Рішення адміністративного суду від 2023-03-07 00:00:00+02

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) здійснити з 01.04.2019 року [PERSON] перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки [INFO] від 09.03.2021 №ФД84378 про розмір грошового забезпечення [PERSON] для перерахунку пенсії та основного розміру пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром. Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що позивач є пенсіонером, якому призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ. Позивач вважає протиправними дії відповідача при проведенні йому перерахунку пенсії щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років з 90% на 70% грошового забезпечення, оскільки максимальний розмір пенсії позивачу має обраховуватись виходячи з розміру пенсії у відсотках, право на які позивач набув на момент виходу на пенсію (90%) і розмір якого не може бути зменшено змінами в законодавстві. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~2022 року адміністративний позов задавлено частково: - визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії [PERSON] з 01.04.2019 на підставі довідки від 09.03.2021 року №ФД84378 з розрахунку 90% грошового забезпечення, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.04.2019 на підставі довідки від 09.03.2021 року № ФД84378 з розрахунку 90% грошового забезпечення, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 року у справі №160/9860/21. В решті позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, позивач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що має право на отримання пенсії без обмеження її максимального розміру, оскільки на момент призначення йому пенсії законодавством не встановлювалось таке обмеження. Відповідач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України. Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 10.2020 року у справі № 160/9843/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії [PERSON] у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року, до настання обставин, з якими Закон пов`язує зміну розміру чи припинення виплати пенсії. Позивач звернувся до відповідача з заявою у якій прохав перерахувати пенсію з 01.01.2018 року без обмеження максимальним розміром, на підставі довідки [INFO] від 09.03.2021 року №ФД84378 про розмір грошового забезпечення з урахуванням всіх видів грошового забезпечення. Однак, у зв`язку з протиправною відмовою відповідача з посиланням на відсутність права на підвищення пенсії, позивач звернувся до суду. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 року у справі № 160/9860/21 позовні вимоги позивача було задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України у Дніпропетровській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії [PERSON] на підставі довідки про розмір грошового забезпечення виданої [INFO] від 09.03.2021 року №ФД84378. На виконання рішення суду з 01.04.2019 року [PERSON] проведено перерахунок пенсії, однак у розмірі 70%. Листом відповідача роз`яснено, що даний відсоток застосовано лише тому, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 року по справі № 160/9860/21 не зобов`язано провести перерахунок пенсії у розмірі 90%. Вказано, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08.07.2011, визначено, зокрема, що максимальний розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (а.с. 6-8). Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із позовом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.04.2019 [PERSON] перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки [INFO] від 09.03.2021 № ФД84378 без обмеження максимальним розміром, суд, з посиланням на висновок викладений Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 року у справі №280/5154/19 та від 24.06.2020 року у справі №580/234/19, вказав, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне. Частиною 1 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII від 09 квітня 1992 р. (далі - Закон №2262-XII). Згідно частини 4 статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Частиною 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та частиною 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення в редакції Закону №3668-VI, із змінами, внесеними згідно із Законом №911-VIII від 24 грудня 2015 р. визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 грн.. Конституційним Судом України рішенням від 20 грудня 2016 р. у справі №1-38/2016 №7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". У рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, створених відповідно до законів України, а також члени їхніх сімей мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту, а обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. Відповідно до пункту 2 резолютивної частини даного рішення, положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 р. №1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 р., у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та в частині 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» слова і цифри "у період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р. "замінено словами і цифрами" по 31 грудня 2017 р.". Водночас, внесені Законом №1774-VIII зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 09 лютого 2021 року у справі №1640/2500/18 (№К/9901/66965/18). Також, обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI. Таким чином, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом. При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. На момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 р. № 7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів доходить висновку, що вони суперечать одна одній. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16 грудня \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~2021 р. у справі №400/2085/19, у постанові від 22 січня 2022 р. справа №240/7087/20, у постанові від 12 грудня 2022 р. у справі № 620/5701/20, у постанові від 20 січня 2023 року у справі №640/24801/19. Суд першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення застосував правовий висновок Верховного Суду, сформульований у постанові від 24 червня 2020 року у справі №580/234/19, у постанові від 10 вересня 2020 року у справі №280/5154/19, у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20. Однак, у зазначених справах спірні правовідносини регулювались іншими нормативно-правовими актами, оскільки позивачі не являлись військовими пенсіонерами і отримували пенсію за вислугу років, як працівники льотно-виробничого складу цивільної авіації - члену льотного екіпажу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог статей 53, 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Натомість Лукін ВВ є військовим пенсіонером і обмеження у виплаті йому пенсії є протиправним. З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині з прийняттям нового про задоволення цієї частини позовних вимог. При вирішенні питання розподілу судових витрат, колегія суддів враховує положення ч.1 ст.139 КАС України, з огляду на що, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути витрати на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги.

Результат розгляду: granted