Рішення адміністративного суду від 2023-03-08 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом дод Департаменту патрульної поліції , \~треті особи \~Подільський ВДВС у м.Полтава Північно-Східного міжрегіонального управління Мінестерства юстиції (м.Суми) , \~\~ [PERSON] , в якому просить скасувати постанову серії 1АВ № 02771484 від 02.10.2021 року, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції Дем`янюком Дмитром Олександровичем, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави \~від 23 лютого 2022 року \~позов [PERSON] \~задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову серії 1АВ №02771484 від 02.10.2021 року, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції Дем`янюком Д.О., якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, провадження в справі закрити. Стягнуто на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань із Департаменту патрульної поліції сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 496,20 грн. Департамент патрульної поліції, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подав апеляційну скаргу , вважає , що рушення прийняте з порушенням норм процесуального права . Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції вірно застосовані норми матеріального права, так як\~дійсно, за порушення ПДР, зафіксовані в автоматичному режимі, відповідальність несе відповідальна особа, інформація про яку внесена до бази даних реєстрації ТЗ (власник).\~Водночас зазначив, що\~судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки\~відповідач не був повідомлений судом про розгляд справи у встановленому порядку, відповідно Департамент патрульної поліції\~був позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву та докази на підтвердження свої правової позиції. [PERSON] надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає , що \~суд першої інстанції по даній справі прийняв законне та обгрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при всебічному дослідивши всі обставин справи, а постанова Інспектора ДПП Управління патрульної поліції постанову серії 1ЛВ № 02771484 від 02.10.2021 року, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції Дем`янюком Л.О. є незаконною, висновки інспектора не відповідають фактичним обставинам справи. Просить суд відмовити \~в задоволенні апеляційної скарги Департамент патрульної поліції надіслав до суду відповідь на відзив , в якому зазначає , що правопорушення було зафіксоване технічним засобом Каскад 123-1120, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». Крім того сама постанова містить посилання на веб-сайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою у електронній формі. Результатами автоматичної фіксації перевищення встановленої обмеження швидкості автомобілем є фотокартки з зображенням транспортного засобу та відеозапис правопорушення, де міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення , аналіз усіх наявних в справі доказів, в тому числі відеофіксації та \~фотокарток автомобіля, дає підстави стверджувати, що факт перевищення встановленої обмеження швидкості належним позивачеві автомобілем доведений в повній мірі. Вважає, що вказані вище докази відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, ст.ст.72,73,74,75,76 КАС відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом є достовірними та достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності зач.1 ст. 122 КУпАП. Сторони повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи засобами електронного зв`язку та телефонограмами. Також, відповідно до положень ст. 268 КАС України на веб-порталі\~Судова влада\~розміщено повідомлення про виклик у судове засідання учасників справи. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.1 ст.308 КАС України \~суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , рішення підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи , що з оскаржуваної постанови серії 1АВ № 02771484 від 02.10.2021 року вбачається, що 24.09.2021 року інспектором Департаменту патрульної поліції Дем`янюком Д.О. винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст.122 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн за те, що 24 вересня 2021 року о 15 год 13 хв особа, яка керувала транспортним засобом марки FIAT DOBLO, д.н.з. [NUMBER] за адресою М22 Полтава-Олександрія 30+459, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 25 км/год, чим порушено підпункт «б» п.12.9 Правил дорожнього руху. Транспортний засіб марки FIAT DOBLO, д.н.з. [NUMBER] зареєстровано на праві власності за АТ «Полтавагаз», що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Позивач обіймає посаду голови правління АТ «Полтавагаз», що вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Відповідно до даних подорожнього листа № 328131 від 13.09.2021 року, 24 вересня 2021 року о 15 год 13 хв транспортним засобом марки FIAT DOBLO, д.н.з. [NUMBER] за адресою М22 Полтава-Олександрія 30+459 керував працівник АТ «Полтавагаз» [PERSON] . Дане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі технічним засобом «Каскад 123-1120». Постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі винесено на підставі інформаційних файлів та метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушень з боку позивача правил дорожнього руху, що дають підстави притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності регулюються ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі\~КАС України). Відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України). Як свідчать матеріали справи ухвалою суду першої інстанції від 28.01.2022 року відкрито провадження у цій справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до супровідного листа ухвалу про відкриття провадження у справі направлено на поштові адреси сторін. Докази щодо отримання зазначеного відправлення сторонами, в матеріалах справи відсутні. Відтак, докази щодо дотримання судом першої інстанції передбаченого статтею 268 КАС України порядку повідомлення відповідача та третьої особи про подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки (ч. 1). Учасники справи мають право, зокрема: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. У зв`язку із неповідомлення сторони про відкриття провадження у справі та ненадіслання копії позовної заяви, сторони були позбавлені можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема, право на подання відзиву на позовну заяву та відповідних доказів. Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права в частині повідомлення сторони по справі (відповідача та третьої особи) про відкриття провадження та призначення даної справи до розгляду та порушення вимог ст. 44 КАС України. За приписами пункту 3 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. Зважаючи на те, що апеляційна скарга обґрунтована наведеним вище порушенням норм процесуального права, оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Щодо суті спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Закон України «Про дорожній рух`регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань). Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Як слідує зі змісту положень ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Так, підпунктом "б" п.12.9 Правил дорожнього руху України визначено, що забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.п.12.4-12.7 ПДР, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пп. "и" п.30.3 цих Правил. Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують вказані вище Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством. Згідно з частинами другою-четвертою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі встановлюються статтями 279-1-279-4 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13 січня 2020 року №13 (далі Інструкція). Відповідно до п.5 Інструкції уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне: наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі; відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою; наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи; наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу; наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу зареєстрованого за межами України - інформації про особу, яка ввезла його на територію України; наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 15-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до примітки до частини 1\~статті 122 КУпАП, \~суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами 1 - 3 цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, , якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині 1\~статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини 1\~статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису). Частиною 1\~статті 279-1 КУпАП\~передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині 1\~статті 14-2 цього Кодексу. Частиною 1\~статті 14-2 КупАП\~встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Відповідальна особа, зазначена у частині 1 цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених\~статтею 279-3 цього Кодексу. Отже, відповідно до наведених норм, за загальним правилом адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб. Відповідно до ч.1- 2 та 7-10 \~ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі , , \~посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції , за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у\~частині першій\~статті 14-2\~цього Кодексу. За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою кваліфікованого електронного підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням\~Закону України\~"Про захист персональних даних". Якщо адміністративне правопорушення, передбачене\~частинами першою,\~третьою\~та\~сьомою\~статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки),\~частинами першою,\~другою\~та\~восьмою\~статті 152-1\~цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у\~частині першій\~статті 14-2\~цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у\~частині першій\~статті 14-2\~цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення). Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у\~частині першій\~статті 14-2\~цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення. Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у\~частині першій\~статті 14-2\~цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо відповідальна особа, зазначена у\~частині першій\~статті 14-2\~цього Кодексу, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні. У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. Відповідно до ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у\~частині першій\~статті 14-2\~цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: \~; \~особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. У випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у\~частині першій\~статті 14-2\~цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі: , ; абзацу третього частини першої цієї статті - до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у\~частині першій\~статті 14-2\~цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису). Положеннями ч.1 ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач вказує, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо 24.01.2022, після блокування АТ КБ «ПриватБанк» банківської картки та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Відповідач до суду апеляційної інстанції надав докази на підтвердження направлення постанови на адресу позивача , з яких вбачається, що оскаржувана постанова направлена на адресу позивача рекомендованим листом, але поштове відправлення повернулось на адресу Департаменту з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Наведене свідчить про відсутність порушення з боку відповідача процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та порушення права на захист, а саме права на звільнення від адміністративної відповідальності, відповідно до положень ст. 279-3 КУпАП. Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7). Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011 р.; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015 р.; п. 52 рішення у справі\~Єрохіна проти Українивід 15.02.2013 р.). Як слідує з матеріалів справи, відповідачем в підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності надано копію сертифікату відповідності приладу вимірювальної техніки типу «Каскад», копію експертного висновку щодо відповідності комплексу фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «Каскад» вимогам нормативних документів, сертифікат відповідності типу приладу вимірювальної техніки типу «Каскад» вимогам технічного регламенту. Разом з тим, відповідачем не надано фотознімків чи відеозапису в підтвердження факту перевищення позивачем встановлених обмежень швидкості руху, що стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою. Таким чином, належних та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем\~до суду не надано. Відносно посилань відповідача про те, що сама постанова містить посилання на веб-сайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою у електронній формі, колегія суддів зазначає, що дійсно у спірній постанові міститься посилання на загальнодоступний веб-сайт в мережі інтернет. Проте, відповідно до довідки начальника відділу ІТЗ Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 року неможливо переглянути результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення, що знаходиться за посиланням https://bdr.mvs.gov.Ua/user/g/r/lFB/02771484/ з ідентифікатором доступу ЕТХо7Qх7urw, який є додатком до Постанови про правопорушення серія АВ №02771484 по справі 554/821/22 . Таким чином, у суду апеляційної інстанції відсутня можливість перевірити даний доказ на предмет його належності, об`єктивності та достовірності. З урахуванням зазначеного, доводи відповідача стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності є не обґрунтованим, а матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим колегія суддів вказує, що оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування. Враховуючи відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає, що інші доводи сторін про правомірність чи неправомірність оскаржуваної постанови не впливають на вирішення справи по суті. Згідно з п.1 ч.1\~ст.247 КУпАП\~провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.10.2019 року у справі № 354/512/16-а, від 22.07.2019 року у справі №757/2757/16-а. Виходячи з вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія 1АВ No 02771484 від 02.10.2021 року \~про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,0 грн, підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі , тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо доводів апеляційної скарги про\~порушення судом першої інстанції процесуальних норм, а саме розгляду справи\~за правилами спрощеного\~позовного провадження без виклику учасників справи. колегія суддів зазначає наступне. Пунктом 20 частини 1статті 4 КАС України, визначено, щоадміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - це адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин. Відповідно до частин 2 та 3статті 12 КАС України\~спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.\~ Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з частиною 4статті 257 КАС Україниза правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ці ж категорії справ зазначено і в частині 4статті 12 КАС України, згідно з якою вони розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження. Як вбачається з матеріалів справи, предметом цієї справи є постанова інспектора Департаменту патрульної поліції Дем`янюко Д.О про накладення адміністративного стягнення на позивача за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, що передбачено\~ч.1 ст. 122 КУпАП. Особливості провадження у справах щодо рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності визначеностаттею 286 КАС України. Так, відповідно до частини 1 статті 286 КАС Україниадміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до частини першоїстатті 269 КАС Україниу справах, визначених статтями273-277,280-283,285-289цьогоКодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Оскільки ця категорія справ не розглядається виключно за правилами загального позовного провадження, натомість відноситься до термінових справ, у яких не вимагається проведення підготовчого засідання, а кількість заяв по суті справи є обмеженою, що вказує на її малозначність, то розгляд справи без участі сторін не є підставою для скасування судового рішення та як наслідок вище зазначені доводи апеляційної скарги є безпідставними. Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний\~з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6\~Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Однак, вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. Оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, судом першої інстанції при розгляді справи порушені норми процесуального права та заявник апеляційної скарги обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції із прийняттям нового судового рішення.

Результат розгляду: partial