Рішення адміністративного суду від 2022-08-24 00:00:00+03

У травні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, складену у відношенні нього за ст.183 КУпАП. В обґрунтування позову зазначав, що 12.05.2022 року старшим інспектором відділу моніторингу та аналітичного забезпечення старшим лейтенантом поліції [PERSON] відносно нього винесено постанову серії ГАБ № 093991 від 12.05.2022 року і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ст.183 КУпАП. При цьому, згідно змісту спірної постанови, він 12.05.2022 року здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на лінію 102, та повідомив, що його безпідставно доставили до військового комісаріату, чим порушив вимоги ст.183 КУпАП. Проте, його дії щодо виклику працівників поліції не були неправдивими, а зумовлені тим, що 11.05.2022 року о 22 год. 45 хв. він повертався з магазину до свого будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , біля якого його зустрів невідомого чоловіка в балаклаві зі зброєю та попросив пред`явити документи. Оскілки паперових документів, що посвідчують його особу, у нього не було, він скористався послугою мобільного додатку «Дія», де були документи, які посвідчують його особу. В подальшому, перевіривши його особу, невідомий чоловік без наявності будь-яких на те правових підстав почав вимагати у нього, що він надав йому свій мобільний телефон та пред`явив до перегляду наявну у телефоні галерею, на що він в свою чергу відмовся, оскільки в галереї телефону були особисті фотографії його дівчини, та він не хотів щоб їх бачили сторонні особи. Отримавши відмову пред`явити для перегляду мобільний телефон, невідома особа, яка представилася як [PERSON] , застосувавши спеціальні засоби доставив його до відділу поліції, де продовжував вимагати показати фотографії в галереї, на що він був змушений був надати мобільний телефон для огляду. Також вказував, що повернувшись до дому він викликав працівників поліції та повідомив про протиправні дії [PERSON] , оскільки бажав їх зафіксувати, написавши відповідну заяву до поліції. В свою чергу, працівники поліції, приїхавши за викликом та з`ясувавши обставини справи, замість того, щоб відібрати у нього письмову заяву, доставили його до військомату. Вважаючи такі дії неправомірними, він здійснив повторно виклик на лінію 102, та повідомив про відмову працівників поліції прийняти у нього заяву, однак приїхавши на місце виклику працівники поліції винесли у відношенні нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції. Посилаючись на вказане, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ГАБ № 093991 від 12.05.2022 року, яка винесена старшим інспектором відділу моніторингу та аналітичного забезпечення старшим лейтенантом поліції [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При цьому вказав, що [PERSON] не мав наміру здійснити завідомо неправдивий виклик поліції, метою його виклику було повідомити про неправомірні дії [PERSON] , які виражалися в незаконних діях щодо перегляду особистих фотографій, які знаходилися в галереї мобільного телефону [PERSON] , а також перевищення повноважень [PERSON] , які виражалися в погрозах застосування кайданок та в примусовій доставці останнього до відділу поліції. Вважає, що [PERSON] перевищив свої службові повноваження про що і хотів повідомити правоохоронні органи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому вказав, що вина [PERSON] доведена повністю та інспектор патрульної поліції мав всі законні підстави для розгляду справи, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів, та постанова серії ГАБ №093991 від 12.05.2022 року є обґрунтованою, винесеною на підставі та у порядку визначеному законодавством, і вважає, що доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що постановою серії ГАБ №093991 від 12.05.2022 року позивача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.. При цьому, зі змісту вищевказаної постанови убачається, що [PERSON] 12.05.2022 року здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію 102 та повідомив про те, що працівники поліції безпідставно доставили останнього до військового комісаріату, однак громадянину було повідомлено, що у зв`язку із наказом Чернівецької військової адміністрації громадяни повинні мати при собі документи, які посвідчують особу, а також військовий квиток(а.с.10). Так, частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В силу ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, ст.183 КУпАП встановлена адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, міліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби. Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. З аналізу доводів позовної заяви,пояснень представника позивача та відомостей з переглянутого відеоматеріалу видно, що позивач заперечує сам факт щодо неправдивого виклику поліції, оскільки вважав дії [PERSON] , які виражалися в незаконних діях щодо перегляду його особистих фотографій, які знаходилися в галереї мобільного телефону протиправними. Відповідно до ст.6 Закону України «Про Національну поліцію України» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Отже, в разі наявності факту чи з метою недопущення факту порушення прав та свобод особи від порушень і протиправних посягань, кожен має право звернутися до органу Національної поліції з метою захисту, а відповідний орган Національної поліції має обов`язок відреагувати на таке звернення і вжити визначених законодавством заходів для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Разом з тим, з копії оскаржуваної постанови вбачається, що відповідач при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП належним чином не перевірив, чи інформація, яку повідомив позивач, була дійсно завідомо не правдивою. Як вбачається з наданих відеоматеріалів, при виклику працівників поліції позивач неодноразово зазначав про протиправність дій особи, яка представилася [PERSON] та які виражалися в незаконних на його думку діях в частині перегляду його особистих фотографій та подальшого доставлення його до військкомату й відповідно неодноразово просив зафіксувати даний факт шляхом надання йому можливості написання відповідної заяви. При цьому, відповідач не представив суду достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, а також не подав жодного доказу на підтвердження факту порушення позивачем вимог закону, необхідного для прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, а надані позивачу в усній формі роз`яснення щодо порядку звернення із заявою про вчинення злочину до правоохоронних органів без здійснення відповідного виїзду за викликом не є підтвердженням наявності в діях позивача умислу на неправдивий виклик працівників поліції. Також суд звертає увагу на те, що саме лише посилання в оскаржуваній постанові на порушення позивачем вимог ст. 183 КУпАП судом, як доказ, до уваги не береться, так як постанова є лише формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення. Аналогічну правову позицію у висловив Верховний Суд у своїй Постанові 26 квітня 2018 року по справі №338/1/17, де вказано, що «… саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення». Відтак, беручи до уваги те, що будь-яких належних та допустимих доказів вчинення правопорушення позивачем суду не надано, а обов`язок доказування в даному випадку законом покладено на відповідача, то суд погоджується із позицією позивача та його представника щодо необхідності скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України. За таких обставин суд вважає, що старшим інспектором відділу моніторингу та аналітичного забезпечення старшим лейтенантом поліції [PERSON] не встановлено в необхідному обсязі обставини виклику поліції позивачем. Працівниками поліції було отримано виклик, проте під час з`ясування обставин події працівники поліції доставили до військового комісаріату для встановлення, що на думку суду не має значення для доказування обставин події. Крім того, працівниками поліції не було відібрано письмові пояснення свідків, які є незацікавленими особами щодо обставин події. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів безпідставності виклику до поліції. До постанови про адміністративне правопорушення працівниками поліції не додано доказів наявності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. Так, згідно зі ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted