Рішення адміністративного суду від 2022-02-02 00:00:00+02

в квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Барнетта-Торг" звернулося до суду із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14 січня 2021 року №00002160701 та від 31 березня 2021 року №00035110701. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 позов задоволено. Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на те, що при винесенні рішення суд невірно та не в повному обсязі надав правову оцінку встановленим обставинам по справі, неправомірно прийнявши до уваги пояснення позивача без належних та допустимих доказів, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню. Ухвалою від 01.02.2022 Сьомий апеляційний адміністративний суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Судом першої інстанції встановлено те, що Головним управлінням ДПС у Житомирській області на підставі наказу Головного управління ДПС у Житомирській області від 01.12.2020\~\~№1933 та відповідно до пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 2755-VI ( із змінами та доповненнями), була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРНЕТТА-ТОРГ», код згідно з ЄДРПОУ 42369400, з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. за жовтень 2020 року, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах. За результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки\~\~складено акт від 17.12.2020 №2460/06-30-07-01/42369400. На підставі висновків акту перевірки винесені податкові повідомлення-рішення від 14.0.2021 № 00002140701, №00002110701, №00002160701 та №00002180701. Вищевказані податкові повідомлення-рішення оскаржені ТОВ «Барнетта-Торг» до ДПС України. Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 26.03.2021 № 6948/6/99- 00-06-01-02-06, скаргу товариства задоволено частково, скасовано ППР від 14.01.2021 №00002180701 № 00002140701-повністю, №00002110701- частково, ППР № №00002160701- залишено без змін. На підставі акту перевірки 17.12.2020 № 2460/06-30-07-01/42369400 та рішення ДПС України від 26.03.2021 № 6948/6/99-00-06-01-02-06 ГУ ДПС України винесене ППР від 31.03.2021 №00035110701. Перевіркою встановлено порушення: -п. 44.1, 44.3, 44.4, 44.6, 44.7 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п.201.1, 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 N996-XIV, в результаті чого: - завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на 2666192 грн. за жовтень 2020 року та заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, яке сплачується до державного бюджету (показник рядка 18 Декларації) в сумі 19741275 грн; - встановлено нескладання та нереєстрація за операціями неповного декларування податкових зобов`язань податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних в кількості 7 шт. на загальну суму ПДВ 7255748 грн.; - ненадання до перевірки у повному обсязі копій документів, що зафіксовано в акті про ненадання копій документів до перевірки від 14.12.2020 №88/06-30-07-01/42369400. За результатами розгляду скарги ДПС України були встановлені наступні порушення: завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) на 2666192 грн. за жовтень 2020 року та заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, яке сплачується до державного бюджету (показник рядка 18 Декларації) в сумі 1128030 грн. за жовтень 2020 року. Позивач, вважаючи, що винесені контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 14.01.2021 №200002160701 та від 31.03.2021 №200035110701, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, звернувся до суду з даним позовом. За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог. Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Відповідно до пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до ст. 39 цього Кодексу. Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (надалі також ПК України)). Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України). Відповідно до положень п. 78.1.8 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом (п.78.4 ст. 78 ПК України). В абз. п. 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що в наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПКУ платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. У наказі Головного управління ДПС у Житомирській області від 01.12.2020 №1933 підставою для проведення документальної позаплановї виїзної перевірки ТОВ «БАРНЕТТА-ТОРГ» зазначено: "...подання декларації з податку на додану вартість з від`ємним значенням, яке становить більше 100 тис.грн. за жовтень 2020 року, та враховуючи доповідну записку управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Житомирській області від 27.11.2020 №2902/06-30-07-01..." При цьому, як правильно зазначено судом першої інстанції, основні порушення описані працівниками контролюючого органу зводяться до аналізу взаємовідносин ТОВ «БАРНЕТТА-ТОРГ» з контрагентами за період січень - жовтень 2020 року, що виходить за межі визначених законодавством підстав для документальної позапланової перевірки. Вид перевірки, вказаний в наказі, не відповідає фактичному характеру перевірки, відображеному в акті, оскільки контролюючим органом запитувалися первинні документи позивача по взаємовідносинах із контрагентами, які підтверджують факт правильності формування позивачем податкової звітності не за жовтень 2020 року, а за період з 01.01.2020 по 31.10.2020. У даному випадку, податковий орган повинен був досліджувати лише первинні документи, на підставі яких позивач відобразив показники податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2020 року, а не досліджувати усі періоди, коли у платника податку податкова звітність була подана з від`ємним значенням різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду. У апеляційній скарзі щодо вказаного вище висновку суду першої інстанції, відповідач зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою факт адміністративного оскарження результатів перевірки ТОВ «Барнетта-Торг». Правову оцінку виходу за межі перевіряємого періоду надала Державна податкова служби України, скасувавши донарахування грошового зобов`язання з ПДВ на 18\~613\~245,00 грн. та штрафних санкцій 4822516 грн., не скасовуючи суті порушення. Однак, колегія суддів зауважує, що ДПС України при розгляд скарги платника податків та прийнятті рішення від 26.03.2021 №6948/6/99-00-06-01-02-06, досліджувалися лише акти перевірки, ППР, висновок і обгрунтування суб`єкта господарювання, але не надавалася оцінка в цілому усім обставинам та документам, які надавалися ТОВ «Барнетта-Торг» під час перевірки. Як слідує з акту перевірки, виявлені порушення податкового законодавства товариством, що полягали у завищенні суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 2666192 грн за жовтень 2020 року та заниженні позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, яке сплачується до державного бюджету в сумі 19741275 грн за період з січня 2020 року по жовтень 2020 року, аргументовані ненаданням під час перевірки усіх запитуваних документів та відсутністю постачання товарів. Слід зазначити, що на виконання вимог запиту контролюючого органу від 30.11.2020 "Про надання інформації та підтверджуючих документів" товариством на адресу відповідача було направлено письмові пояснення з наданням первинних бухгалтерських документів, зокрема: оборотно-сальдових відомостей, договорів про надання послуг, поставки, купівлі-продажу, оренди майна, оренди основних засобів, актів приймання-передачі, реєстрів, договорів суборенди та ін. Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у т. ч. у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у т.ч. при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у т.ч. інших необоротних матеріальних активі та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у т.ч. при їх імпорті. Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов`язкові реквізити, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України). Відповідно до п. 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. № 341), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу; наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яке коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Тобто, податковим органом при реєстрації податкової накладної, фактично перевіряються всі дані по платнику податку, який здійснює реєстрацію податкової накладної. Крім того, контролюючий орган, в силу своїх повноважень, перевіряє номенклатуру та коди УКТ ЗЕД, які зазначені в податковій накладній. Згідно абз. 1, 3 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Зважаючи, що дані податкової декларації з податку на додану вартість формуються на підставі податкових накладних, які зареєстровані підприємством, та податкових накладних, які зареєстровані контрагентами, тому ГУ ДПС у Житомирській області не може коригувати суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, оскільки вказані дані перевіряються податковим органом ще на стадії реєстрації податкової накладної. Відтак, формування суб`єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов`язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних). Крім того, законодавство не зобов`язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його фактичних господарських ресурсів, понесення ним витрат, пов`язаних з реальним здійсненням господарської діяльності перед тим, як відносити відповідні суми податку на додану вартість до податкового кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку. Формування доходів та витрат обумовлено фактичним придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених первинних документів, що підтверджують здійснення господарських операцій. В свою чергу, в акті перевірки не деталізовано, які саме витрати та доходи віднесені ТОВ «БАРНЕТТА-ТОРГ» до їх складу, за результатами яких видів господарських операцій, та якою подією, на підставі яких первинних документів призвели до зафіксованих в акті порушень. Зазначене суперечить приписам пункту 5 розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 № 727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за №1300/27745. Щодо позиції ГУ ДПС у Житомирській області по суті виявлених порушень, слід зазначити наступне. Так, у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що