Рішення адміністративного суду від 2023-01-26 00:00:00+02

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року частково задоволено адміністративний позов [PERSON] . Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови [PERSON] у листі від 07 квітня 2021 року №5507-4841/КО-02/8-1500/21 в перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі довідки [INFO] №ЮО102471 від 26 лютого 2021 року про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та нарахування пенсії [PERSON] на підставі довідки [INFO] №ЮО102471 від 26 лютого 2021 року про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням виплачених сум. Зобов`язав Пенсійний фонд України виплачувати з 01 квітня 2019 року перераховану на підставі довідки [INFO] № ЮО102471 від 26 лютого 2021 року про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» пенсію [PERSON] з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив. Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 908 грн. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року частково задоволено апеляційну скаргу Пенсійного фонду України. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року скасовано в частині зобов`язання Пенсійного фонду України виплачувати з 01 квітня 2019 року перераховану на підставі довідки [INFO] № ЮО102471 від 26 лютого 2021 року про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» пенсію [PERSON] з урахуванням виплачених сум. Ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести [PERSON] з 01.04.2019 року виплату пенсії на підставі довідки [INFO] №ЮО102471 від 26 лютого 2021 року, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 16.11.2022 року (згідно даних поштового відправлення) [PERSON] звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просила замінити стягувача у виконавчому листі, виданому в адміністративній справі №420/6747/21, а саме [PERSON] на його правонаступника [PERSON] . В обґрунтування вказаних вимог зазначено, що заявниця є дружиною померлого [PERSON] та спадкоємицею після його смерті. Посилаючись на положення ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та ст. 379 КАС України, вказує, що має право на одержання недоотриманих позивачем за час його життя виплат пенсії за рішенням суду, яке набрало законної сили у цій адміністративній справі. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про заміну сторони стягувача у виконавчому листі по справі №420/6747/21. Проаналізувавши положення ст.ст. 52, 379 КАС України та ст.ст. 1216, 1219, 1227 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що членам сім`ї спадкодавця передаються (або включаються до складу спадщини у разі відсутності членів сім`ї) ті суми соціальних виплат, які належали спадкодавцю за життя, проте, не були одержані ним. При цьому, отримання вказаних коштів законодавець не ставить у залежність від отримання свідоцтва про спадщину. З огляду на положення ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд першої інстанції також врахував, що суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера. При цьому дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. У зв`язку із чим, суд першої інстанції визначив наявність права у [PERSON] , як спадкоємиці після смерті її чоловіка [PERSON] , на отримання недоодержаних ним сум пенсії. Одночасно з посиланням на приписи п. 4 Порядку від 30.01.2007 року №3-1, суд першої інстанції визначив, що члени сім`ї померлого пенсіонера, який отримував пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», для отримання недоотриманих ним сум пенсії мають звернутись до пенсійного органу за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера із відповідною заявою. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що у даній справі виконавчий лист не видавався та, відповідно, виконавче провадження на його виконання не було відкрито, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність процесуальної можливості заміни стягувача у виконавчому листі по справі №420/6747/21 та залишення поданої заяви без задоволення. Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального та процесуального права, [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та прийняти нове про задоволення заяви у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ст.ст. 52, 379 КАС України та ст.ст. 52, 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і необґрунтовано залишено поза увагою те, що недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулись за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини. Якщо у цей проміжок часу вказані особи за пенсією не звернулись, сума недоотриманих пенсіонером виплат набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці можуть отримати її як спадщину. Таким чином, суми соціальних виплат у даному випадку передаються членам сім`ї спадкодавця. При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку із його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, яке набрало законної сили і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії. Наведене у сукупності свідчить про те, що заявниця як член сім`ї (дружина) померлого [PERSON] має право на виплату нарахованої пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та на підставі рішення суду, але не одержаної позивачем. У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області посилається на необґрунтованість доводів апелянтки, відсутність підстав для задоволення скарги та скасування судового рішення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Вказані положення адміністративного процесуального законодавства кореспондуються із приписами ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, згідно яких у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. За загальним правилом, наведеним у ч. 1 ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. Таким чином, процесуальне правонаступництво означає зміну персонального складу учасників спору. Процесуальне правонаступництво можна визначити як заміну сторони чи третьої особи у спірних або встановлених судом правовідносинах внаслідок зміни суб`єктів права або обов`язку в правовідносинах. Процесуальне правонаступництво застосовується лише щодо сторін правовідносин та можливе в будь-якій стадії процесу і у будь-якому виді провадження. Залежно від обсягу правонаступництва розрізняють універсальне (повне) і сингулярне (часткове) правонаступництво. Універсальне правонаступництво настає у разі смерті громадянина і припинення юридичної особи, а сингулярне - заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір. В контексті спірного питання, апеляційний суд враховує, що за визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, спрямованою на примусове виконання рішень. Таким чином, провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження та мають розглядатися як цілісний процес. Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження являє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених ст. 39 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням. При цьому, Закон України від 02.06.2016 року №1404-VIII не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, надає можливість виправлення судом невідповідності виконавчого документа вимогам за заявою стягувача (абз. 2 ч. 4 ст. 4 цього Закону). Отже, з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КАС України, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений виконавчий лист до примусового виконання. Відповідно, є неправильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для заміни учасника його правонаступником у зв`язку із не виданням у цій справі виконавчого документа та не здійснення виконавчого провадження з його виконання. Одночасно апеляційний суд враховує, що предметом спору у цій справі була протиправність відмови територіального органу пенсійного фонду у проведенні [PERSON] перерахунку пенсії у відповідності до ст.ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704. Судовим рішенням, яке набрало законної сили у цій справі, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести [PERSON] з 01.04.2019 року виплату пенсії на підставі довідки [INFO] №ЮО102471 від 26 лютого 2021 року, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 15.03.1986 року, [PERSON] є дружиною [PERSON] . Згідно Свідоцтва від 07.11.2021 року Серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . 07.09.2022 року [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №66, спадкового майна [PERSON] . На адвокатський запит у листі від 20.10.2022 року Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області повідомило, що на підставі судового рішення, яке набрало законної сили в адміністративній справі №420/6747/21, [PERSON] 02.07.2021 року проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки [INFO] №ЮО102471 від 26.02.2021 року про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог ст.ст. 43, 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704. Сума доплати за період з 01.04.2019 року по 31.07.2021 року з урахуванням виплачених сум склала 198569,54 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Посилаючись на положення ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та ст.ст. 116, 121 Бюджетного кодексу України, Управління повідомило про здійснення погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з датою надходження до боржника по 10 листопада 2019 року. Бюджет Головного управління, передбачений на 2021 рік для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, вичерпано. Також, зазначило, що у зв`язку із набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року №1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», починаючи з 01 квітня 2021 року асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат, розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат Пенсійний фонд України. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах покладених на Головне управління повноважень. Нарахована [PERSON] доплата пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.07.2021 року в сумі 198569,54 грн. підлягала виплаті після виділення коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з Державного бюджету України. Додатково Управління зазначило, що оскільки спадкоємці не є стороною по справі №420/6746/21 в розумінні статті 46 КАС України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду, вони матимуть у разі зміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Таким чином, [PERSON] як дружина позивача, яка проживала разом із пенсіонером на день його смерті, має право на одержання сум пенсії, не отриманих пенсіонером, незалежно від того, чи забезпечується заявниця пенсією у разі втрати годувальника. Апеляційний суд враховує, що у цій справі не було видано виконавчий лист з метою примусового виконання рішення суду, виконавче провадження не відкривалось. Рішення суду, яке набрало законної сили у цій справі, в частині проведення позивачу перерахунку та нарахування сум пенсії виконано невідкладно після набрання рішення чинності. Виходячи з наведеного у сукупності та враховуючи, що виконання рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість поданої заяви та вбачає правові підстави для заміни на цій стадії судового процесу стягувача [PERSON] його правонаступником [PERSON] . З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції повною мірою з`ясовані обставини справи, але висновки суду не відповідають нормам процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Результат розгляду: granted