Рішення адміністративного суду від 2022-08-18 00:00:00+03

Головне управління ДПС у Полтавській області (надалі - позивач, ГУ ДПС у Полтавській області) звернулося до фізичної особи-підприємця [PERSON] (надалі - відповідач, ФОП [PERSON] ), в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 85,00 грн та у сумі 250000,00 грн. Мотивуючи свої вимоги, позивач стверджує, що відповідач має непогашений податковий борг, який виник внаслідок несплати сум грошових зобов`язань нарахованих податковим органом та узгоджених за наслідками оскарження рішень у судовому порядку. У зв`язку з цим просить стягнути цей борг у судовому порядку. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 позов Головного управління ДПС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення податкового боргу - задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) грошові кошти за податковим боргом: - зі штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 85 (вісімдесят п`ять) грн 00 коп на р/р UA298999980313050104000016596, отримувач ГУК у Полтавській обл/тг смт Скороход/21080900, код ЄДРПОУ 37959255, банк отримувача: Каначейство України (ЕАП), найменування коду класифікації доходів бюджету 21080900; - з адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн 00 коп на р/р UA658999980313090106000016596, отримувач ГУК у Полтавській обл/тг смтСкороход/21081100, код ЄДРПОУ 37959255, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), найменування коду класифікації доходів бюджету 21080900. Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції стягнув відповідну заборгованість на підставі податкових повідомлень-рішень, які відповідач вважає неузгодженими з огляду на факт їх оскарження до суду касаційної інстанції. Також послалася на неузгодженість податкової вимоги з огляду на факт її оскарження в судовому порядку. Вважає, що вимога форми «Ф» виноситься виключно на податковий борг, а не штрафну санкцію. Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження. Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) зареєстрована як фізична особа - підприємець (а.с. 26-27) та перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Полтавській області. За результатами фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) був складений акт (довідка) від 16.01.2020 №0009/16/31/РРО/2928114389 (а.с. 17-18), яким зафіксовано факт проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій (РРО) з використанням режиму попереднього програмування найменування (для пального із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД), а саме - реалізація скрапленого газу проводиться без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД. Згідно почекової інформації, що надходить до органу державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв`язку в період з 01.07.2019 по 19.08.2019 включно, згідно чеків РРО №109351 - 112950 включно здійснювалася роздрібна торгівля пальним без придбання відповідної ліцензії, сума реалізованого пального в період з 01.07.2019 по 19.08.2019 включно становить 823410,00 грн. На підставі висновків акту перевірки 05.02.2020 були прийняті податкові повідомлення - рішення форми "С": - №0001560505 (а.с. 15), яким за порушення вимог ч. 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР та на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, абз. 19 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за роздрібну торгівлю пальним без наявності відповідної ліцензії в період з 01.07.2019 по 19.08.2019 включно в розмірі 250000,00 грн; - № 0001550505 (а.с. 15, зворот), яким за порушення п. 11 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР та на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України і п. 6 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за незабезпечення проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування (для пального із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД) при продажу скрапленого газу в розмірі 85,00 грн. Не погоджуючись із правомірністю вказаних податкових повідомлень-рішень, ФОП [PERSON] оскаржила їх до суду. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 у справі №440/950/20 позов ФОП [PERSON] до ГУ ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без задоволення. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2020 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 по справі №440/950/20 залишено без змін. Оскільки судове рішення за результатами оскарження податкових повідомлень-рішень набрало законної сили 03.12.2020, то визначені ними грошові зобов`язання вважаються узгодженими і на даний час набули статусу податкового боргу. ГУ ДПС у Полтавській області сформовано податкову вимогу форми "Ф" від 25.03.2021 №11266-13 на загальну суму податкового боргу, яка станом на 24.03.2021 становила 250085,00 грн. Вимога направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням та вручена їй 24.05.2021 (а.с. 21). Відповідач оскаржила податкову вимогу форми "Ф" від 25.03.2021 №11266-13 у судовому порядку. Проте рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі №440/4616/21, що набрало законної сили 19.08.2021, відмовлено у задоволенні позову ФОП [PERSON] до ГУ ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення. Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що, на момент ухвалення ним цього судового рішення, податкові повідомлення-рішення від 05.02.2020 №0001560505 та № 0001550505 були узгодженими, як і податкова вимога форми "Ф" від 25.03.2021 №11266-13. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (надалі ПК України). Відповідно до п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган. Згідно з п.п. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст.19 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів. Так, на виконання власних повноважень податковим органом проведено фактичну перевірку відповідача та винесені податкові повідомлення-рішення від 05.02.2020 №0001560505 та № 0001550505 за яким за порушення вимог ч. 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР та п. 11 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР відповідно. Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені відповідачем в судовому порядку. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2020, у справі №440/950/20 позов ФОП [PERSON] до ГУ ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.02.2020 №0001560505 та № 0001550505 залишено без задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 255 КАС України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Отже, Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 набрало законної сили 03.12.2020. При цьому, проаналізувавши положення КАС України, колегія суддів зауважує, що оскарження судового рішення до суду касаційної інстанції не впливає на факт набрання/не набрання ним законної сили, в тому числі й у випадку зупинення виконання судового рішення попередніх інстанції, які набрали законної сили. Відповідно до абз 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що податкові повідомлення-рішення від 05.02.2020 №0001560505 та № 0001550505 набули статусу узгоджених з 03.12.2020. Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження. Сторони не заперечували, та матеріалами справи підтверджено, що відповідач у строки, визначені п. 57.3 ст. 57 ПК України, не сплатив суму узгодженого грошового зобов`язання. Відповідно до п.