Рішення адміністративного суду від 2023-03-21 00:00:00+02

Приватне підприємство "Букмекер" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило: - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.06.2022 року №1961/1807. В обґрунтування вимог вказувало про помилковість висновків податкового органу щодо заниження ПП «Букмекер» податкових зобов`язань з ПДВ на 43 513,43 грн, оскільки таких зобов`язань та об`єкту оподаткування не виникло. \~Податковий орган склав спірне ППР на підставі 3 податкових накладних на зазначену суму, які були помилково направлені позивачем на реєстрацію, про що повідомлено відповідача. Крім того, реєстрація цих податкових накладних за в ЄРПН зупинена, а тому позивач не мав своїм обов`язком включати їх до податкових зобов`язань в декларації за звітний період. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 в задоволенні позову відмовлено. Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного висновку, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позов. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої \~інстанції не надано належної оцінки доводам позивача щодо правомірного не включення підприємством до податкової декларації з ПДВ за грудень 2021 року трьох податкових накладних на загальну суму ПДВ 43 513,43 грн з огляду на їх помилкове складення, оскільки \~господарські операції фактично не здійснювались (товар не відвантажувався, послуги не надавались, грошові кошти не перераховувались) та по яким не складалась жодна первинна документація. Про помилковість означених вище податкових накладних позивач інформував контролюючий орган, як шляхом надсилання через електронний кабінет платника листа від 18.01.2022 так із використанням спеціального поля заключної частини Декларації з ПДВ за грудень 2021 року - підрозділ під назвою «Відмітка про подання до декларації», \~натомість суд першої інстанції на вказану обставину уваги не звернув, належної правової оцінки не падав. Зазначає, що помилково подана на реєстрацію \~в ЄРПН податкова накладна зі статусом "реєстрацію зупинено" за операціями, які фактично здійснені не були, дані про які не внесено до податкового обліку платника податків та не підтверджено первинними документами, не є підставою для внесення інформації за такою податковою накладною до податкової декларації. При цьому, суд першої інстанції, вказуючи на спосіб виправлення помилково виписаних податкових накладних платник податків, шляхом коригування зобов`язань у встановленому порядку, зокрема \~поданням розрахунку коригування, не врахував, що відповідно до п. 192.1 ст. 192 ПК України розрахунок коригування може бути складений лише до зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної. Натомість, можливості подати документи, щоб відкликати чи скасувати заблоковані помилкові податкові накладні, податкове законодавство не передбачає. Просить врахувати постанови Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі №820/5980/17, від 11 вересня 2018 року у справі №820/6615/17, від 30 вересня 2021 року у справі №813/841/18 та від 20 жовтня 2022 року у справі №819/730/18, які безпідставно не взяті до уваги судом першої інстанції. Головне управління ДПС в Полтавській області (далі - відповідач) надало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Вказує, що ПП "Букмекер" самостійно направлено на реєстрацію 3 податкові накладні на загальну суму ПДВ 43 513,43 грн в Єдиному реєстрі податкових накладних, що свідчить про те, що платник усвідомлював про обов`язок в подальшому відображати податкові зобов`язання по ним, проте вказані суми не включено до складу податкового зобов`язання декларації з ПДВ. При цьому, вважає вірним висновок суду першої інстанції, що у випадку, якщо платником на операцію з постачання товарів/послуг, яка фактично не відбулась, помилково складена та зареєстрована в ЄРПН податкова накладна, то платник податку з метою виправлення допущеної помилки має право згідно з пунктом 192.1 ст. 192 ПК України скласти розрахунок коригування до такої помилково складеної податкової накладної. В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти вимог апеляційної скарги, вважала рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ГУ ДПС в Полтавській області проведено камеральну (електронну) перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за грудень 2021 року ПП «Букмекер», за результатами якої складено акт від 18 лютого 2022 року № 1259/16-31-18-07-03-01/30244716. Як вбачається з акту, платником ПП "Букмекер" подано 18.01.2022 податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2021 року № 9421387894. Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що платником ПП "Букмекер" відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України в грудні 2021 року складено 11 податкових накладних на загальну суму ПДВ 61 597,98 грн, з них 3 податкових накладних на суму ПДВ 43 513,43 грн не включено до складу податкового зобов`язання декларації з ПДВ за грудень 2021 року. Реєстрація цих податкових накладних була зупинена відповідно до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄДРПН затвердженого Постановою КМУ від 11.12.2019 №1165. Податкові накладні на загальну суму ПДВ 61 597,98 грн складені у відповідності до ст. 201 ПК України, підписані та направлені на реєстрацію в ЄРПН відповідно до діючого законодавства, тобто платник усвідомлював про обов`язок в подальшому відображати податкове зобов`язання по зазначених податкових накладних. На порушення пункту 187.1 статті 187, пункту 201.10 ст. 201 ПК України суб`єктом господарювання занижено податкове зобов`язання на суму ПДВ у розмірі 43 513,43 грн. На підставі акту, 16.06.2022 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення №1961/1807, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 54 391,25 грн ( 43 513,00 грн. - основне податкове зобов`язання, 10 878,25 грн - \~штрафна (фінансова) санкція (штраф). Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку помилкового складання податкової накладної на операцію з постачання товарів/послуг, платник податків зобов`язаний завершити процедуру реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (надати пояснення та/чи документи, у разі зупинення реєстрації податкової накладної, що передбачено приписами п. \~201.16 ст. \~201 ПК України) та з метою виправлення допущеної помилки, згідно п. \~192.1 \~ст. \~192 ПК України, скласти розрахунок коригування до помилково виписаної податкової накладної. З огляду на те, що відповідних дій щодо надання розрахунку коригувань до помилково виписаних податкових накладних позивачем не вчинено, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення відповідача. Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до п. 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Пунктом 201.16 статті 201 ПК України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України. У відповідності до п. 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Пунктом 187.1 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису. Згідно із п. 192.1 ст. 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в ЄРПН. Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг. Також, відповідно до п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПК України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг. Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування до податкової накладної. Судом встановлено, що позивачем складено та направлено на реєстрацію податкові накладні: -№10 від 20 грудня 2021 року на користь ПП "Файн-Трейд-2004" на загальну суму 88 400,52 грн, у тому числі ПДВ 14 733,42 грн; -№11 від 21 грудня 2021 року на користь ПП "Файн-Трейд-2004" на загальну суму 61 480,08 грн, у тому числі ПДВ 10 246,68 грн; -№9 від 31 грудня 2021 року на користь ТОВ "Українська інвестиційна компанія №1" на загальну суму 111 200,00 грн, у тому числі ПДВ 18 533,33 грн. Вказані податкові накладні прийняті контролюючим органом, однак їх реєстрація зупинена, що підтверджується відповідними квитанціями. В подальшому, ПП «Букмекер» повідомило податковий орган листом від 18.01.2022, що податкові накладні №9 від 31 грудня 2021 року, №10 від 20 грудня 2021 року, №11 від 21 грудня 2021 року є помилково виписаними. Також зазначило, що обсяги постачання товарів/послуг та сума ПДВ, вказані в помилковій податковій накладній \~не підлягають відображенню в декларації, тому вищенаведені податкові накладні не включені до Декларації з ПДВ за грудень 2021 р. З наведеного вбачається, що ПП "Букмекер" повідомляло ГУ ДПС про підстави не включення сум ПДВ у загальному розмірі 43 513,43 до податкової декларації за грудень 2021 р., проте на момент прийняття спірного податкового повідомлення - рішення, вказаний лист залишися поза увагою відповідача. Суд першої інстанції під час розгляду справи також не надав належної оцінки наявному в матеріалах справи листу від 18.01.2022. Колегія суддів зазначає, що у разі якщо реєстрація податкової накладної \~у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена в порядку, визначеному пунктом 201.16 статті 2021 ПК України, реєстрація таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у підпункті 201.16.4 пункту 201.16 цієї статті. За платником податків закріплено право \~надання додаткових документів та/чи пояснень на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної, у разі зупинення контролюючим органом процесу реєстрації податкової накладної. У випадку якщо податкова накладна виписана помилково, її реєстрація зупинена, а для відновлення її реєстрації платник податків не має можливості надати будь-які додаткові документи чи пояснення на підтвердження правомірності формування такої податкової накладної, платник не зобов`язаний вчиняти дії для її розблокування. З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо необхідності надання позивачем письмових пояснень на підтвердження помилкової реєстрації податкової накладної, оскільки вищевикладене не узгоджується з нормами \~податкового законодавства. За визначенням, наведеним в статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Згідно з частинами першою, другою статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Отже, зміст наведених норм свідчить на користь висновку про те, що платникам забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених первинними документами, адже останні, в свою чергу, є підставою для бухгалтерського обліку й фіксують дані лише про фактично здійснені господарські операції. На підтвердження того, що по спірним податковим накладним не відбулись господарські операції позивачем до суду першої інстанції надавались: акт звірки взаємних розрахунків за період із 01.12.2021 по 08.07.2022, що підписаний між позивачем та ПП «Файн-Трейд-2004»; акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.12,2021 по 08.07.2022, що