Рішення адміністративного суду від 2022-06-30 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області стосовно [PERSON] , а саме відмову у перерахунку пенсії згідно з постановою КМУ від 24.12.2019 за №1088 «Деякі питання пенсій окремим категоріям громадян» та безпідставне припинення з 01.07.2021 виплати до забезпечення повної розрахункової суми дебіторської заборгованості за період з 01.01.2016 по 31.12.2017; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії [PERSON] з 01.01.2020 згідно з вимогами постанови КМУ за №1088 від 24.12.2019 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян», яка регламентує порядок перерахунку пенсій виходячи з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), який нарахований уповноваженим органом МВС України від 01.01.2016 в сумі 7702,40 грн.; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області різницю недоплаченої частки пенсії за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 та за період з 01.01.2021 по 05.10.2021 у сумі 37051,10 грн. (22182,88 грн. + 14868,22 грн.) на користь [PERSON] , що була недоплачена відповідачем у наслідок невиконання останнім порядку перерахунку пенсії відповідно з постановою КМУ за №1088 від 24.12.2019 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян»; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату належної до виплати суми 100% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 01.01.2016, та місячним розміром пенсії, отриманої [PERSON] за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 до забезпечення повної виплати розрахованої суми 77328,24 грн. (3222,01 грн. х 24 міс.) за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, що належить до виплати у сумі 16637,22 грн. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у справі №280/10730/21 у задоволенні позовної заяви [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів - відмовлено. Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне встановлення фактичних обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що відповідач з 01.01.2020 не провів на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1088 від 24.12.2019 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» належний перерахунок пенсії позивача, що передбачений для виплати пенсіонеру та виплачував позивачу пенсію за застарілими розрахунками за постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018, яка на 01.01.2020 вже втратила юридичну силу. Позивач вважає, що така бездіяльність відповідача призвела до виплати пенсії не в повному обсязі за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 та за період з 01.01.2021 по день звернення до суду 03.11.2021, в наслідок чого позивачу за ці 23 місяці недоплатили основний розмір пенсії на суму 37051,10 грн. (22182,88 грн. + 14868,22 грн.). Тлумачення постанови Кабінету Міністрів України №1088 від 24.12.2019 надає новий порядок розрахунку пенсії, і вступає в чинну дію з 01.01.2020. Тож, орган Пенсійного фонду мав би проводити розрахунок пенсії позивача для виплати виходячи з розміру нарахованого позивачу грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського у сумі 7702,40 грн. і плюс до цієї суми мав би виплачувати 100% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 01.01.2016, та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці, яка за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 дорівнює 77328,24 грн. (3222,01 грн. х 24 міс.), а не 60690.96 грн. (2528,79 грн. х 24 міс.). Різниця між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 01.01.2016, та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 щомісяця належить позивачу для виплати виходячи з 79% грошового забезпечення у розмірі 3222,01 грн. (7702,40 грн. х 79%) - 2862,89 грн. = 3222,01 грн.) На підставі постанови Кабінету Міністрів України №1088 від 24.12.2019 загальна щомісячна сума пенсії позивача з 01.01.2020 і до 04.06.2021 мала бути у сумі 10924,41 грн. (7702,40 грн. + 3222,01 грн.). Окрім того, позивач звертає увагу на те, що ГУ ПФУ в Запорізькій області не виконало зобов`язання щодо забезпечення повної суми по виплаті дебіторській заборгованості за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, яка згідно з розрахунком виходячи з 79% грошового забезпечення дорівнює 77328,24 грн. (3222,01 грн. х 24 міс.). Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України. Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є пенсіонером та йому призначена пенсія за вислугу років відповідно до приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно з розрахунком пенсії за вислугу років по пенсійній справі 0803009902 від 01 грудня 2015 року, основний розмір пенсії позивача складає 79 % відповідних сум грошового забезпечення. При перерахунку позивачу у 2018 році пенсії відповідачем застосовано приписи статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та розмір пенсії обмежено 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Не погодившись із таким зменшення відсоткового розміру пенсії позивач звернувся до суду із позовом у справі №280/1026/20. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2020 у справі №280/1026/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії задоволено у повному обсязі: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови [PERSON] у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 79% до 70% відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та встановити основний розмір пенсії [PERSON] відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018\~ \~року. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.09.2020 у справі №280/4299/20 відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Державної установи «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: - визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 стосовно позивача, а саме відмову у перерахунку пенсії позивача згідно чинного законодавства виходячи з 79% грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018; - зобов`язати відповідача-1 проводити індексацію пенсії позивача згідно з вимогами статті 64 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» позаяк, індексація є однією із складових грошового забезпечення; - зобов`язати відповідача-1 внести надбавку до складових грошового забезпечення відповідно з частиною 3 статті 43 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.03.2015 у справі 21-70а15, внести процентну надбавку, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що відносяться до складових грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія; - стягнути з відповідача-1 на користь позивача не