Рішення адміністративного суду від 2022-09-06 00:00:00+03

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ 08.12.2021 [PERSON] звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із заявою від 07.12.2021 про встановлення судового контролю, в якій просить зобов`язати Державну митну службу України протягом десяти днів подати суду звіт про виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.05.2010 по справі №2-а-3527/10/2270 за позовом [PERSON] до Державної митної служби України про скасування наказу № 698-к від 27.04.2010, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.12.2021 заяву [PERSON] від 07.12.2021 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №2-a-3527/10/2270 задоволено частково. Зобов`язано Державну митну службу України подати до Хмельницького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення у справі №2-а-3527/10/2270 з доказами цього до 02.02.2022. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2022 апеляційну скаргу Державної митної служби України залишено без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року - без змін. 31.01.2022 до Хмельницького окружного адміністративного суду подано звіт про виконання судового рішення за №\~08-10-05/8.19/731 від 31.01.2022, який наданий Державною митною службою України. ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду 09.05.2022 прийнято звіт про виконання судового рішення за №\~08-10/05/8.19/731 від 31.01.2022, який наданий Державною митною службою України у справі №\~2-а-3527/10/2270. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що 24.05.2013 [PERSON] поновлено на посаді начальника Хмельницької митниці з 29.04.2010 та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 03.05.2010 по 23.05.2013 включно у розмірі 352 543,40 гривень, що є виконанням рішення суду за Виконавчими листами по адміністративній справі №2-а-3527/10/2270, які видані 13.09.2021, боржник - Державна митна служба України. Цей висновок суду не спростовується рішеннями судів на які покликається [PERSON] , адже суд у цьому розгляді враховує обставини встановлені саме у цій справі, які підтверджені доказами, які перевірено судом. Також, суд критично оцінює твердження [PERSON] , що боржник безпідставно відмовляється виконувати рішення суду за "решту часу вимушеного прогулу", так як не вказано цієї "решти часу", і цього немає, враховуючи проведення виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період 03.05.2010 по 23.05.2013 включно у розмірі 352 543,40 гривень Хмельницькою митницею Міндоходів. Крім цього, потрібно враховувати, що повторне стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з іншого боржника - Державної митної служби України (код 43115923, 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11Г) не відповідає вимогам закону. ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити у прийнятті звіту про виконання судового рішення, встановити новий строк подання звіту тривалістю у 10 днів та накласти на голову Державної митної служби України штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (половину суми штрафу стягнути на користь позивача, іншу половину - до Державного бюджету України). В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що наказом Держмитслужби України від 24.05.2013 №\~801-к "По особовому складу митних органів" [PERSON] поновлено на посаді начальника Хмельницької митниці з 29.04.2010, однак видача наказу про поновлення позивача на посаді Держмитслужби України, яка не була боржником по справі, не є доказом належного виконання судового рішення. Крім того, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2021 встановлено, що перехід функцій і повноважень від ДФС України до Держмитслужби України відбувся 08.12.2019, а обов`язок виконати рішення суду перейшов до правонаступника - Державної митної служби України (код ЄДРПОУ - 43115923). Отже, належним боржником по справі досі не вжито будь-яких заходів спрямованих на поновлення [PERSON] на посаді, а постанова суду від 27.05.2010 по справі №\~2-а-3527/10/2270 в частині поновлення на посаді [PERSON] залишається невиконаною. Разом з тим, Державною митною службою України не виплачено середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24.05.2013 до дати видачі наказу про поновлення позивача на посаді, оскільки відповідно наказу досі не видано, а тому точну дату встановити неможливо. ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що на виконання судових рішень по справі наказом Державної митної служби України від 24.05.2013 №\~801-к [PERSON] поновлено на посаді начальника Хмельницької митниці з 29.04.2010 (копія надана зі звітом, і наявна в матеріалах справи), отже Державна митна служба України на виконання ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.12.2021 надала суду інформацію та докази про виконання судового рішення у справі. V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2022 витребувано справу із суду першої інстанції. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.05.2010 по справі №2-а-3527/10/2270, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної митної служби України № 698-к 27.04.2010 "Про внесення змiни до наказу Держмитслужби України від 01.03.2010 222-к". Поновлено [PERSON] на посаді начальника Хмельницької митниці. Зобов`язано Державну митну службу України нарахувати та виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу. Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.11.2012, задоволено касаційну скаргу [PERSON] , скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2010 та залишено в силі постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.05.2010. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , скасовано ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.03.2021, задоволено заяву [PERSON] про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.06.2010 до виконання у справі №2-а-3527/10/2270, i визнано поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.06.2010 до виконання у справі № 2-а-3527/10/2270 та поновлено [PERSON] строк пред`явлення виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.06.2010 до виконання у справі №2-a-3527/10/2270 встановивши, що такий слід обчислювати від дати набрання цією постановою суду законної сили. Згідно з ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.07.2021, яка залишена в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2021, вирішено замінити боржника у виконавчому листі по справі № 2-4-3527/10/2270 вiд 04.06.2010, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом, на Державну митну службу України (код 43115923, 04119, місто Київ, вул. Дегтярівська, будинок 11Г). Відповідно до вимоги державного виконавця за №66886987/20.1/22 вiд 29.11.2021 у виконавчому провадженні ВП 66886987 від 22.09.2021 з примусового виконання виконавчого листа №22-4-3527/10/2270, виданого 13.09.2021 про зобов`язання Державної митної служби України нарахувати та виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, вимагається у боржника - Державної митної служби України виконати виконавчий лист, про що повідомити протягом 3-х робочих днів з дня отримання вимоги. Постановою про накладення штрафу ВП 66886987 від 01.11.2021, вирішено за невиконання без поважних причин боржником рішення накласти на боржника Державну митну службу України на користь держави штраф у розмірі 5100 гривень. Відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2022 залишено в силі ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.12.2021, якою зобов`язано Державну митну службу України подати до 02.02.2022 до суду Звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі №2-а-3527/10/2270 з доказами цього. Державною митною службою України 31.01.2022 сформовано в системі "Електронний суд" та подано Звіт про виконання судового рішення, а також в паперовому вигляді за №08-10/10-05/8.19/731 від 31.01.2022 з додатками на 8 аркушах. VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами. Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Частиною 2 статті 382 КАС України визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а у разі неподання такого звіту чи за наслідками розгляду такого звіту - встановлення нового строку для подання звіту та накладання штрафу. Відтак, статтею 382 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу. Адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. При цьому зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком. Вказана позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.05.2021 року у справі №9901/598/19. Разом з тим, встановлення нового строку для подання звіту, в межах судового контролю за виконанням судового рішення передбаченого статтею 382 КАС України, можливе за неподання звіту або за наслідками розгляду звіту. При цьому, зазначена процесуальна дія є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами. Крім того, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 23.04.2020 у справі №560/523/19 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду. Згідно матеріалів справи постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.05.2010 по справі №2-а-3527/10/2270, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної митної служби України № 698-к 27.04.2010 "Про внесення змiни до наказу Держмитслужби України від 01.03.2010 222-к". Поновлено [PERSON] на посаді начальника Хмельницької митниці. Зобов`язано Державну митну службу України нарахувати та виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу Отже, згідно зазначеного судового рішення позивач підлягав поновленню саме у Хмельницькій митниці (код ЄДРПОУ 21325108) як територіального органу Державної митної служби України, з якого його було звільнено, та щодо якого на момент виконання рішення не було внесено запису до ЄДР про припинення його як юридичної особи. Разом з тим, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.07.2021, яка залишена в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2021, вирішено замінити боржника у виконавчому листі по справі № 2-4-3527/10/2270 вiд 04.06.2010, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом, на Державну митну службу України (код 43115923, 04119, місто Київ, вул. Дегтярівська, будинок 11Г). Отже, усі покладені