перевіркою повноти формування та правильності відображення податкового зобов`язання по контрагентах-покупцях встановлено, що позивачем не у повному обсязі включено до складу податкових зобов`язань обсяги реалізації ПММ кінцевому споживачу. Відповідач посилається на неможливість підтвердження реальності проведення господарських операцій позивача з ТОВ «ЕЛАТОС», у зв`язку з тим, що кількісні показники та часові рамки, протягом яких відбувалася така реалізація пального, не відповідає розумним та реальним показникам. Так, основним видом діяльності ТОВ «БАРНЕТТА-ТОРГ» по коду КВЕД 47.30 є- роздрібна торгівля пальним (основний). З пояснень представника позивача слідує, що роздрібна торгівля пальним здійснювалась у Житомирській області через мережу АЗС цілодобово, безперервно, ритмічно. Тобто, заправити транспортний засіб була можливість у будь-який час протягом доби за виключенням технічних перерв для передачі зміни (15 хвилин на добу). Частина клієнтів позивача купують ПММ за готівку або за безготівковий розрахунок багато разів протягом місяця на різних АЗС товариства, в т.ч. в різних районах області і при цьому їх не ідентифікують. З метою економії виробничого часу, витрат та зусиль, в кінці звітного місяця клієнти ТОВ «БАРНЕТТА-ТОРГ» звертаються за зведеними податковими накладними. З урахуванням внутрішньої організації роботи, виписка податкових накладних можлива лише в бухгалтерії платника податків у м. Житомир Таким чином, підприємство гарантує покупцям постійну, стабільну, ритмічну, безперебійну можливість забезпечити продаж нафтопродукту на заправних станціях в будь- який момент доби (місяця/року) протягом необмеженого часу в найкоротший період (як правило, до 10 хв.), забезпечує клієнтам можливість отримання податкового кредиту в порядку, передбаченому податковим законодавством, можливість нормального ведення бухгалтерського та податкового обліку в цілому. Так, платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 ПК України, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг, можуть скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих, виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо по кожній операції з постачання товарів/послуг. Таким чином, згідно вказаної норми права, при зверненні будь-якого суб`єкта господарювання до товариства, воно зобов`язано видати йому відповідну податкову накладну. Належність господарських взаємовідносин з контрагентами в т.ч. і ТОВ "ЕЛАТОС" підтверджується наявністю оригіналів чеків у покупця, які були пред`явлені товариству перед складанням податкових накладних та листами з реєстрами відповідних чеків, отриманих позивачем від покупця. Надані податкові накладні та квитанції про їх прийняття ДПС України свідчать про визнання податковим органом правильності заповнення позивачем податкової накладної. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 28 травня 2020 року у справі №818/2159/18 (адміністративне провадження №К/9901/9322/19), «.. .у податкового органу наявний в повному обсязі облік реалізованого позивачем товару за весь перевіряємий період за результатами електронного звітування виписаних чеків на реалізацію ПММ по складеним податковим накладним, та дані зведеного обліку за місяць. Відповідачем не ставилось під сумнів реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами зазначеними в акті перевірки. Під час реєстрації зведених податкових накладних відповідач не скористався правом відмовити у реєстрації податкової накладної, або зупинити її реєстрацію у разі порушення порядку її складання...». ТОВ «БАРНЕТТА-ТОРГ» не виписував акцизні накладні на ТОВ «ЕЛАТОС», оскільки останній, згідно листів, просив виписати податкові накладні. Позивач, у відповідності до абз. 6 п. 231.3 ст. 231 Податкового кодексу України, складав зведені акцизні накладні за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД та окремо за кожним акцизним складом. Тому, ТОВ «БАРНЕТТА-ТОРГ» правомірно та обґрунтовано складено і зареєстровано податкові накладні на кінцевого покупця, в даному випадку - ТОВ «ЕЛАТОС» у передбачений Законом строк. Під час реєстрації зведених податкових накладних відповідач не скористався правом відмовити у реєстрації податкової накладної, або зупинити її реєстрації у разі порушення порядку її складання, адже у податкового органу наявний в повному обсязі облік реалізованого позивачем товару за результатами електронного звітування по складеним податковим накладним та дані зведеного обліку за місяць. Крім того, зазначення як в апеляційній скарзі, так і під час пояснень 18.01.2022 ГУ ДПС у Житомирській області про те, що реалізація ПММ кінцевому споживачу відображена у звітності у меншій сумі, ніж у звітах по РРО, на суми ПДВ, по яких виписано податкові накладні в кінці місяця юридичним особам по предявленим чекам, спростовується визнанням податковим органом виписаних позивачем на покупців податкових накладних, що безпосередньо відображено на арк.10-11 Акту №2460/06-30-07-01/42369400 від 17.12.2020. Відповідно до положень п. 44.1 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абз. 1 цього пункту. Верховний Суд в постанові від 20.03.2020 у справі № 826/11054/15 зауважив, що право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не є обмеженими поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на всіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. В свою чергу, для підтвердження відповідних господарських операцій, позивачем надано зокрема, договори поставок, додаткові угоди, акти приймання-передачі нафтопродуктів, договори транспортування, оборотно-сальдові відомості, договір зберігання, платіжні доручення, товарно- транспортні накладні, сертифікати відповідності, паспорти якості тощо. Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Мінтранспорту від 14.10.1997 р. №363, товаротранспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Згідно пунктів 11.1 вказаних правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна. Таким чином, товарно-транспортна накладна є обов`язковим первинним документом на підтвердження реальності господарських операцій з послуг перевезення. Така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 13.11.2018 року у справі №822/6312/15. Тоді як, відповідно до постанови Верховного Суду від 11,12.2018 року у справі №807/143/16, товарно-транспортна накладна не є документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, наявність або відсутність товарно- транспортних накладних та недоліки у їх оформленні не є підставою для висновків про безтоварність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов`язаннях платника податків. Тобто, якщо в межах спірних відносин податковий кредит та витрати по факту придбання послуг, перевезення товариством формуватися не буде, вказане зумовлює відсутність необхідності підтвердження реальності господарських операцій наданням товарно-транспортних накладних. Всупереч вимогам податкового законодавства України, висновки контролюючого органу в спірних правовідносинах базуються на аналізі обставин, які не можуть бути самостійною підставою для нарахування суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість. Крім того, \~у апеляційній скарзі апелянт посилається на неможливість підтвердження реальності господарських операцій з контрагентами-постачальниками: ТОВ «Гросарі Трейд», ТОВ «Енерджі-Оіл», ТОВ «Інвест Петрол», ТОВ «Октан Лімітед», ТОВ «Бест Петрол», ТОВ «Елевант Інвест Компані», ТОВ «Лакро-груп», ТОВ «Болонія», ТОВ «Регіон-хол». Апелянт зазначає, що заниження ПК виникли за рахунок того, що за періоди серпень, вересень, жовтень 2020 року первинних документів щодо взаємовідносин з контрагентами-постачальниками до перевірки не надано, а саме за рахунок безпідставно віднесених до його складу сум ПДВ по податкових накладних від вище вказаних постачальників, по яких в ході перевірки не підтверджень саме факту отримання від них товару (бензин автомобільний, дизельне пальне), у зв`язку з тим, що в ході перевірки не надано належним чином завірених копій первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували отримання від них товару та з відсутністю постачання товарів по ланцюгу (замкнене коло постачальників та покупців). Натомість, в додатку до додаткових пояснень від 27.01.2022, ТОВ «Барнетта-Торг» надає роздруківки електронного кабінету платника податків за відповідні місяці, де в результатах порівняння даних податкової звітності по ПДВ та ЄРПН відсутні відхилення, на які посилається податкових орган. Крім того, безпосередньо в Акті перевірки зазначено, що «Згідно даних Системи автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України, перевіркою не встановлено розбіжності між сумами податкового кредиту з ПДВ (завищення ПК), задекларованими ТОВ «Барнетта-Торг» та сумами податкових зобов`язань з ПДВ, задекларованими постачальниками». Можливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для проведення відповідних господарських операцій, виконання робіт або послуг та наявність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Варто також відмітити і висновки, зроблені Верховним Судом в постанові від 05.03.2019 у справі №820/10211/15. У даному судовому рішенні, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентами платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку. Податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків. В постанові від 19.03.2021 по справі №460/143/19 Верховний Суд відмітив, що позивач не може нести будь-яку відповідальність за неналежний облік господарських операцій своїми контрагентами, а також контрагентами його контрагентів. Зважаючи на вищезазначене, відповідачем ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не було надано належних та допустимих доказів, які б доводили правомірність винесених податкових повідомлень-рішень, а тому за вказаних вище обставин, колегія суддів погоджуєься із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині визнання протиправними податкових повідомлень-рішень від 14 січня 2021 року №00002160701 та від 31 березня 2021 року №00035110701 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини та враховуючи нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 липня 2021 року слід залишити без змін.

Результат розгляду: denied