплачених сум, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення. Доплата пенсії на виконання судового рішення №380/16135/21 за період з 01 грудня 2019 року по 31 травня 2022 року становить 264930,55 грн. Вважаючи своє право щодо виплати коштів, нарахованих за рішенням суду, порушеним, позивач звернувся до суду з новим позовом. Закриваючи провадження у цій справі, суд виходив із того, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Надаючи правову оцінку правильності вирішення суддею суду першої інстанції даного процесуального питання оскаржуваною ухвалою та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Як видно з матеріалів справи, позивач, звертаючись із цим позовом, фактично просить суд зобов`язати відповідача виконати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі №380/9005/21 та від 21 травня 2020 у справі № 380/16135/21, на підставі яких позивачу здійснено перерахунок пенсії та донараховано 920,07 грн та 264930,55 грн. Положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Відповідно до статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Частиною п`ятою статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII). За частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з частиною першою статті 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. З аналізу вищезазначених законодавчих норм видно, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а та 16.02.2019 у справі № 816/2016/17. Згідно статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше. Відповідно до вимог статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Апеляційний суд звертає увагу, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Апеляційний суд звертає увагу, що судом першої інстанції роз`яснено позивачу, що у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачами на виконання судових рішень позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, а не подавати новий адміністративний позов. Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов. Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 17.04.2019 у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019 у справі № 295/13613/16, від 22.028.2019 у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а, від 24.09.2020 у справі № 640/15623/19. Відтак, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі у частині позовних вимог, обґрунтовано виходив з того, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Разом із тим, у частині позовних вимог про нарахування та виплату [PERSON] компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати доплати до пенсії за період з грудня 2019 по травень 2022 року, що становить 264930,55 грн та 920,07 грн загальною сумою 265850,62 грн, суд прийшов помилкового висновку щодо підстав для закриття адміністративного провадження, оскільки такі позовні вимоги рішенням суду, яке набрало законної сили, не вирішувалися. Тому у цій частині оскаржувану ухвалу слід скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Відповідно до приписів частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що при закритті провадження у справі за позовом [PERSON] суд першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи щодо частини позовних вимог, а тому оскаржувану ухвалу від 17 січня 2023 року у цій частині слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Результат розгляду: partial