судом на боржника обов`язки перейшли до Державної митної служби України (код 43115923, 04119, місто Київ, вул. Дегтярівська буд 11Г). Згідно вимоги державного виконавця за №66886987/20.1/22 вiд 29.11.2021 у виконавчому провадженні ВП 66886987 від 22.09.2021 з примусового виконання виконавчого листа №22-4-3527/10/2270, виданого 13.09.2021 про зобов`язання Державної митної служби України нарахувати та виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, вимагається у боржника - Державної митної служби України виконати виконавчий лист, про що повідомити протягом 3-х робочих днів з дня отримання вимоги. Відповідно до поданого Державною митною службою України \~звіту про виконання судового рішення за \~№08-10/10-05/8.19/731 від 31.01.2022, який наданий Державною митною службою України у справі №2-а-3527/10/2270 24.05.2013 [PERSON] поновлено на посаді начальника Хмельницької митниці з 29.04.2010 та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 03.05.2010 по 23.05.2013 включно у розмірі 352543,40 гривень, що є виконанням рішення суду за Виконавчими листами по адміністративній справі №2-а-3527/10/2270, які видані 13.09.2021, боржник - Державна митна служба України. При цьому, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.05.2010 по справі №2-а-3527/10/2270 безпосередньо скаржником - Державною митною службою України (код 43115923). Отже, як вбачається із змісту поданого відповідачем звіту рішення суду, Державною митною службою України, виконано лише частково, а доводи відповідача викладені у звіті та відзиві на апеляційну скаргу про фактичне виконання судового рішення колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судове рішення з урахуванням ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.07.2021, \~про заміну боржника у виконавчому листі по справі \~\~\~\~№2-4-3527/10/2270 вiд 04.06.2010, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом, на Державну митну службу України (код 43115923, 04119, місто Київ, вул. Дегтярівська, будинок 11Г) не виконано відповідачем у належний спосіб та у повному обсязі. Зважаючи на те, що відповідач не виконав судове рішення про поновлення [PERSON] на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.07.2021, \~то такий спосіб судового контролю за виконання судового рішення, як встановлення нового строку для подання звіту про виконання судового рішення, на думку апеляційного суду, буде доцільним у цій правовій ситуації, як спосіб перевірити хід виконання рішення суду. На підставі наведених вище норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про наявність підстав для прийняття звіту, зважаючи на те, що на продовження строку для подання звіту про виконання рішення суду є об`єктивні підстави, а саме часткове виконання рішення суду. Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що виконання рішення суду є завершальною стадією судового розгляду і контроль за її проходженням покладено на суд. При цьому, на переконання суду, суд зобов`язаний реагувати на будь-які факти затримки у виконанні рішення суду. Поряд із цим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що застосування до керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу за невиконання та/або неналежне виконання рішення суду є правом, а не обов`язком суду. За висновками Верховного Суду, викладеними зокрема у постанові від 01.02.2022 (справа №420/177/20), переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, зокрема, у публічно-правових спорах, адміністративні суди повинні зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, щоб це не призводило до порушення основоположних засад адміністративного судочинства та щоб такі засоби не були надмірними за визначених умов та не призводили до порушення прав, гарантованих Конституцією та законами України, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Це означає, що негативні наслідки недобровільного виконання судового рішення мають бути пропорційними та збалансованими, а санкції, накладені судом у зв`язку з невиконанням судового рішення, не повинні бути надмірними; при цьому мають враховуватися усі обставини, які стали причиною невиконання судового рішення, надаватися оцінка діям боржника, спрямованих на таке виконання, міру його вини тощо. Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 31.10.2018 у справі №\~704/1547/17 та від 23.04.2020 у справі № 560/523/19, можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду. Суд враховує, що відповідачем все ж вживались заходи для виконання рішення (поновлено позивача на посаді начальника Хмельницької митниці з 29.04.2010 та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 03.05.2010 по 23.05.2013 включно у розмірі 352543,40 грн), а тому суд не вбачає підстав для накладення санкцій встановлених частиною 2 статті 382 КАС України. Таким чином, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати. VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ У силу \~п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право \~скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі \~ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: partial