виплачену належну до виплати суму пенсії у розмірі 27728,68 грн. за період з 01.01.2018 по 05.06.2020 Позивач звернувся до відповідача із заявою від 15.04.2021, в якій просив надати у письмовій формі пояснення на такі питання: - чому [PERSON] з 01.01.2020 виплачується пенсія із застарілого розрахунку, що був проведений ГУ ПФУ в Запорізькій області відповідно із постановою КМУ №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», де пункти 1, 2, 3 на 01.01.2020 не мають юридичної сили (виключені); - на підставі чого утискається право [PERSON] на одержання пенсії у повному обсязі, чому йому не виплачуються зменшену суму 100% щомісячного розміру різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 01.01.2016, та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, у розмірі 2528,79 грн.; - чому на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2020 по справі №280/1026/20, яке вступило в законну силу від 24.092020, ГУ ПФУ в Запорізькій області не перерахований основний розмір пенсії позивача із розрахунку 79% грошового забезпечення починаючи з 01.01.2018. У листі ГУ ПФУ в Запорізькій області від 18.05.2021 на адресу позивача зазначено, зокрема: «… \~Для забезпечення третього етапу перерахунку Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 24.12.2019 №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян (далі Постанова), яка регламентує порядок виплати перерахованих пенсій у 2020 році. Згідно пункту 2 Постанови з 01 січня 2020 року вам щомісяця проводиться виплата 100 відсотків різниці між перерахованим розміром підвищеної пенсії та розміром пенсії, отриманої вами за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року (2528,79 грн.), до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці (по червень 2021 року включно. Крім того на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2020, яке набрало законної сили 06.04.2020, Головним управлінням проведено перерахунок Вашої пенсії з 01.01.2018 у розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення. Доплата за період з 06.04.2020 до 30.04.2020 в сумі 577,68 грн. була зарахована на Ваш особовий рахунок в АТ "Ощадбанк" одночасно з пенсією за травень 2020. Таким чином, з 06.04.2020 (день набрання чинності рішення суду) Ви отримуєте пенсію в розмірі 79% грошового забезпечення. Доплаті різниці пенсії за період з 01.01.2018 (так у рішенні суду) по 05.04.2020 в сумі 18832,48 грн., яка перевищує бюджетні призначення, буде виплачена Головним управлінням після проведення відповідного фінансування з Державного бюджету України. …». Позивач звернувся до відповідача із заявою від 07.08.2021, в якій просив надати у письмовій формі пояснення на такі питання: - коли ГУ ПФУ в Запорізькій області на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2020 по справі №280/1026/20 проведе перерахунок основного розміру пенсії та суми дебіторської заборгованості за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 виходячи із 79 % грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018; - чому з 01.01.2020 у супереч постанови КМУ №1088 від 24.12.2019 позивачу нарахування і виплата пенсії провадиться із застарілого розрахунку на підставі постанови КМУ №103 від 21.02.2018, яка на 01.01.2020 вже втратила свою юридичну силу; - коли ГУ ПФУ в Запорізькій області проведе перерахунок пенсії позивача, починаючи з 01.01.2020 відповідно з вимогами чинної постанови КМУ №1088 від 24.12.2019 щодо розрахунку пенсії, яка вступила в силу з 01.01.2020; - як буде проводитись виплата різниці суми недоплаченого основного розміру пенсії, яка виникла за період з 01.01.2018 по 05.07.2021 у розмірі 58461,22 грн.; - коли будуть поновлені виплати решти недоплаченої суми дебіторської заборгованості за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, які належать до виплати у сумі 16637,22 грн.; - у серпні на підставі постанови КМУ №713 від 14.07.2021 позивачу до основного розміру пенсії була проведена доплата у сумі 1306,78 грн., таким чином, основний розмір пенсії позивача став дорівнювати 7391,68 грн. (6084,90 грн. + 1306,78 грн.), щодо цього просив пояснити, сума 1306,78 грн. це разова виплата чи вона додана на постійній основі до основного розміру пенсії. У листі ГУ ПФУ в Запорізькій області від 03.09.2021 за №12230-10893/О-02/8-0800/21 у відповідь на заяву позивача зазначено, зокрема: «… На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2020, яке набрало законної сили 06.04.2020, Головним управлінням в квітні 2020 року проведено перерахунок Вашої пенсії з 01.01.2018 в розмірі 79% грошового забезпечення. Щодо виплати нарахованої доплати за рішенням суду в сумі 18832,48 грн., то вона буде проведена після надходження фінансування з Державного бюджету України. Що стосується суми доплати внаслідок перерахунку пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, то вона нарахована Вам у розмірі 60690,96 грн. (розрахунок додається) та на теперішній час виплачена Головним управлінням у повному обсязі. Додатково інформуємо, що основний розмір Вашої пенсії внаслідок перерахунку, проведеного на виконання рішення суду у квітні 2020 року було збільшено на 693,22 грн., тому щомісячну доплату згідно постанови КМУ від 14.07.2021 №713 Вам з 01.07.2021 встановлено в сумі, якої не вистачає до 2000 грн., а саме 1306,78 грн…». У Довідці ГУ ПФУ в Запорізькій області від 01.12.2021 за №1724/02.31-10 зазначено: «… На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 [PERSON] було проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 та нараховано доплату за період з 01.01.2016 до 31.12.2017 у сумі 60690,96 грн., яка виплачувалася: з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 50% місячної різниці пенсії: 1264,40 грн. з 01.01.2020 по 30.06.2021 щомісячно 100% місячної різниці пенсії: 2528,79 грн. Станом на 01.12.2021 виплачено 60690,96 грн. Заборгованість відсутня. …». Правомірність дій відповідача щодо розрахунку та виплати пенсії позивача з урахуванням положень постанови КМУ від 24.12.2019 за №1088 «Деякі питання пенсій окремим категоріям громадян» та рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2020 у справі №280/1026/20 є предметом судового розгляду у даній справі. З урахуванням положень ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за матеріалами справи, виплата позивачу пенсії у розмірі 100% збільшення здійснюється з 01.01.2020. Основний розмір пенсії складає 79% грошового забезпечення, протилежного позивачем не доведено. Таким чином, у суду відсутні зауваження щодо розрахунків та виплати відповідачем пенсії позивачу. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України. Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач фактично не погоджується з розміром розрахованої 100% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 01.01.2016 та місячним розміром пенсії, отриманої ним за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, оскільки вважає, що така різниця має бути розрахована виходячи з 79% грошового забезпечення позивача, а не з 70% як це зроблено відповідачем. Вказані обставини, на думку позивача, призвели до неповної виплати позивачу дебіторської заборгованості за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та протиправного припинення з 01.07.2021 виплати суми такої дебіторської заборгованості, оскільки невиплаченою залишається сума 16637,22 грн. Таким чином, спірним у даному випадку є питання визначення розміру відсотка відповідних сум грошового забезпечення, який підлягає застосуванню при розрахунку заборгованості з пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017. Пенсія за вислугу років позивачу була призначена виходячи з 79% від грошового забезпечення, що не заперечується учасниками справи. Так, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ), яким держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист. Стаття 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше \~(пункт \~"а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги \~понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам \~начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення \~(стаття \~43); в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних \~сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» частину другу статті 13 Закону №2262-ХІІ викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії, \~обчислений відповідно \~до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів \~відповідних сум грошового \~забезпечення (стаття \~43), а особам, які під час проходження \~служби \~брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку \~до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів"; Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262-XII, згідно яких цифри « 90» замінено цифрами « 80». Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-VII внесено зміни у частину 2 статті 13 Закону №2262-XII, згідно з якими цифри « 80» замінено цифрами « 70». При перерахунку позивачу у 2018 році пенсії відповідачем застосовано приписи статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та розмір пенсії обмежено 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Однак, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2020 у справі №280/1026/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії задоволено у повному обсязі: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови [PERSON] у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 79% до 70% відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та встановити основний розмір пенсії [PERSON] відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року. У вказаному рішенні суд першої інстанції дійшов висновку про те, що внесені Законом №3668-VI та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-XII щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-XII, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VI та Закону №1166-VII не зазнала. Таким чином, відповідачем протиправно при перерахунку пенсії позивачу зменшено відсоток пенсії від грошового забезпечення з 79 % до 70 %. Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із зазначеного слідує те, що при визначенні розміру пенсії позивача, у тому числі у період з 01.01.2016 по 31.12.2017, відповідач мав застосовувати відсоток розміру грошового забезпечення, який застосовувався на момент призначення позивачу пенсії (79%). Пунктом 3 постанови КМУ №103 постановлено перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року. При цьому, згідно з ч.2 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 за №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 1 січня 2020 р. виплачується пенсія, яка з 1 січня 2016 р. перерахована з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом), та щомісяця проводиться виплата 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2016 р., та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р., до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці. Вказана постанова Кабінету Міністрів України набрала чинності з 01.01.2020 року. Судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 та постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 за №1088 [PERSON] було проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 та нараховано доплату за період з 01.01.2016 до 31.12.2017 у сумі 60690,96 грн., з урахуванням 70% відповідного грошового забезпечення позивача, яка виплачувалася: з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 50% місячної різниці пенсії: 1264,40 грн.; з 01.01.2020 по 30.06.2021 щомісячно 100% місячної різниці пенсії: 2528,79 грн. Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач протиправно розрахував належну до виплати суму різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 01.01.2016, та місячним розміром пенсії, отриманої [PERSON] за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, виходячи із 70% грошового забезпечення [PERSON] . При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що за загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві. Як роз`яснив Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Колегія суддів враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02). Крім того, колегія суддів також враховує постанову від 16.09.2015 (справа №21-1465а15), у якій Верховний Суд України вказав, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень слід вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити [PERSON] належну до виплати суму 100% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 01.01.2016, та місячним розміром пенсії, отриманої [PERSON] за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 до забезпечення повної виплати розрахованої суми, виходячи із 79% грошового забезпечення [PERSON] та з урахуванням раніше виплачених сум. За даних обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року підлягає скасуванню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з ч. 4 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. За таких обставин, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь [PERSON] судові витрати, понесені ним по сплаті судового збору у розмірі 1135 грн. (454 грн. за подання позовної заяви, 681 грн. за подання апеляційної скарги). На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial