Рішення адміністративного суду від 2022-06-29 00:00:00+03

Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. В листопаді 2021 року Міністерство оборони України звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просив ухвалити рішення про поворот виконання Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 у справі №240/8441/19 та стягнути з [PERSON] на користь Міністерства оборони України 297 300 грн. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року у задоволенні заяви відмовлено. Короткий зміст вимог апеляційної скарги. Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким заяву про поворот виконання рішення суду задовольнити у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відзив/заперечення на апеляційну скаргу. Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Рух справи у суді апеляційної інстанції. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року витребувано з Житомирського окружного адміністративного суду адміністративну справу №240/8441/19. Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2022 року та 26 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся [PERSON] із позовом, в якому він просив: визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову [PERSON] у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 27 листопада 2017 року внаслідок травми та захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12 квітня 2019 року №46; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити [PERSON] одноразову грошову допомогу, з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду II групи внаслідок травми, що пов`язана із виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом 01 січня 2017 року та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 [PERSON] відмовлено у задоволенні позову. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року скасовано. Прийнято постанову, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову [PERSON] у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 27 листопада 2017 року внаслідок травми та захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12 квітня 2019 року № 46. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити [PERSON] одноразову грошову допомогу, з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду II групи внаслідок травми, що пов`язана із виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом 01 січня 2017 року та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. На виконання вищевказаної постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду позивачу призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 297300,00 грн., а згідно наказу Житомирського обласного військового комісаріату від 06.03.2020 №89 [PERSON] проведено виплату зазначеної суми. Однак, Верховний Суд постановою від 02.11.2020 постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 скасував. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 залишив в силі. Зазначені вище обставини і стали підставою для звернення до суду із заявою про поворот виконання судового рішення. Приймаючи оскаржувану увалу, суд першої інстанції суд дійшов висновку, що на спірні правовідносини з приводу виплати позивачу одноразової грошової допомоги поширюються приписи статті 381 КАС України, відповідно до якої, не допускається поворот виконання судових рішень у вище зазначеній категорії справ за винятком випадків повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або поданням підроблених документах. Натомість, Міністерство оборони України, звертаючись із заявою про поворот виконання рішення суду не надало доказів на підтвердження того, що висновки суду першої та апеляційної інстанції по справі обґрунтовані на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. Мотивувальна частина. Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до статті 380 КАС України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою наведеної вище статті КАС України, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ визначено статтею 381 КАС України, відповідно до якої встановлено, що поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами. Тобто, зазначена норма передбачає обмеження на поворот виконання судового рішення в окремих категоріях справ про відшкодування шкоди: заподіяної суб`єктом владних повноважень, заподіяної каліцтвом, заподіяної іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи. Також обмеження на поворот виконання судових рішень встановлені у справах: про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів; рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби. Таким чином, у зазначених випадках поворот виконання допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.09.2020 року у справі №818/678/17. Окрім того, Верховний Суд у згаданій постанові звернув увагу на те, що процесуальним законодавством визначено необхідність встановлення обов`язкових умов, за яких можливо допустити поворот виконання постанови про відшкодування шкоди, а саме: повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання ним підроблених документів. При цьому, задоволення заяви про поворот виконання судового рішення у справі про відшкодування шкоди допускається, якщо постанова суду, яка скасована, була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. З матеріалів даної справи вбачається, що предметом її розгляду є зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням позивачу групи інвалідності. Тобто поворот виконання рішення, про який просить відповідач у вказаній справі стосується виключно відшкодування шкоди позивачу, як інваліду 2 групи, що виникла внаслідок травми та захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії а тому має здійснюватися з урахуванням особливостей встановлених положенням статті 381 КАС України. Статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі; це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Статтею 16 Закону №2011-ХІІ передбачено, що у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - військовослужбовцю виплачується гарантована державою виплата (одноразова грошова допомога), що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Таким чином, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є видом гарантованого державою забезпечення (грошового утримання) у відносинах публічної (військової) служби. Така одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин. Зважаючи на вказану правову норму, колегія суддів вважає, що на спірні правовідносини розповсюджується положення ст. 381 КАС України. При цьому, вимога встановлення судом факту повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання підроблених документів є імперативною. В той же час, постанова суду касаційної інстанції не містить мотивів скасування рішень попередніх інстанцій у вигляді встановлення неналежності, недопустимості, недостовірності чи недостатності доказів, поданих позивачем. Отже, виходячи з вимог ст. 381 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування повороту виконання рішення у даній справі щодо повернення виплаченої позивачу за рішенням суду, що було скасовано Верховним Судом, одноразової грошової допомоги. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні заяви про поворот виконання рішення, всебічно перевірив доводи відповідача та прийняв законне рішення у відповідності з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Представник відповідача в доводах апеляційної скарги вказує, що у Порядку №260 поміж іншого зазначено, що до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать зокрема винагороди та допомоги, і серед таких допомог, згідно п.2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ та Порядку №260, який є спеціальним нормативно-правовим актом щодо порядку виплати грошового забезпечення, передбачено виплату: одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби; грошової допомоги для оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. При цьому, представник відповідача звернув увагу, що цей перелік є вичерпним та не містить окремо виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності. Водночас, колегія суддів вважає помилковою позицію представника відповідача з наступних підстав. Відповідно до п. 4 розділу І Наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає окрім зазначених в даній нормі також інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України. Окрім того, згідно п.16 Наказу № 260 передбачено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України. Таким чином, оскільки виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності передбачена ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", колегія суддів вважає помилковою позицію відповідача що перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення є вичерпним та обмежується виключно виплатою одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Колегія суддів переконана, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності відноситься до виплат грошового утримання у відносинах публічної служби, що узгоджується в положення ст. 381 КАС України. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на спірні правовідносини з приводу виплати позивачу одноразової грошової допомоги поширюються приписи статті 381 КАС України, яка не допускає поворот виконання судових рішень у вище зазначеній категорії справ за винятком випадків повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або поданням підроблених документах. При цьому, лише обставина скасування судового рішення в касаційному порядку не є достатньою. Враховуючи, що Міністерство оборони України, звертаючись із заявою про поворот виконання рішення суду не надало доказів на підтвердження того, що висновки суду першої та апеляційної інстанції по справі обґрунтовані на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви Міністерства оборони України про поворот виконання судового рішення у справі шляхом стягнення з позивача на користь Міністерства оборони України коштів. Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги. Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Результат розгляду: denied