Рішення адміністративного суду від 2022-01-20 00:00:00+02

Представник 31 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Ісламської Республіки Пакистан [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , про примусове видворення іноземця, а також про його затримання з метою забезпечення видворення за межі території України. Позивач просив постановити рішення про примусове видворення громадянина Ісламської Республіки Пакистан [PERSON] ( [PERSON] , [INFO] , за межі території України. Затримати відповідача громадянина Ісламської Республіки Пакистан [PERSON] ( [PERSON] , [INFO] , з метою забезпечення видворення за межі території України, та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк 6 (шість) місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме: з 15 год. 50 хв. 17.01.2022 року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги \~підтримав та просив суд задовольнити їх \~з підстав \~заявлених в позові. Відповідач громадянин в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні, встановлено та сторонами не оспорюється, відповідач вчинив незаконне перетинання державного кордону із України в Румунію, внаслідок затримано о 15 год. 50 хв. 17.01.2022 року в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення і складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП«Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України», про що встановленим порядком повідомлено Посольство Ісламської Республіки Пакистан та Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України. Факт незаконного перетинання відповідачем державного кордону України встановлено та підтверджено міжнародно-правовими документами, складеними румунською та українською Сторонами відповідно до згаданої Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб». Перевірочними заходами встановлено наступне: 03.09.2021 року відповідач прибув в Україну через пункт пропуску «Бориспіль» для авіаційного сполучення з метою навчання на запрошення Приватного закладу вищої освіти (далі- ПЗВО) «Міжнародний європейський університет». 23.11.2021 року, тобто до вчинення незаконного перетинання державного кордону України, відповідач відрахований з вказаногоПЗВО. 17.12.2021 року Центральним Міжрегіональним Управлінням ДМС в м. Києві та Київській областіпосвідка на тимчасове проживання в Україні № [NUMBER] для навчання скасована. Таким чином, відповідач немає законних підстав для перебування на території України, відповідно до частини 13 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки вказана норма Закону встановлює, що «Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання». Вживаючи заходів з ідентифікації, особу відповідача було встановлено відповідно до копії паспорта громадянина Ісламської Республіки Пакистан для виїзду за кордон серії [NUMBER] , виданий 25.04.2019 року, строком дії до 23.04.2024 року. Знаючи про обов`язок добровільного залишення території України, до будь-якої країни світу, не маючи жодних законних підстав для перебування на території України, відповідач знов, повторно, свідомо прийняв рішення про незаконне перетинання державного кордону України з уникненням від прикордонного та інших видів державного контролю і своїми активними діями намагався фактично реалізувати цей намір, грубо порушуючи законодавство України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI. Відповідно до вимог частини 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави. Згідно із вимогами ст. ст. 13, 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування та вільний вибір місця проживання обмежується щодо іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України. Згідно ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію. Україною будь-які міжнародні Угоди з Ісламською Республікою Пакистан про реадмісію осіб не укладались, Законами України такі Угоди не ратифікувались. Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України)можуть на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Частиною 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. Згідно із вимогами ст. ст. 13, 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування та вільний вибір місця проживання обмежується щодо іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України. Поряд з цим, ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що «У разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу. Як було встановлено судом, відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про його примусове видворення та затримання з метою забезпечення видворення за межі території України. Підставами вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду є: свідоме порушення законодавства України із прикордонних питань, відсутність родичів в Україні, відкритий намір незаконним шляхом потрапити до країн Європейського Співтовариства, відсутність коштів для придбання проїзних документів та відсутність документів, які підтверджують законність перебування на території України. На підставі вищенаведеного, повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 371 КАС України\~суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства. \~На підставі викладеного, відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та

Результат розгляду: granted