Рішення адміністративного суду від 2022-09-09 00:00:00+03

в травні 2022 року позивач, - [PERSON] , звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії [PERSON] , у зв`язку з втратою годувальника, з урахуванням рішення Хмельницького ОАС від 25.11.2019 по справі №560/873/19, рішення Хмельницького ОАС від 21.12.2021 по справі №560/11626/21 та збільшенням розміру пенсії на 14% базового основного розміру пенсії покійного чоловіка [PERSON] , починаючи з 01.04.2022, з урахуванням раніше проведених виплат. Також, позивач просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] , у зв`язку з втратою годувальника, з урахуванням рішення Хмельницького ОАС від 25.11.2019 по справі №560/873/19, рішення Хмельницького ОАС від 21.12.2021 по справі №560/11626/21 та збільшенням розміру пенсії на 14% базового основного розміру пенсії покійного чоловіка [PERSON] , починаючи з 01.04.2022, з урахуванням раніше проведених виплат. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.06.2022 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо нарахування пенсії [PERSON] виходячи \~з \~трьох складових грошового забезпечення померлого годувальника, відображених у \~довідці, виданій Центрально - Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції 10.08.2021 за №1083, а також відмову провести перерахунок пенсії по втраті годувальника виходячи з усіх видів грошового забезпечення (заробітку), з яких було обчислено пенсію годувальникові. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням \~змісту \~рішень Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.11.2019 по справі № 560/873/19, \~від 21.12.2021 по справі № 560/11626/21 (тобто виходячи з 90% від усіх видів грошового забезпечення, у тому числі додаткових, які відображені у довідці, виданій Центрально - Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції 10.08.2021 за №1083) з урахуванням раніше проведених виплат. У задоволенні решти \~вимог \~позову \~- \~відмовлено. Допущено рішення суду до негайного виконання у межах суми перерахунку і виплати пенсії за один місяць. Стягнуто на користь [PERSON] судові витрати на сплату судового збору в розмірі 800 (вісімсот гривень) за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати в частині, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, копія якого є у справі. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21.03.2022. У зв`язку з цим [PERSON] з 01.04.2022 призначена пенсія по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №560/873/19, яке набрало законної сили 27.12.2019, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було зобов`язане провести на користь [PERSON] перерахунок та виплату недоплаченої пенсії за вислугу років виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі № 560/11626/21, яке набрало законної сили 21.01.2022, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було зобов`язане здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату [PERSON] пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Центрально - Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції 10.08.2021 за №1083 (з урахуванням раніше виплачених сум). Відповідні перерахунки пенсії [PERSON] були проведені за його життя. 19.04.2022 позивачка звернулась із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням зазначених рішень суду. Головне управління за № 3682-3604/п-03/8-2200/22 від 06.05.2022 відмовило у перерахунку. Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернулась до суду з відповідним позовом. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок пенсії позивачки відповідач провів виходячи лише з розміру трьох основних складових грошового забезпечення померлого годувальника, зазначених у довідці про розмір грошового забезпечення, виданій Центрально - Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції 10.08.2021 за №1083 (посадовий оклад 5500 грн. + оклад за військовим званням 1340 грн. + надбавка за вислугу років 3420 грн. = 10260 грн. як розмір грошового забезпечення, з якого позивачці враховані 30%). Разом з тим, суд першої інстанції вказує, що зазначене є неправомірним, оскільки під час нарахування пенсії позивачці відповідач повинен був виходити з усіх складових грошового забезпечення, зазначених у довідці померлого годувальника, а не обмежитись лише окремими складовими. Отже, враховуючи те, що за рішеннями судів померлому годувальнику належала пенсія після перерахунку в розмірі 90% від усіх видів складових грошового забезпечення, вказаних у довідці, тобто 14642,64 грн. х 90% = 13178,38 грн., відповідач повинен був виходити з цього розміру грошового забезпечення при обчисленні основного розміру пенсії позивачки: 13178,38 грн. х 30%= 3953,51 грн. В частині збільшення пенсії на 14% базового основного розміру, суд першої інстанції зазначає, що 16 лютого 2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році». Оскільки, [PERSON] отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка призначена до 31 грудня 2021, з прийняттям КМ України постанови № 118 у нього виникло право на підвищення розміру пенсії з 1 березня 2022 на коефіцієнт збільшення 1,14, що відповідачем не заперечується та відображено у розрахунку, наведеному у повідомленні Управління від 06.05.2022. Разом з тим, доплата за постановою №118 з 1 березня 2022 року у формі застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14 не входить до грошового забезпечення (заробітку), з якого було обчислено пенсію годувальникові, а фактично є додатковою виплатою. Зважаючи на це, зазначений коефіцієнт збільшення повинен був бути врахований при виплаті пенсії [PERSON] , однак не враховується у складі розрахункової величини, з якої визначається розмір пенсії по втраті годувальника позивачки. А тому суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, в цій частині. Крім того, суд першої інстанції зазначає, що позивач подала клопотання про звернення рішення суду до негайного виконання. Відповідно до ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Суд вважає можливим допустити рішення до негайного виконання у вказаній частині. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, однак не погоджується з висновком суду першої інстанції в межах ст.371 КАС України, з огляду на наступне. У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 46 Конституції України\~ встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі Закон №2262-ХІІ), відповідно до якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист. Відповідно до ст.29 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ від 09.04.1992, пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті. Статтею 30 ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб визначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей і загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію, які перебували на їх утриманні. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", або є особами з інвалідністю. Згідно з ст.31 ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Пунктом «б» ст.36 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" визначено, що пенсії в разі втрати годувальника призначаються сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - у розмірі 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.51 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Як вірно вказано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.11.2019 у справі №560/873/19, яке набрало законної сили 27.12.2019, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було зобов`язане провести на користь [PERSON] перерахунок та виплату недоплаченої пенсії за вислугу років виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі № 560/11626/21, яке набрало законної сили 21.01.2022, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було зобов`язане здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату [PERSON] пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Центрально - Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції 10.08.2021 за №1083 (з урахуванням раніше виплачених сум). Відповідні перерахунки пенсії [PERSON] були проведені за його життя ( з урахуванням усіх складових передбачених в довідці виданій Центрально - Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції 10.08.2021 за №1083) (а.с.29). За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач протиправно не провів позивачці перерахунок та виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника, з врахуванням виплачених сум пенсії, із врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, що входили до складу грошового забезпечення померлого [PERSON] та вказані в довідці Центрально - Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції 10.08.2021 за №1083. Щодо звернення рішення до негайного виконання за 1 місяць, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Таким чином, негайне виконання в межах сум платежу за один місяць застосовується у разі стягнення грошових сум з відповідача. Оскільки належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, а не стягнення грошових сум, тому негайне виконання рішення суду у спірних правовідносинах не застосовується. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 09.06.2022 в справі №812/80/18. З урахуванням вказаного, рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати. Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Отже, при розгляді справи судом першої інстанції правомірно прийнято рішення по суті спору, однак помилково застосовано ст.371 КАС України в межах даних правовідносин, а тому рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині допущення рішення суду до негайного виконання у межах суми перерахунку і виплати \~пенсії за один місяць, та прийняти в цій частні нове рішення про відмову в задоволенні даної вимоги.

Результат розгляду: partial