п. 14.1.39, 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України у цьому Кодексі поняття вживаються в такому значенні: грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня; податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України. Аналіз вказаних понять свідчить, що поняття «грошове зобов`язання платника податків» є більш широким та включає, зокрема суми коштів, які має сплатити платник податків як штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог іншого законодавства (у цьому випадку вимог ч. 20 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР та п. 11 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР), контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Разом з цим п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Отже до суми податкового боргу включаються не лише суми податкового зобов`язання (боргу зі сплати податків та зборів, визначених ПК України), а й інші зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафні (фінансові) санкції, що справляються з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тобто які охоплюються поняттям «грошове зобов`язання платника податків». З огляду на наведене, колегія суддів вважає помилковим посилання відповідача на неможливість стягнення з нього податкового збору по штрафним санкціям, які не визначені у переліку податків та зборів, вказаних у стст. 9-10 ПК України та які мають відмінні від податків та зборів коди класифікації податків та зборів. Відповідно до п.п. 59.1, 59.3. ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. З огляду на наявність у відповідача податкового боргу, на виконання наведених приписів ст. 59 ПК України, ГУ ДПС у Полтавській області сформовано податкову вимогу форми "Ф" від 25.03.2021 №11266-13 на загальну суму податкового боргу, яка станом на 24.03.2021 становила 250085,00 грн. Вимога направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням та вручена їй 24.05.2021 (а.с. 21). Відповідач оскаржила податкову вимогу форми "Ф" від 25.03.2021 №11266-13 у судовому порядку. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі № 440/4616/21 відмовлено у задоволенні позовної заяви ФОП [PERSON] до ГУ ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 25.03.2021 №11266-13. Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Згідно з ч. 1 ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Отже, оскільки справа № 440/4616/21 була розглянута 19.07.2021, ФОП [PERSON] мала подати апеляційну скаргу до 18.08.2021. З програмного комплексу «Діловодство спеціалізованого суду» вбачається, що апеляційна скарга ФОП [PERSON] була подана на рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/4616/21 до Полтавського окружного адміністративного суду лише 13.10.21 (в день подачі апеляційної скарги до відділення поштового зв`язку). Оскільки апеляційна скарга на судове рішення по справі № 440/4616/21 було подано позивач межами строків, визначених ст. 295 КАС України, суд першої інстанції правомірно вважав, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/4616/21 набрало законної сили з 19.08.2021. Також, з програмного комплексу «Діловодство спеціалізованого суду» колегія суддів встановила, що у зв`язку з неодноразовим залишенням апеляційної скарги без руху, з наданням строку на усунення її недоліків, апеляційне провадження у справі № 440/4616/21 було відкрито лише 14.01.2022, тобто на момент ухвалення рішення суду першої інстанції від 13.12.2021 у цій справі №440/12833/21, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 у справі № 440/4616/21 вважалося таким, що набрало законної сили 19.08.2021. Одночасно колегія суддів зауважує, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18 квітня 2019 року у справі №813/2092/15 (адміністративне провадження №К/9901/25842/18), який враховується судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, оскільки вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо. При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз. Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Відтак, з урахуванням викладених законодавчих приписів дослідженню і оцінці підлягають питання чи набула сума податкового зобов`язання, визначена контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях, статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу та з огляду на встановлене чи були правові підстави для її стягнення. Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, на момент ухвалення ним цього судового рішення, податкові повідомлення-рішення від 05.02.2020 №0001560505 та № 0001550505 були узгодженими, як і податкова вимога форми "Ф" від 25.03.2021 №11266-13, податковий борг у строки, визначені ПК України сплачено не було, отже були наявними підстави для задоволення цього позову. Щодо посилання відповідача на скасування податкових повідомлень-рішень від 05.02.2020 №0001560505 та № 0001550505 судом касаційної інстанції, колегія суддів зазначає про таке. Як зазначалося раніше, податкові повідомлення-рішення від 05.02.2020 №0001560505 та № 0001550505 були предметом судової перевірки у справі № 440/950/20. Дійсно, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.12.2021 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця [PERSON] задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі 440/950/20 скасовано в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05 лютого 2020 року № 0001560505. Прийняти в цій частині нове рішення, яким адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05 лютого 2020 року № 0001560505. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі 440/950/20 скасовано в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05 лютого 2020 року № 0001550505, направивши справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. Так, колегія суддів звертає увагу на той факт, що постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду була ухвалена 23.12.2021, в той час, як рішення суду у цій справі ухвалено 13.12.2021, тобто до скасування податкових повідомлень-рішень від 05.02.2020 №0001560505 та № 0001550505 судом касаційної інстанції. Колегія суддів зазначає, що навіть за умови фактичного скасування податкових повідомлень-рішень від 05.02.2020 №0001560505 та № 0001550505, які були підставою цього позову, після винесення рішення судом першої інстанції, такі обставини не можуть бути визнані підставою для скасування по суті вірного рішення суду першої інстанції, оскільки під час його винесення такі обставини не існували. Разом з цим колегія суддів зауважує, що в силу приписів п.п. 60.1.4 п. 60.1, п. 60.5 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі. У випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду. Отже, після ухвалення судового рішення по цій справі № 440/12833/21, та з урахуванням постанови Верховного Суду від 23.12.2021 по справі 440/950/20 у позивача, наразі, відпали підстави для виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 по справі № 440/12833/21. Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач не позбавлений права звертатися до суду з відповідними, заявами, в залежності від обставин справи, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами тощо. За таких обставин, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Результат розгляду: denied