Рішення адміністративного суду від 2023-06-16 00:00:00+03

Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернулося до суду з адміністративним позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з [PERSON] на користь Олександрійської міської територіальної громади, Кіровоградської області заборгованість з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкта житлової нерухомості, в сумі 32541,45 грн., в т.ч. 32541,45 грн. основного зобов`язання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власницею об`єктів житлової нерухомості. На час подання позовної заяви в інтегрованих картках та довідці про заборгованість платника податків за нею обліковується податковий борг на загальну суму 32541,45 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до податкового повідомлення-рішення від 12.04.2021 № 0025875-2406-1126, отриманого відповідачкою 12.06.2021. Відповідно до вимог ст. 59 ПК України контролюючим органом сформована податкова вимога (форма «Ф») від 21.12.2017 № 1956-53, яка направлена платнику податків засобами поштового зв`язку і отримана відповідачкою 17.01.2018. Узгоджена сума зобов`язання відповідачкою самостійно не сплачена. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. Суд першої інстанції дійшов висновку, що сума грошового зобов`язання є неузгодженою, оскільки податкове повідомлення-рішення контролюючим органом на вірну адресу відповідачки не направлялось, у зв`язку з чим, не було вручене, що позбавило позивачку можливості добровільно сплатити нараховану суму податкового зобов`язання або оскаржити рішення контролюючого органу до суду. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 12.04.2021 № 0025875-2406-1126 надіслане відповідачці на адресу: [ADDRESS] , та отримане нею 12.06.2021, про що в матеріалах справи міститься відповідний доказ. Отже, відповідачка була обізнана про необхідність сплатити грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік в сумі 32 541,45 грн. З приводу адреси місця проживання, яку контролюючий орган зазначив, надсилаючи податкову вимогу № 1956-23 від 21.12.2017,: [ADDRESS] , відповідач вказує, що за цією адресою відповідачку взято на облік як фізичну особу - підприємця 17.10.2001 і ця адреса є місцем її реєстрації. 09.02.2021 відповідачка звернулась до контролюючого органу із заявою про видачу дубліката картки фізичної особи - платника податків і одночасно надала паспорт громадянина України, в якому зазначено, що станом на дату звернення місцем реєстрації її є [ADDRESS] . Відповідні зміни щодо місця реєстрації відповідача були внесені до відомостей платника податків. На звернення позивача до Управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради із запитом від 15.12.2022 про надання інформації про місце проживання (реєстрації) в період 2021-2022 [PERSON] , 21.12.2022 отримана відповідь, згідно якої [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованою з 15.11.2016 за адресою: [ADDRESS] . Отже, надсилаючи відповідачу податкове повідомлення-рішення від 12.04.2021 № 0025875-2406-1126 на адресу: [ADDRESS] , позивач не порушив прав та законних інтересів платника податків. Натомість інформація від УДМС у Кіровоградській області щодо місця реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] є застарілою або недостовірною. Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Перевіривши законність та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження. За визначенням у пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. У спірному випадку за даними контролюючого органу податковий борг у відповідачки у сумі 32541,45 грн. виник внаслідок несплати у встановлений строк грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначеного контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням від 12.04.2021 № 0025875-2406-1126 за 2020 рік. Копія означеного податкового повідомлення-рішення надіслана за зареєстрованим місцем проживання відповідачки, а саме: [ADDRESS] , отримане нею 12.06.2021, про що свідчить наявна у справі копія повідомлення про вручення поштового відправлення. Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що податковому органу була відома дійсна адреса відповідачки, а саме: [ADDRESS] , за якою направлялась податкова вимога (форма «Ф») від 21.12.2017 № 1956-53, отже позивач повинен був направляти податкові повідомлення-рішення за цією, дійсною, адресою відповідачки. Вказуючи на те, що оскільки контролюючим органом на вірну адресу відповідачки податкове повідомлення-рішення не направлялось, у зв`язку з чим не було вручене їй, суд зробив висновок, що грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є неузгодженим. З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідачка - [PERSON] є власницею житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності від 08.11.2011. Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. За правилами пп. 266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у порядку, визначеному цим підпунктом. Відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пп. «а» пп.266.10.1 п. 266.10 ст.266 ПК України). Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України в редакції на час складення податкового повідомлення-рішення від 12.04.2021 № 0025875-2406-1126 документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п.42.3 ст.42 ПК України). Відповідно до п.45.1 ст. 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси. Відповідно до п. 70.1 ст.70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків. До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься, зокрема інформація про місце проживання (пп.70.2.4 п.70.2 ст.70 ПК України). За правилами п.70.7 ст.70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Отже, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що надіслано фізичній особі, якщо його надіслано на адресу за місцем проживання (податковою адресою) або останнього відомого його місцезнаходження, при цьому податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Встановлені у справі обставини свідчать, що в період з 08.10.2001 по 30.05.2019 відповідачка перебувала на обліку в контролюючому органі як фізична особа-підприємець. Адресою місця проживання фізичної особи-підприємця [PERSON] було зазначено: [ADDRESS] , що відповідає місцю її реєстрації згідно відомостей в паспорті серії [NUMBER] , виданому12.11.1996 Олександрійським МВУМВС в Кіровоградській області на ім`я [PERSON] . Отже, позивач правильно визначив адресу місця проживання ФОП [PERSON] надсилаючи податкову вимогу № 1956-23 від 21.12.2017 на адресу: [ADDRESS] . 09.02.2021 відповідачка звернулась до контролюючого органу із заявою про видачу дубліката картки фізичної особи - платника податків і одночасно надала паспорт громадянина України, в якому станом на дату звернення зазначено, що місцем її реєстрації є [ADDRESS] , у зв`язку з чим відповідні зміни щодо місця реєстрації відповідачки були внесені до відомостей платника податків. На запит контролюючого органу до Управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради про місце проживання (реєстрації) в період 2021-2022 [PERSON] позивач отримав інформацією, що [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованою з 15.11.2016 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Отже, податкове повідомлення-рішення від 12.04.2021 № 0025875-2406-1126 є таким, що направлене за належною адресою відповідачки: [ADDRESS] , і, як встановлено судом вище, є належним чином врученим відповідачці, що зумовлює настання для неї як платника податку певних правових наслідків. Якщо рішення контролюючого органу, за яким стягується податковий борг, не було скасовано і є чинним, грошові зобов`язання, визначені таким рішенням, вважаються узгодженими. Таким чином, за встановлених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що несплачена відповідачкою у встановлений пп.266.10.1 п. 266.10 ст.266 ПК України строк сума визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання в розмірі 32541,45 грн. набула статусу податкового боргу. З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що контролюючим органом доведено наявність у відповідачки податкового боргу у визначеному позивачем розмірі 32541,45 грн., вказаний борг відповідачкою станом на час вирішення спору не сплачений, тому вказана сума підлягає стягненню на користь Олександрійської міської територіальної громади Кіровоградської області. Судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, невірно застосовані норми матеріального права, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Результат розгляду: granted