Рішення адміністративного суду від 2022-03-30 00:00:00+03

Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. В грудні 2021 року [PERSON] звернувся до Барського районного суду Вінницької області із адміністративним позовом до Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, в якому просив: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАВ № 537319 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 121 КУпАП; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції. Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 26.01.2022 позовні вимоги задоволено. Скасовано постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Матвієнка Дмитра Юрійовича серії БАВ № 537319 від 12.12.2021 про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП і закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП щодо [PERSON] . У задоволенні позову [PERSON] в частині вимог до Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь [PERSON] судові витрати на сплату судового збору в сумі 227грн. і витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1750грн., а всього - 1977грн. судових витрат. Короткий зміст вимог апеляційної скарги. Не погодившись із судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області судових витрат на сплату судового збору в сумі 227грн. і витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1750грн., а всього - 1977грн. судових витрат та прийняти у цій частині нове судове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області судові витрати на сплату судового збору в сумі 454грн. і витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 3500 грн., а всього - 3954грн. судових витрат, а також виключити з резолютивної частини судового рішення посилання щодо відмови у задоволенні позову до Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відзив/заперечення на апеляційну скаргу. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи скарги та просить залишити її без задоволення. Рух справи у суді апеляційної інстанції. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2022 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2022 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Сторони в судове засідання не з`явились, надали суду клопотання про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,12.12.2021 інспектор сектору реагування патрульної поліції №1 Відділення поліції № 1 Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції Матвієнко Д.Ю. склав стосовно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 537319. В оскаржуваній постанові зазначено, що 12.12.2021 о 14:05 в м.Бар по вул. М.Туніка, позивач керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак [NUMBER] , у якого були відсутні задні захисні бризговики, чим порушив п.п. 31.4.7 ґ) ПДР. Цією постановою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Позивач, вважаючи вказану постанову відповідача протиправною, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав. Мотивувальна частина. У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положення ч.ч. 1-2 ст. 134 КАС України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України Про адвокатуру і адвокатську діяльність від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI). У відповідності до частини 1 статті. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" №5076-VI, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги; документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. В силу вимог ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Положеннями частини 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При цьому, відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Стягуючи частково з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь позивача судові витрати, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги були задоволено частково, а тому стягненню підлягає 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 227 грн., а також 50 відсотків підтверджених витрат на правничу допомогу в сумі 1750 грн. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, оскільки, при вирішенні питання про розподіл судових витрат ним було помилково застосовано положення частини 3 статті 139 КАС України. Так, відповідно до матеріалів справи, позивач звернувся до суду першої інстанції з двома позовними вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія БАВ № 537319 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 121 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. В свою чергу рішенням Барського районного суд Вінницької області від 26.01.2022 заявлені позовні вимоги задоволено, скасовано постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №1 Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Матвієнка Д.Ю. серії БАВ № 537319 від 12.12.2021 про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП і закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП щодо [PERSON] . Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] були задоволені судом першої інстанції в повному обсязі колегія суддів вважає, що до застосування підлягала саме частина 1 статті 139 КАС України та відповідно стягнення з відповідача всіх понесених позивачем судових витрат. Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача на користь позивача судові витрати частково, а тому, рішення суду підлягає скасуванню в частині з прийняттям в цій частині нового судового рішення. Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги. З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що сумою, яка підлягає компенсації позивачу за понесені ним судові витрати при розгляді справи в суді першої інстанції є 3 954,00 грн. Такий висновок, на переконання колегії суддів, повністю відповідає згаданим вище нормам процесуального права, та обставинам які повинні бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування судових витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Крім того, колегія судів зазначає, що вимоги про розподіл судових витрат не відносяться до позовних та не впливають на розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви. Враховуючи, що розмір судового збору за подання скарги на рішення суду залежить від суми судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (крім оскарження ухвали суду з процесуальних питань), то і підстави вимагати сплати судового збору за подання апеляційної або касаційної скарги на додаткове рішення (додаткову постанову) суду щодо розподілу судових витрат відсутні. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 320/5719/19. З огляду на зазначене, при зверненні до суду з апеляційною скаргою на рішення Барського районного суд Вінницької області від 26.01.2022 в частині відмови у стягненні на користь позивача судових витрат судовий збір сплаті не підлягав, а тому судові витрати зі сплати судового збору не підлягають новому розподілу. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про розподіл судових витрат і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям в цій частині нової постанови.

Результат розгляду: partial