Рішення адміністративного суду від 2023-05-29 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0018/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0018/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0020/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0020/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0021/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0021/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0022/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0022/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0023/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0023/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0024/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0024/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0025/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0025/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0026/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0026/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0027/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0027/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0028/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0028/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0029/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0029/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0030/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0030/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0031/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0031/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0072/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0072/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0073/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0073/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0074/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0074/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0075/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0075/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0076/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0076/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0079/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0079/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0080/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0080/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0082/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0082/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0083/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0083/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0084/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0084/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0085/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0085/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0087/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0087/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0088/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0088/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0089/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0089/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0090/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0090/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27.02.2023 у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, яку постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2023 задоволено; рішення Подільського районного суду м. Києва від 27.02.2023 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено: визнано протиправними та скасовано постанови Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справах про порушення митних правил №№ 0018/90300/22, 0020/90300/22, 0021/90300/22, 0022/90300/22, 0023/90300/22, 0024/90300/22, 0025/90300/22, 0026/90300/22, 0027/90300/22, 0028/90300/22, 0029/90300/22, 0030/90300/22, 0031/90300/22, 0072/90300/22, 0073/90300/22, 0074/90300/22, 0075/90300/22, 0076/90300/22, 0079/90300/22, 0080/90300/22, 0082/90300/22, 0083/90300/22, 0084/90300/22, 0085/90300/22, 0087/90300/22, 0088/90300/22, 0089/90300/22, 0090/90300/22, а справи про порушення митних правил закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. У подальшому, позивач подав до суду апеляційної інстанції заяву, у якій просив ухвалити додаткову постанову відповідно до якої стягнути на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Енергетичної митниці судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді касаційної інстанції, на професійну правничу допомогу в сумі 105 664,27 грн. Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до пункту 3 частини першої, частини другої статті 252 КАС суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Враховуючи, що при ухваленні постанови судом апеляційної інстанції не було вирішене питання розподілу судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового судового рішення. За змістом статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно частини третьої статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Позивачем були заявлені до стягнення: - 13893,6 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви; - 1610,4 грн судового збору за подання двох заяв про забезпечення позову; - 18607,5 грн судового збору за подання апеляційної скарги. Як зазначалося, позивачем були заявлені позовні вимоги майнового характеру на суму 1 310 553,03 грн. Відтак, з урахуванням максимального розміру ставки судового збору, позивач мав сплатити за подання позовної заяви 12 405 грн, а за подання апеляційної скарги 18 607,5 грн. Зважаючи на викладене, оскільки суд апеляційної інстанції задовольнив позов повністю, а судом першої інстанції було задоволено лише одну заяву про забезпечення позову, то стягненню на користь позивача підлягає 31 818 грн судового збору. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС). Склад та обсяг судових витрат визначено у частині третій статті 134 КАС, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС). У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС). Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 16.11.2022 б/н, додаток №12 до нього від 16.11.2022, акт виконаних робіт №2 від 26.12.2022, квитанція №56 від 27.12.2022, акт виконаних робіт №3 від 09.03.2023, квитанція №73 від 03.03.2023, акт виконаних робіт №5 від 16.05.2023, квитанція №73 від 03.03.2023. Згідно вказаних документів сторони погодили, що за подання позову позивач сплачує 2000 грн за кожну з оскаржуваних постанов, вартість участі адвоката у судовому засіданні становить 4 000 грн, у разі задоволення позовних вимог сплачується гонорар у розмірі 0,5% від розміру штрафних санкцій (у даному випадку 6 552,77 грн). Також, згідно наведених документів адвокатом були надані послуги: - підготовка та подача до Подільського районного суду м.Києва позовної заяви - 56 000 грн; - підготовка та подача до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги на рішення Подільського районного суду м.Києва - 5 000 грн; - прибуття та участь 16.05.2023 у судовому засіданні - 4 000 грн; Також згідно наданих документів позивач має сплатити на користь адвоката 6 552,77 грн гонорару успіху. Відтак, позивачем документально підтверджено розмір витрат на правову допомогу. У свою чергу, відповідач подав клопотання про зменшення розміру судових витрат, яке обґрунтував завищенням витрат на підготовку та подачу позовної заяви. Колегія суддів частково погоджується із заявленим клопотанням відповідача. Так, зважаючи на предмет і складність даного спору, обсяг юридично значимих обставин, що підлягали доказуванню, тотожність підстав оскарження спірних постанов, на переконання колегії суддів, співмірним розміром витрат на підготовку та подачу позовної заяви у даному випадку є 15 000 грн. Відтак, на користь позивача належить стягнути 30 552,77 грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу. Помилковість окремих формулювань заяви позивача (вказівка про стягнення витрат, пов`язаних із розглядом у суді касаційної інстанції, відсутність вказівки на включення судового збору у складі суми понесених витрат, тощо) суд апеляційної вважає технічними описками, які не позбавляють позивача права на отримання відшкодування, а тому відповідні посилання відповідача відхиляються колегією суддів.

Результат розгляду: partial