Рішення адміністративного суду від 2023-07-24 00:00:00+03

[PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з \~адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Основ`янського району Харківської міської ради (далі відповідач, Управління), в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Управління щодо не виплати позивачу разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ; - зобов`язати Управління виплатити позивачу разову грошову допомогу до 05 травня за 2022 в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням раніше виплаченої суми. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 позов залишено без задоволення. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, \~порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової учасникам бойових дій у 2022 році, слід застосовувати не Постанову Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 №540 «Про деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі Постанова №540), а \~Закон України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551-ХІІ), який має вищу юридичну силу. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення. В обґрунтування зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає нормам законодавства, оскільки виплата щорічної разової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, позивачу здійснювалась відповідно до діючих норм матеріального права з урахуванням прийнятого Кабінетом Міністрів України рішення про розміри допомоги даного виду, виходячи з передбачених державою коштів. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами. Позивач має статус учасника бойових дій з 2017 року, що підтверджується посвідченням серія [NUMBER] \~від 26.06.2017 (а.с.11). 29.06.2022 року відповідачем через фінансовий відділ за місцем одержання грошового тримання (Територіальне управління Служби судової охорони у Харківській області) сплачено позивачу разову грошову допомогу, яка щорічно до 5 травня виплачується учасникам бойових дій, у розмірі 1\~491 грн., що підтверджується платіжним дорученням №190 від 20.06.2022 \~та відомістю розподілу виплат ОВВ ТУ ССО у Харківській області від 20.06.2022 (а.с.5,6-7). Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем отримано одноразову допомогу до 5 травня у 2022 році в розмірі згідно з Порядком, що визнається позивачем у позовній заяві. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає. Відповідно до\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Правовий статус ветеранів війни визначає\~Закон №3551-XII. Відповідно до ч.5\~ст.13 Закону №3551-XII\~(в редакції\~Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 №367-XIV): "Щорічно \~до \~5 \~травня \~учасникам \~бойових \~дій \~виплачується разова \~грошова \~допомога \~у \~розмірі \~п`яти мінімальних пенсій за віком. Підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20\~розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28.12.2007 (набрав чинності 01.01.2008) ч.5\~ст.12 Закону № 3551-XII\~викладено у такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам \~бойових \~дій \~виплачується грошова \~допомога \~у \~розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України". В пункті 26\~розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, установлено, зокрема, що норми та положення статей\~12,\~13,\~14,\~15\~та\~16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"\~застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тобто, Кабінету Міністрів України делеговані повноваження встановлювати, розмір разової грошової допомоги до 5 травня. Кабінетом Міністрів України 07.05.2022 прийнято Постанову №540, якою передбачено, що разова грошова допомога до 5 травня у 2022 році виплачується в таких розмірах особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин I групи - 4421 гривня; II групи - 3906 гривень; III групи - 3391 гривня, учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1491 гривня; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 4421 гривня; членам сімей загиблих і дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, а також членам сімей загиблих (померлих) захисників і захисниць України - 966 гривень; учасникам війни та колишнім в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, яких було насильно вивезено на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 612 гривень. Водночас, окреме положення пункту 26 розділу VI у частині, яка передбачає, що норми і положення статей\~12,\~13,\~14,\~15\~та\~16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"\~застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано таким, що не відповідає\~Конституції України\~(є неконституційним) згідно з\~рішенням Конституційного Суду №3-р/2020 від 27.02.2020. Тобто, на час виникнення спірних правовідносин\~рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020\~відновлено дію ч.5\~ст.12 Закону №3551-XII\~у редакції\~Закону №367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальниз пенсій за віком. Таким чином, виходячи із, визначених у ч.4\~КАС України, загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у 2022 році слід застосовувати не Постанову №540, а\~Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу. Колегія суддів зазначає, що обмеження в Постанові №540 Урядом України розміру грошової допомоги до 5 травня у 2022 році всупереч правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні №3-р/2020 від 27.02.2020, зумовило ситуацію, де розпорядники бюджетних коштів, виконуючи вимоги постанови Кабінету Міністрів України, вимушені діяти з порушенням прав та гарантій осіб, на яких поширюються положення\~Закону №3551-XII. Проте, необхідність виконання компетентним органом як розпорядником бюджетних коштів вимог Постанови №540 не звільняє його від відповідальності за порушення конституційного права позивача на належний соціальний захист. Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що оскільки позивач є учасником бойових дій, у зв`язку з чим має право на отримання разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2022 році, відповідно до вимог ч.5\~ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"\~(у редакції\~Закону України № 367-ХІV від 25.12.1998 р. "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми зазначеної допомоги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі № 560/8064/22 від 13.06.2023. Одночасно, в справі № 560/8064/22 Верховний Суд відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 580/2869/22, щодо наявності правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог осіб в подібних правовідносинах щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі, визначеному\~Законом №3551-XII, а не Постановою №540. Посилання\~пенсійного органу на відсутність підстав для виплати щорічної разової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, оскільки позивачу здійснювалась така виплата відповідно до діючих норм матеріального права з урахуванням прийнятого Кабінетом Міністрів України рішення про розміри допомоги даного виду, виходячи з передбачених державою коштів, колегія суддів вважає необґрунтованими, враховуючи вище згадане. З урахуванням вище зазначеного, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги [PERSON] слушними, та як наслідок позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Посилання відповідача \~на правомірність проведеної виплати допомоги до 5 травня за 2022 рік колегія суддів вважає необґрунтованими з вище зазначених підстав. Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Згідно із приписами п.2 ч.1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог [PERSON] .

Результат розгляду: granted