Рішення адміністративного суду від 2022-01-11 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «НОРДГАЗ» звернулося до суду з позовом, в якому, \~просило: - визнати протиправним та скасувати розпорядження про анулювання ліцензій; - зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області видалити записи про анулювання ліцензій ТОВ «НОРДГАЗ» реєстраційні номери: №04670314201900414; №04620314201900423; №04630314201900427; №04170314201900418; №04660314201900433; №04620314201900419; №04630314201900503; №04670314201900430; №04610314201900431; №04610314201900411; №04610314201900424; №04170314201900435; №04620314201900413; №04640314201900415; №04660314201900434; №04660314201900410; №04670314201900426; №04660314201900409; №04630314201900421; №04650314201900428; №04670314201900440; №04670314201900420; №04170314201900505. Разом з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальності «НОРДГАЗ» подано клопотання про забезпечення позову шляхом: - зупинення дії розпорядження про анулювання ліцензій; - зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області видалити записи про анулювання ліцензій ТОВ «НОРДГАЗ» реєстраційні номери: №04670314201900414; №04620314201900423; №04630314201900427; №04170314201900418; №04660314201900433; №04620314201900419; №04630314201900503; №04670314201900430; №04610314201900431; №04610314201900411; №04610314201900424; №04170314201900435; №04620314201900413; №04640314201900415; №04660314201900434; №04660314201900410; №04670314201900426; №04660314201900409; №04630314201900421; №04650314201900428; №04670314201900440; №04670314201900420; №04170314201900505 з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним до набрання законної сили рішенням суду. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року заяву про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі №160/14317/21 задоволено. Зупинено дію розпорядження про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «НОРДГАЗ» реєстраційні номери: №04670314201900414; №04620314201900423; №04630314201900427; №04170314201900418; №04660314201900433; №04620314201900419; №04630314201900503; №04670314201900430 №04610314201900431; №04610314201900411; №04610314201900424; №04170314201900435; №04620314201900413; №04640314201900415; №04660314201900434; №04660314201900410; №04670314201900426; №04660314201900409; №04630314201900421; №04650314201900428; №04670314201900440; №04670314201900420; №04170314201900505. Видалено записи про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «НОРДГАЗ» реєстраційні номери: №04670314201900414; №04620314201900423; №04630314201900427; №04170314201900418; №04660314201900433; №04620314201900419; №04630314201900503; №04670314201900430 №04610314201900431; №04610314201900411; №04610314201900424; №04170314201900435; №04620314201900413; №04640314201900415; №04660314201900434; №04660314201900410; №04670314201900426; №04660314201900409; №04630314201900421; №04650314201900428; №04670314201900440; №04670314201900420; №04170314201900505 з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним до набрання рішенням суду законної сили. Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Вказує на те, що при прийнятті в подальшому судом рішення про задоволення позовних вимог, невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову не призведе до ускладнення або унеможливлення його виконання, або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Крім того, скаржник зазначає, що оскаржуваною ухвалою про забезпечення позову суд фактично задовольнив позовні вимоги. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Як передбачено ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. За своєю правовою природою інститут забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися в суд, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом (правовий висновок викладено у п. 30 постанови Верховного Суду від 20.03.2019 року в справі № 826/14951/18). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. З аналізу наведених норм законодавства слідує, що з метою захисту прав та інтересів позивача суд за його заявою або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, постановлення якої належить до дискреційних повноважень суду та вирішення питання щодо їх вжиття залежить від наявності однієї з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України, що встановлюється судом виходячи з конкретних доказів, поданих заявником. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача. Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб. При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта. Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб-позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі. Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04. 2019 року в справі № 826/10936/18 (провадження № К/9901/728/19). Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними. Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач, зокрема, вказав, що основним видом економічної діяльності ТОВ «НОРДГАЗ» є «Роздрібна торгівля пальним» (код КВЕД 47.30). Можливість здійснення ТОВ «НОРДГАЗ» господарської діяльності, у тому числі за місцем її фактичної прив`язки, залежить від наявності відповідних ліцензій, анулювання яких призведе до повного зупинення господарської діяльності позивача, що матиме невідворотні наслідки, насамперед, у вигляді неможливості виплати заробітної плати та невідворотності вивільнення працівників, втрати прибутку, простою обладнання, яке потребує постійного обслуговування, неможливості відновити господарську діяльність за місцем її фактичної прив`язки у зв`язку з причинами, які з часом не залежатимуть від волі позивача. Тобто на даний час існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, у зв`язку з чим для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Колегія суддів зазначає, що безумовно, рішення суб`єктів владних повноважень справляють певний несприятливий вплив на учасників правовідносин у яких такі рішення прийняті. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не у кожному випадку є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі (такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 826/16509/18 та від 26.12.2019 у справі № 640/13245/19, від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18). В іншому разі, застосування заходів забезпечення адміністративного позову стане можливим у кожному спорі, де предметом оскарження є акти індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, а зупинення таких рішення матиме правові наслідки близькі за своїм змістом до тих, які настають у випадку задоволення позовних вимог, скасування оскаржуваного рішення та набрання позитивним для позивача судовим рішенням законної сили. Тому, у кожному випадку суд повинен надати оцінку характеру ймовірних наслідків рішення суб`єкта владних повноважень про зупинення дії якого просить позивач і лише у виняткових випадках постановити ухвалу про забезпечення позову. Так, порядок анулювання ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним врегульовано нормами Закону України від 19.12.1995 р. №481/95-BP "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", (далі Закон №481) шляхом прийняття органом ліцензування, який видав ліцензію, письмово розпорядження. Анулювання ліцензії це позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії. Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження Відповідно до ст. 3 Закону №481 ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання. Таким чином, судом встановлено, що з моменту одержання позивачем розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про анулювання ліцензій ТОВ «НОРДГАЗ» реєстраційні номери: №04670314201900414; №04620314201900423; №04630314201900427; №04170314201900418; №04660314201900433; №04620314201900419; №04630314201900503; №04670314201900430; №04610314201900431; №04610314201900411; №04610314201900424; №04170314201900435; №04620314201900413; №04640314201900415; №04660314201900434; №04660314201900410; №04670314201900426; №04660314201900409; №04630314201900421; №04650314201900428; №04670314201900440; №04670314201900420; №04170314201900505, вказані ліцензії вважатимуться недійсними, що створює для позивача негативні наслідки. Так, анулювання ліцензій має наслідком: - припинення функціонування та демонтаж автозаправної станцій, якою користується позивач в рамках господарської діяльності; - укладення договорів на демонтаж, транспортування та зберігання тимчасових споруд, бензинових, дизельних, газових автозаправних станцій і матеріалів; - втручання в господарську діяльність ТОВ «НОРДГАЗ» до моменту перевірки правомірності прийняття розпорядження про анулювання ліцензій в судовому порядку. - неможливість сплати позивачем податків, виплати заробітної плати, орендної плати, тощо. Отже, судом підтверджено, що на даний час існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, у зв`язку з чим для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Разом з цим колегія суддів зауважує, що ухвалою суду першої інстанції про забезпечення позову, як захід забезпечення позову, дію розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним було зупинено до набрання рішенням суду у справі. При цьому, судом враховано, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного розпорядження жодним чином не спричиняє негативних наслідків для заінтересованих осіб у цій справі, як не спричиняє негативних наслідків і для будь-яких інших осіб. Аргументи відповідача про те, що судом першої інстанції не встановлено жодних обставин, з якими процесуальний закон пов`язує можливість застосування заходів забезпечення адміністративного позову є безпідставними і спростовуються встановленими обставинами та зробленими висновками. Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення дії розпорядження про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним, може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь. Також колегія суддів виходить з того, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування. Водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та набрання законної сили рішенням суду у даній справі. З огляду на вищевикладене, апеляційний суд \~\~вважає, що суд першої інстанції діяв в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано вжив заходи \~\~забезпечення позову, а тому, в межах даної справи, \~\~передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування ухвали суду першої інстанції \~відсутні.

Результат розгляду: denied