Рішення адміністративного суду від 2022-03-23 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАБ № 833473 від 19 січня 2022 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що згідно оскаржуваної постанови, 19 січня 2022 року о 15 год. 20 хв. в смт. Лисянка вул. Миру позивач керував автомобілем ИЖ 21251 д.н.з. [NUMBER] без права керування транспортним засобами, а саме був позбавленим права керування Лисянським районним судом Черкаської області від 30.11.2021 на 1 рік, чим порушив в.2.1 а ПДР, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП. Відповідно до даної постанови до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. Постанову серії БАБ №833473 від 19.01.2022 року поліцейським Лисянського РПП СПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Гладюком О.Ю. не було надано на місці її винесення, а отримано поштовим зв`язком лише 04.02.2022 року. Вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч.3 ст.283 КУпАП. Так, у резолютивній частині постанови не зазначено повністю прізвище, ім`я та по батькові особи, стосовно якої вона винесена, а лише зазначено ініціали. З указаної постанови вказано: «.…позбавлений права керування», про те чим - не зазначено. Відомості щодо технічного засобу, яким здійснено відеозапис з боді - камери відсутні. Крім того, до постанови не додано постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 30.11.2021 року, щодо позбавлення права керувати транспортним засобом на 1 рік і така постанова взагалі 30.11.2021 року судом не виносилась, інша постанова на час розгляду справи законної сили не набрала. Посилання відповідача на те, що водій «.… був позбавлений права керування Лисянським районним судом Черкаської області від 3011.2021 року» не відповідає дійсності, відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, Лисянський районний суд Черкаської області постанову від 30.11.2021 року відносно [PERSON] не ухвалював. З урахуванням вищенаведеного, позивач просить визнати незаконними та скасувати постанову поліцейського Лисянського РПП СПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Гладюка О.Ю. БАБ №833473 від 19.01.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 4 ст. 126 КУпАП. У судове засідання представник позивача - адвокат Гордієнко О.В. не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач - представник Головного управління національної поліції в Черкаській області у судове засідання не з`явився, 15.03.2022 року надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю, з викладених у ньому мотивів. Клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з військовим станом суду не надано. Розглянувши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного. Поліцейським Лисянського РПП СПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Гладюком О.Ю. 19.01.2022 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 833473 відносно [PERSON] за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме, що позивач 19 січня 2022 року о 15 год 20 хв в смт. Лисянка вул.Миру керував автомобілем ИЖ 21251 д.н.з. [NUMBER] без права керування транспортним засобами, а саме був позбавлений права керування Лисянським районним судом Черкаської області від 30.11.2021 на 1 рік. Положеннями ч.4 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Відповідно до вимог ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Для встановлення складу та події адміністративного правопорушення у справі, що розглядається, слід встановити, чи набрала чинності постанова суду про позбавлення водія [PERSON] права керування транспортними засобами на час винесення оскаржуваної постанови. Відповідно до частини 2 статті 77КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. В матеріалах справи міститься копія постанови серія БАБ № 833473 від 19.01.2022 року, доказів підтверджуючих той факт, що [PERSON] , 19 січня 2022 року о 15 год. 20 хв. в смт. Лисянка вул. Миру керував автомобілем ИЖ 21251 д.н.з. [NUMBER] без права керування транспортним засобами, матеріали справи не містять. Ні до матеріалів справи, ні до відзиву на позов, не додано жодних доказів вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення, та взагалі як факту керування транспортним засобом, так і доказів позбавлення його права керування, а саме постанови суду від 30 листопада 2021 року, на яку йде посилання у оскаржуваній постанові, що вона набрала законної сили станом на 19 січня 2022 року. У відзиві на позов представник відповідача вказав лише на повноваження поліції та порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, не вказавши жодного доказу на підтвердження вини позивача. Строк оскарження постанови позивачем теж не пропущений, оскільки копія постанови вручена позивачу поштою 04 лютого 2022 року, а позов поданий до суду через пошту 08 лютого 2022 року. Доказів ознайомлення позивача з постановою саме 19 січня 2022 року суду не надано. Вказані вище обставини свідчать про недоведеність наявності в діях позивача порушень вимог п.2.1а Правил дорожнього руху, що в свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення за частиною 4 статті 126 КУпАП. Фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами. У відповідності до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису. Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. У даному випадку, для підтвердження порушення позивачем п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із відповідною фіксацією вчиненого правопорушення тощо. Однак, відеозапису нагрудної камери патрульного, яка працювала, коли було зафіксовано адміністративне правопорушення за частиною четвертою статті 126 КУпАП, суду надано не було. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, та винність позивача у його вчиненні. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 08.05.2019 у справі №338/126/17. При цьому, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеофіксацію вчиненого правопорушення. Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі не з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не встановив факт вчинення адміністративного правопорушення, з посиланням на належні та допустимі докази та наявність вини в діях [PERSON] , відповідачем протилежне не доведено, а отже позов підлягає частковому задоволенню в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Не може бути задоволена вимога про закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки дана справа розглядалась не судом, як органом який уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, а відповідачем. Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст.221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. У справі про адміністративне правопорушення відносно позивача прийняте відповідне рішення, яке він оскаржує, а тому достатнім способом захисту його прав буде саме скасування постанови. Рішення інспектором поліції прийняте від імені органу, юридичної особи яку він представляє в силу своїх повноважень, тому в частині вимог щодо Сектору поліцейської діяльності № 2 Звенигородського РВ ГУНП в Черкаській області теж необхідно відмовити, що відповідає також позиції КАС ВС викладеної у постанові від 20 вересня 2020 року у справі №161/445/16-а. Виходячи з викладеного та

Результат розгляду: partial