Рішення адміністративного суду від 2022-11-10 00:00:00+02

Адвокат Печінка П.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ГАБ №925069, винесену 14 лютого 2022 року інспектором СРПП №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області, лейтенанта поліції Логвин Назаром Миколайовичем про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 3400 грн.. В обґрунтування позову посилається на те, що 14 лютого 2022 року інспектор СРПП №3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, лейтенант поліції Логвин Н.М. виніс постанову серії ГАБ №925069 якою притягнуто [PERSON] (надалі Позивачка) до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. за вчинення нею адміністративного проступку, передбаченого ст. 183 КУпАП. У відповідності до тексту постанови, суть правопорушення вчиненого Позивачкою полягає в тому, що 14.02.2022 року о 15 годині 30 хв. вона здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції. Вважає, що постанова інспектора поліції про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню через порушення прав позивачки під час підготовки і розгляду адміністративної справи, неповне встановлення необхідних для вирішення справи обставин та недоведеністю наявності у діях позивачки складу адміністративного проступку. У відповідності до медичної документації Позивачки, вона у серпні 1989 року перенесла тяжку черепно-мозкову травму з переломом основи черепа. Із довідки Гусятинського районного психіатра за №105 від 16.08.2022 року видно, що Позивачка знаходиться на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті КНП «Гусятинська комунальна лікарня» із діагнозом: хронічний маячний розлад та відповідно посвідчення серії [NUMBER] виданого 22.06.2004 року та довідки МСЕК серії ТЕР №078159, Позивачка із 04.02.2004 року визнана особою з інвалідністю 3 групи. Завідувачем поліклініки КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» також надано довідку за вих.№1532 від 14.09.2022 року про те, що [PERSON] із 2007 року звертається за медичною допомогою до лікаря - психіатра із діагнозом «хронічний маячний розлад» і остання госпіталізація мала місце із 15.02. по 19.03. 2022 року. Зазначений документ беззаперечно вказує на те, що на час складання адміністративного протоколу 14.02.2022 року позивачка вже перебувала у хворобливому стані який не тільки позбавляв її можливості самій захищати свої права у справі про адміністративні правопорушення, а й узагалі позбавляв усвідомлювати свої дії або керувати ними. Крім того постанова у справі про адміністративне правопорушення їй не вручалась і підпис на постанові у графі: «Примірник постанови отримав» виконаний не нею а іншою особою. Про факт притягнення її до адміністративної відповідальності Позивачка дізналась через 6 місяців унаслідок блокування органами ДВС її пенсійного рахунку. Маючи змогу візуально визначити психічний стан здоров`я Позивачки під час складання адміністративних матеріалів, працівник поліції, усупереч вимог ст. 278 КУпАП не вирішив питання про витребування у Позивачки медичних документів про стан її психічного здоров`я та залучення до розгляду адміністративної справи представника чи законного представника останньої. Зазначені порушення призвели до того, що Відповідачем при прийнятті рішення у адміністративній справі не давалась оцінка діям Позивачки через призму статті 20 КУпАП якою встановлено, що не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану. Ухвалою суду від 14 жовтня 2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача Головного управління Національної поліції у Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача виклала свої заперечення щодо позову та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що 14.02.2022 року близько 15 год.32 хв. в с.Раштівці, Чортківського району, Тернопільської області, позивачка здійснила завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме поліції зателефонувавши на лінію 102, чим порушила ст.183 КУпАП, у зв`язку із чим на [PERSON] складено постанову серії ГАБ№925069 від 14.02.2022 року згідно якого позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.. Факт здійсненого [PERSON] правопорушення підтверджується аудіо записом її виклику на лінію «102». Поліцейським, як посадовою особою, що наділена дискредиційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази вчинення адміністративного правопорушення позивачкою, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності. Підстав для умисного спотворення обставин події у працівників поліції не було. В судовому засіданні представник позивача адвокат Печінка П.В. підтримав позовні вимоги. Вважав такі дії поліцейських незаконними та такими, що грубо порушують вимоги діючого законодавства: Конституцію України, Закон "Про поліцію" та Кодекс України про адміністративні правопорушення, в результаті чого було незаконно винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності без участі [PERSON] .. Копію постанови в порушення норм КУпАП не вручено та не надіслано позивачу. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання сповіщені належним чином. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача адвоката Печінки П.В., дослідивши письмові докази, подані учасниками справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.02.2022 року інспектором СРПП №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області лейтенантом поліції Логвин Назаром Миколайовичем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ№925069 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке полягає в тому, що 14.02.2022 року о 15 годин 32 хвилини, в с.Раштівці здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції. Як слідує із змісту постанови, остання не містить інформації щодо вручення [PERSON] копії постанови, а також щодо надіслання її копії оскаржуваного рішення.(а.с.9) Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст.183 КУпАП. Статтею 183 КУпАПпередбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому не має ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби. Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Як встановлено, позивачка [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті КНП «Гусятинська комунальна лікарня» із діагнозом: хронічний маячний розлад та відповідно посвідчення серії [NUMBER] виданого 22.06.2004 року та довідки МСЕК серії ТЕР №078159, Позивачка із 04.02.2004 року визнана особою з інвалідністю 3 групи, згідно довідки Гусятинського районного психіатра за №105 від 16.08.2022 року. Крім того завідувачем поліклініки КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» також надано довідку за вих.№1532 від 14.09.2022 року про те, що [PERSON] із 2007 року звертається за медичною допомогою до лікаря - психіатра із діагнозом «хронічний маячний розлад» і остання госпіталізація мала місце із 15.02. по 19.03. 2022 року. Таким чином, на час складання адміністративного протоколу 14.02.2022 року позивачка вже перебувала у хворобливому стані, який не тільки позбавляв її можливості самій захищати свої права у справі про адміністративні правопорушення, а й узагалі не давав можливості в повній мірі усвідомлювати свої дії або керувати ними. Водночас ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. Натомість відповідач не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, доказів на спростування тверджень позивача не надав. Судом оглянуто наданий стороною відповідача диск з аудіозаписом виклику на лінію «102». При перегляді аудіозапису встановлено, що особа, телефонуючи на лінію «102» повідомляє, зокрема, що «вона ходила на сповідь і там з Богом зустрілася.. А донька з зятем хочуть завезти її в психіатричну лікарню… Вона раніше лікувалась в психіатричній лікарні і на обліку в психіатричному кабінеті перебувала». Далі особа повідомляє, що «до неї поліція може не їхати,.. просто вона хоче, щоб вони знали про те, що її хочуть помістити в психіатричну лікарню». При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] поліцейським Логвин Н.М. не взято до уваги та не надано оцінки зверненню особи на лінію «102», не перевірено інформацію щодо перебування на обліку в психіатра цієї особи, не з`ясовано дійсної причини виклику поліції, чи можна цю особу притягнути до адміністративної відповідальності, в результаті чого не було повно, всебічно та об`єктивно досліджено усі обставини справи і передчасно прийнято рішення про завідомо неправдивий виклик поліції. Не доведено також стороною відповідача правомірність процедури притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Як встановлено, в порушення приписів КУпАП копія постанови не вручена і не надіслана особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. В даному випадку Управлінням патрульної поліції у Тернопільській області, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність накладення адміністративного стягнення на позивача, оскільки останніми не надано жодного належного доказу на підтвердження вчинення [PERSON] правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, зокрема, доказів, які підтверджують факт завідомо неправдивого виклику поліції, не доведено, що [PERSON] , повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі. Оскільки доводи сторони позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивачка вчинила правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП. Отже, за таких обставин, судом встановлено, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною, в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закриттю. Слід також поновити позивачу пропущений з поважних причин процесуальний строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Отже, враховуючи, що позов про скасування постанови інспектора патрульної поліції підлягає задоволенню та зазначені норми КАС України, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір в сумі 496,20 грн. на користь позивача [PERSON] . Враховуючи вищевикладене та

Результат розгляду: granted