Рішення адміністративного суду від 2023-03-30 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить скасувати постанову серії БАБ №161361 від 01 березня 2023 року про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121-3, частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в сумі 1190 гривень, мотивуючи тим, що ця постанова є незаконною, винесена з порушенням норм процесуального та адміністративного права. Учасники в судове засідання не з`явились, позивач у письмовій заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, представник відповідача надіслав до суду відзив, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову та розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 01 березня 2023 року поліцейським роти патрульної поліції відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП В Житомирській області старшим сержантом поліції Гетьманом Максимом Валерійовичем винесено постанову серії БАБ №161361 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою [PERSON] 01 березня 2023 року о 18 годині 43 хвилин на 1 кілометрі автодороги Ласки-Яжберень керував автомобілем марки Шкода моделі Октавія, номерний знак [NUMBER] , з непрацюючою підсідкою заднього номеру, а саме: не можливо визначити номерний знак з відстані двадцяти метрів, й не був пристебнутий ременем безпеки. За вчинення зазначених адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121-3, частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 гривень. Відповідно до статті 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Згідно з частиною першою статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні\~ правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення (частина друга статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Відповідно до частини 1 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (частина друга цієї ж статті). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (частина третя цієї статті). Згідно частини четвертої статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Отже, зазначена правова норма містить вичерпний перелік підстав, за яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху. З досліджених судом матеріалів вбачається, що підстав, які б у даному випадку звільняли поліцейського від складання протоколу про адміністративне правопорушення, не було, однак,\~ поліцейським протокол про адміністративне правопорушення щодо позивача не складався, що є порушенням Закону. При цьому, суд враховує також таке. У рішенні Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі №1-11/2015 за конституційним поданням уповноваженого Верховної Ради з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, цим судом встановлено, що складення протоколу про адміністративні правопорушення та розгляд уповноваженим органом справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Як зазначає Конституційний суд, аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстави для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення відсутні, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", яке вживається у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься у положеннях частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції. Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке вживається в положеннях частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Отже, Кодексом України про адміністративні правопорушення визначені правопорушення, які не потребують довготривалої процедури, але цей перелік є вичерпний, коли особу можна притягти до адміністративної відповідальності безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення. В усіх інших випадках, як і в даному випадку, співробітник поліції зобов`язаний скласти протокол, опитати свідків, отримати пояснення від особи, яку притягують до відповідальності, та направити такий протокол уповноваженому органу, де у відділенні поліції уповноважений співробітник з дотриманням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов`язаний розглянути протокол та винести постанову у справі про адміністративне правопорушення, забезпечивши при цьому особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливість реалізувати права гарантовані їй статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На підставі викладеного й враховуючи те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] були складені поліцейським з порушенням норм Конституції України\~ та Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 до статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Результат розгляду: granted