Рішення адміністративного суду від 2022-04-19 00:00:00+03

У жовтні 2021 року Відкрите акціонерне товариство «Новосільський ремонтно-механічний завод» звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просило: а) визнати протиправним та скасувати рішення начальника Теребовлянського управління Головного управління ДФС у Тернопільській області М. Яцини від 29.12.2018 №65 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ВАТ «Новосільський РМЗ» шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку з 01.01.2019; б) зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області поновити ВАТ «Новосільський РМЗ» в реєстрі платників єдиного податку та включити його до Реєстру платників єдиного податку з 01.01.2019. Ухвалою від 13 грудня 2021 року Тернопільський окружний адміністративний суд позов залишив без розгляду. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Відкрите акціонерне товариство «Новосільський ремонтно-механічний завод» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою норми ст. 122 КАС України, яка передбачає можливість установлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами. Так, ст.56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Статтею 102 ПК України установлено строк давності тривалістю 1095 днів. За таких обставин, вважає апелянт, строк звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржується. Всупереч викладеному, на думку позивача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно застосування в даній категорії справ шестимісячного строку звернення до суду, оскільки норми права (законів), зокрема, ч.1, 3 ст. 122 КАС України та ст. ст. 56, 102 ПК України з часу виникнення спірних правовідносин до подання позову не змінювалися. З\~ огляду на викладене, позивач\~ просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4\~ ст. 304 КАС України\~ не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 29.12.2018 №65 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ВАТ «Новосільський РМЗ» шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку з 01.01.2019 року, яке є предметом оскарження в даній справі, разом з довідкою-висновком за вих.№119/19-00-53-05 від 29.12.2018 супровідним листом надіслано на податкову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення (трек-код поштового відстеження Укрпошти №4780101774686) та одержано Товариством 16.01.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-кодом поштового відстеження №4780101774686 (а.с.78-81). На запит представника позивача адвоката Степанова В.В. №35/02 від 03.11.2020 (вх.№С-5538/6 від 06.11.2020) про надання копії рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 29.12.2018 №65 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ВАТ «Новосільський РМЗ» шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку з 01.01.2019, податковим органом листом від 19.11.2020 за вих. №С-929/10-04/19-00-53 надіслано оскаржуване рішення заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення (трек-код поштового відстеження №4780102080181) та вручене адресату 08.12.2020, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-кодом поштового відстеження №4780102080181 (а.с.82-84). На повторний запит представника позивача адвоката Степанова В.В. №41/02 від 04.02.2021 (вх.№3685/6-1912 від 08.02.2021) про надання копії рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 29.12.2018 №65 та довідки-висновку за №119/19-00-53-05, відповідачем листом від 12.02.2021 за вих.№1959/6/19-00-18-05/3404 надіслано заявнику повторно копію оскаржуваного рішення, а також копію довідки-висновку за вих.№119/19-00-53-05 від 29.12.2018. Кореспонденція направлялася рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (трек-код поштового відстеження №4600115822154) та отримана адресатом 03.03.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-кодом поштового відстеження №4600115822154 (а.с.85-88). Отже, оскаржуване рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 29.12.2018 №65 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ВАТ «Новосільський РМЗ» шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку з 01.01.2019\~ позивач отримав 16.01.2019. Крім того, на запит представника Товариства копія рішення була надіслана і йому та отримана 08.12.2020. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Не погоджуючись із вказаним вище рішенням контролюючого органу, позивач оскаржив його до суду. Постановляючи ухвалу про залишення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції керувався тим, що позивач пропустив встановлений ст.122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду та не навів поважних причин такого пропуску, які б могли слугувати підставою для поновлення такого строку. Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені\~ ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне. Згідно із частиною першою\~ статті 122 КАС України\~ позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до абзацу першого частини другої\~ статті 122 КАС України\~ для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. З наведених норм слідує, що КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України. Згідно із пунктом\~ 56.1 статті 56 ПК України\~ рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Абзацами першим - третім пункту\~ 56.18 статті 56 ПК України\~ визначено, що з урахуванням строків давності, визначених\~ статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. За змістом пункту 58.19 статті\~ 58 ПК України\~ у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті. Відповідно ж до пункту\~ 102.1 статті 102 ПК України\~ контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до\~ статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом\~ 133.4 статті 133\~ цього\~ Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку. З системного аналізу наведених вище норм пунктів\~ 56.18,\~ 56.19 статті 56, пункту\~ 102.1 статті 102 ПК України\~ суд першої інстанції дійшов висновку, що нормою пункту 56.18 встановлено спеціальний строк на оскарження платником податків податкових повідомлень-рішень та інших рішень про нарахування грошових зобов`язань. При цьому суд взяв до уваги висновок Верхового Суду, сформульований у постанові \~від 24.04.2020 у справі №520/6895/19 про те, що законодавець в абзаці першому пункту\~ 56.18 статті 56 ПК України\~ під висловом "або інше рішення контролюючого органу" розумів саме рішення контролюючого органу, яке безпосередньо впливає на розмір грошового (податкового) зобов`язання платника податків. При цьому відповідно до ч.5\~ ст.242 КАС\~ наведені висновки підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, та колегія суддів не вбачає підстав для відступу від таких висновків. Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що ПК України\~ не встановлює спеціального строку звернення до суду з позовом про оскарження рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, а відтак, до позовів платників податків про визнання протиправними рішень контролюючого органу про анулювання реєстрації платника єдиного податку застосовуються загальні строки звернення до суду, визначені нормами\~ статті 122 КАС України, а не\~ ПК України. Саме такий підхід до розуміння норм права щодо строку звернення до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного із визначенням грошових зобов`язань, викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2019 у справі №640/20468/18 (адміністративне провадження №К/9901/16396/19). При цьому, незважаючи на те, що судом сформульовано у цій постанові правовий висновок щодо строку оскарження у судовому порядку інших рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору, це не змінює підхід до застосування строку звернення до суду з позовами про визнання протиправним рішення контролюючого органу у сфері оподаткування. Відтак, строк подання позовної заяви про визнання протиправним і скасування рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку з похідною вимогою про зобов`язання поновити платника у Реєстрі платників єдиного податку та включити його до цього Реєстру, у разі, коли платником податків не використовувалась процедура адміністративного оскарження такого рішення як досудовий порядок вирішення спору, становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Подібна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду, зокрема, від 23.04.2021 у справі №380/10006/20 (адміністративне провадження №К/9901/4883/21), від 25.05.2021 у справі №420/8997/20 (адміністративне провадження №К/9901/5822/21), від 30.06.2021 у справі №420/6333/20 (адміністративне провадження №К/9901/6215/21). Суд першої інстанції ретельно дослідив подані сторонами докази та встановив, що оскаржуване рішення від 29.12.2018 №65 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ВАТ «Новосільський РМЗ» отримало 16.01.2019, в адміністративному порядку не оскаржувало. Відтак, строк для оскарження цього рішення у судовому порядку сплинув через шість місяців з дня отримання рішення платником податків, тобто 16.07.2019. Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, дотримуючись вимог процесуальних норм, залишив позовну заяву без руху та надав можливість позивачу подати заяву про поновлення строку звернення до суду. У поданій до суду заяві про поновлення строку звернення до суду поважною причиною такого пропуску позивач вказав зміну судової практики. Поряд з цим, як правильно зауважив суд першої інстанції, зміна судової практики може бути визнана поважною причиною пропуску строку звернення до суду, проте не за наведених вище обставин, коли фактично\~ зміна підходу до питання застосування строку звернення до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного із визначенням грошових зобов`язань, відповідно до якого\~ ПК України\~ не встановлює спеціального строку звернення до суду з позовом про оскарження рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, а відтак, до позовів платників податків про визнання протиправними інших рішень контролюючого органу застосовуються загальні строки звернення до суду, визначені нормами\~ статті 122 КАС України, а не\~ ПК України, відбувалася з 11.10.2019. У подальшому Верховний Суд у постанові 24.04.2020 у справі №520/6895/19 чітко сформулював висновок про застосування строку звернення до суду у разі оскарження іншого рішення податкового органу без застосування процедури його досудового оскарження. Проте у даній справі Товариство звернулося до суду лише 06.10.2021, тобто майже через два роки після зміни підходів Верховного Суду до застосування строку звернення до суду з позовами про визнання протиправними інших рішень контролюючого органу у сфері оподаткування, та більше як півтора року після усталеної практики\~ з цього питання, висловленої у постанові касаційної інстанції 24.04.2020. Відтак, суд підставо не визнав поважними наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду. Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наведені позивачем обставини не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку звернення до суду та відповідно бути підставою для поновлення строку на оскарження рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку. Відповідно до частини третьої\~ статті 123 КАС України\~ якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Колегія суддів також вважає за необхідне зауважити, що практика Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»). Крім цього, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського Суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський Суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33). Позивач мав усі правові підстави для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у розумні строки, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять, як і підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними. Таким чином, ВАТ «Новосільський ремонтно-механічний завод» подав позовну заяву після закінчення строків, встановлених законодавством, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду. Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність ухвали суду першої інстанції \~нормам процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) \~України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. \~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до ст. 316 КАС України \~суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає. \~\~\~\~\~\~\~\~

Результат розгляду: denied