Рішення адміністративного суду від 2022-08-08 00:00:00+03

Історія справи. 29 липня 2021 року [PERSON] , інвалід 2 групи по зору з дитинства, звернувся до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просив (з урахуванням уточнень): - визнати незаконними дії Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); - зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закрити виконавче провадження по двом виконавчим листам №2-248/10 від 05 липня 2010 року на підставі постанови Верховного Суду від 25 листопада 2020 року по справі №522/18188/17, провадження №61-9156св19, рішення Київського районного суду м. Одеси у справі №520/14487/19, ухвали Київського районного суду м. Одеси у справі №520/10954/16-ц; - скасувати арешт та обтяження з усього майна, у тому числі грошей, які знаходяться на заарештованих банківських рахунках, а також зняти арешт з: квартири [ADDRESS] ; земельної ділянки № [NUMBER] , розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5123781400:02:001.0126, накладений відповідно до виконавчих проваджень №48185088 та №48186012 у зв`язку з виконанням виконавчих листів №2-248/10, виданих 06 жовтня 2010 року; - зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути усе вилучене майно, у тому числі: грошові кошти (пенсія та соціальні державні виплати), за період з 14 липня 2015 року, тобто з дати відкриття виконавчого провадження до дати прийняття рішення суду по суті. Заявляючи наведені вимоги [PERSON] керувався Законом України «Про виконавче провадження», Цивільно-процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про захист прав споживачів, та Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2021 провадження у адміністративній справі за позовом [PERSON] до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії щодо закриття виконавчих проваджень та скасування заборон було закрито. Своє рішення суд мотивував тим, що позовна заява [PERSON] подана в порядку КАС України, справі присвоєний номер адміністративної справи, процесуальні дії, попереднім складом суду, вчинені в порядку КАС України. Водночас, на думку суду першої інстанції, враховуючи, що предметом спору в цій справі є визнання протиправними дій державного виконавця та оскарження рішень, які прийняті ним щодо виконання судового рішення у цивільній справі, на підставі якого видавалися виконавчі листи, відсутні підстави розглядати даний спір в порядку адміністративного судочинства П`ятим апеляційним адміністративним судом, за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] була ухвалена постанова, відповідно до якої ухвала Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2021 була скасована, а справа була направлена до Київського районного суду м. Одеси для продовження розгляду. Підставою для прийняття такого рішення судом апеляційної інстанції стало те, що суд першої інстанції, встановивши наявність в позовній заяві [PERSON] покликання як на норми цивільного процесу так і на норми адміністративного процесу, повинен був надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального та процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Короткий зміст рішення суду першої інстанції. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.05.2022 у задоволення позову [PERSON] відмовлено. Підставою для відмови в позові було те, що предметом спору є визнання протиправними дії державного виконавця та оскарження рішень, які прийняті (вчинені) ним щодо виконання судового рішення у цивільній справі, на підставі якого видавалися виконавчі листи Київським районним судом м. Одеси. Суд вважав, що відповідно до частин 1 статті 447, частини 1 статті 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Оскільки спір, що є предметом розгляду, відноситься до цивільної юрисдикції, суд першої інстанції роз`яснив позивачу його право на звернення за захистом порушеного права, в порядку цивільного судочинства. Як далі, зазначив суд першої інстанції, позивач скористався таким правом та подав до Київського районного суду м. Одеси скаргу, в порядку цивільного судочинства, зазначивши в ній вимоги, що викладені вище. За вказаною скаргою, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.05.2022 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду. Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву. [PERSON] , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Досліджуючи доводи апеляції, колегія суддів встановила, що їх ключовим моментом є порушення судом першої інстанції обов`язку розглянути уточнений позов [PERSON] , за правилами цивільного судочинства. Відмовивши в позові, як вважає скаржник, покликаючись на чисельну практику Європейського суду з прав людини, його позбавили права доступу до суду. Південне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не скористалося правом подання відзиву на апеляцію. Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції. Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке. Виконавче провадження є особливою процедурою виконання виконавчих документів, у тому числі судових рішень, що врегульована як процесуальними кодексами (ЦПК, КАС, ГПК), так і Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VІІІ). Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців. Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Згідно із частиною першою статті 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Відтак судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах - це особлива форма правосуддя, де процесуальна діяльність суду пов`язана із виконанням судових актів у цивільних справах, яка здійснюється у формі процесуального контролю за законністю рішень, дії або бездіяльності посадових осіб та органів державної виконавчої служби у виконавчому провадженні шляхом розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність виконавців та різних позовів як важливої гарантії захисту права особи після набуття судовим рішенням чинності. Зосередження контролю за виконанням рішення суду в одному судовому органі має на меті спрощення процедур контролю та забезпечення доступу до правосуддя. Як встановлено матеріалами справи, Київський районний суд м. Одеси за скаргою [PERSON] до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій незаконними, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та закриття виконавчих проваджень по виконанню виконавчих листів, відповідно до ухвали від 11.05.2022 відкрив провадження в цивільній справі №947/8557/22 та призначив справу до судового розгляду. З наведеного випливає, що позивач обрав належний спосіб захисту та за рекомендаціями суду звернувся з вимогами, про які згадувалося вище до суду цивільної юрисдикції. За пунктом 3 частини1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. На думку суду апеляційної інстанції позови є тотожними, адже в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто позови повністю збігаються за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Разом з тим, суд першої інстанції незважаючи на наявність в провадженні цього суду тотожного позову, прийняв рішення про відмову в позові. На думку колегії суддів, така правова ситуація, у випадку задоволення скарги, що буде розглянута в порядку цивільного судочинства зумовить суперечливу правову позицію з одних і тих же правовідносин. Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Результат розгляду: partial