підписаний між позивачем та ТОВ «Українська Інвестиційна Компанія №1»; бухгалтерська довідка ПП «Букмекер» від 12.09.2022; листи від ПП «Файн-Трейд-2004» від 14.09.2022 та від ТОВ «Українська Інвестиційна Компанія №1» від 16.09.2022; обліково-сальдові відомості за грудень 2021 р.; податкові декларації з ПДВ за грудень місяць 2021 року, що складені ПП «Файн-Трейд-2004» та ТОВ «Українська Інвестиційна Компанія №1». Дослідивши вказані документи, колегія суддів дійшла висновку, що донарахування ПДВ здійснені відповідачем по господарським операціям між ПП «Букмекер» та ПП «Файн-Трейд-2004», ТОВ «Українська Інвестиційна Компанія №1», є безпідставними, доказів виникнення об`єкту оподаткування податковим органом не доведено . Доводи позивача що, господарські операції на суми, зазначені у податкових накладних фактично не відбулись, первинна документація за їх наслідками не складалась, не спростовані відповідачем. Колегія суддів зауважує, що до податкової декларації з податку на додану вартість вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період. У податковій звітності платником податку на додану вартість зазначаються дані про обсяги фактично здійснених операцій у відповідності з даними первинних документів і бухгалтерського обліку, тобто дані, наведені в податковій декларації, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника. Помилково ж подана та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна зі статусом «реєстрацію зупинено» за операціями, які фактично здійснені не були, дані про які не внесено до податкового обліку платника та не підтверджено первинними документами, не є підставою для внесення інформації за такою податковою накладною до податкової декларації. При цьому можливості подати документи, щоб відкликати чи скасувати заблоковані помилкові податкові накладні, податкове законодавство не передбачає. За таких обставин позивач не зобов`язаний включати до податкової декларації з податку на додану вартість податкові зобов`язання за заблокованими (статус «реєстрацію зупинено») в Єдиному реєстрі податкових накладних помилково складеними податковими накладними, оскільки дані податкової звітності мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника податку. Враховуючи, що розглядувані податкові накладні складено помилково на операції, які фактично не відбулися та не підтверджені первинними документами, що не спростовано контролюючим органом та не враховано судом першої інстанції, то, відповідно, і податкові зобов`язання за такими операціями в ПП «Букмекер» фактично не виникали та не повинні бути включені до податкової звітності. Відтак твердження контролюючого органу, з якими погодився суд першої інстанції про обов`язок позивача відобразити податкові зобов`язання у податковій звітності за заблокованими в ЄРПН помилково складеними податковими накладними є необґрунтованими та такими, що не містять правового підґрунтя. Наведене правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема, в постановах від 21 серпня 2018 року у справі № 820/5980/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 820/6615/17, від 30 вересня 2021 року у справі № 813/841/18, від 20 жовтня 2022 року у справі № 819/730/18. Щодо посилань суду першої інстанції правові висновки Верховного Суду щодо неможливості суду вдаватися до аналізу обставин щодо реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, відносно яких позивачем виписано та подано на реєстрацію податкові накладні, викладені в постановах від 22.05.2018 (провадження К/9901/34999/18), від 23.05.2018 (провадження К/9901/3230/18), від 13.06.2018 (провадження К/9901/453/18) колегія суддів зазначає, що у даній справі дослідженню підлягають дані Єдиного реєстру податкових накладних щодо відсутності чи наявності реєстрації накладних, що згідно вищевказаних норм передбачено чинним законодавством під час здійснення камеральної перевірки. В межах даної справи, 3 податкові накладні, суми по яким не включені позивачем до податкової декларації з ПДВ за грудень 2021 р. відсутні у ЄРПН. З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не занижено податкових зобов`язань з ПДВ на 43 513,43 грн та правильно \~не відображено у податковій декларації за грудень 2021 р. податкові зобов`язання з ПДВ, визначені на підставі податкових накладних, які були подані помилково та реєстрація яких фактично не була завершена. В силу ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Однак, відповідач правомірності прийнятого рішення ні суду першої, ні апеляційної інстанції належним чином не довів. З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів дійшла висновку про протиправність податкового повідомлення рішення та наявність підстав для його скасування. Натомість, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно встановив обставини справи, що призвело до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову. За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову. Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Колегія суддів зазначає, що ПП "Букмекер" понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 2 481,00 грн та апеляційної скарги 3 721,50 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Враховуючи, що апеляційна скарга судом задоволена, відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6 202,50 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області.

Результат розгляду: granted