Рішення адміністративного суду від 2022-02-22 00:00:00+02

Позивач звернувся\~до суду\~з даною\~позовною заявою,\~в якій\~вказує,\~що 01.01.2022 інспектор\~патрульної поліції\~Гончарук К.І.\~виніспостанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 5198020, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Відповідно до винесеної постанови, [PERSON] 01.01.2022 о 03:12 годині керував транспортним засобом Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] з непрацюючою підсвіткою номерного знака в темну пору доби, при цьому здійснив проїзд на вимкнену додаткову секцію світлофора, чим порушив п. 2.9(в) ПДР України керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, перевернутим чи неосвітленим. Позивач зазначає, що притягнення його до адміністративної відповідальності було протиправним, оскільки порушень Правил дорожнього руху, зокрема, п.\~2.9(в)\~вінне здійснював, а на його прохання працівником поліції жодних доказів, які б підтверджували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення надано не було. \~ \~ \~ \~Позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вважає, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП не надано, зокрема інспектор патрульної поліції зупинив його автомобіль у зв`язку із тим, що на його думку позивач здійснив проїзд на вимкнену додаткову секцію світлофора та в подальшому інспектор змінив кваліфікацію адміністративного правопорушення, зазначивши, що позивач здійснив керування транспортним засобом з непрацюючою підсвіткою номерного знака в темну пору доби, на усне клопотання позивача про ознайомлення з доказами порушення Правил дорожнього руху інспектор відмовив, чим порушив права позивача, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП та порушив процедуру розгляду справи, також інспектор безпідставно відмовив позивачу у задоволенні усного клопотання про забезпечення надання юридичної допомоги адвоката чи іншого фахівця у галузі права, чим порушив право позивача на захист. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить\~\~суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5198020 від 01.01.2022 та стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Вінницькій області (а.с. 24 30). Ухвалою суду від 31.01.2022, за результатом виконання позивачем вимог ухвали суду від 17.01.2022 про залишення позову без руху, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку\~розгляду окремих\~категорій термінових\~адміністративних справ та призначено справу до судового розгляду (а.с. 32). Представник відповідача Департаменту патрульної поліції надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Згідно поданого відзиву повідомив, що відеозаписи із нагрудних відео реєстраторів, які були закріплені 01.01.2022 за працівниками Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП відсутні, оскільки згідно Наказу МВС № 1026 від 18.12.2018 строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, становить 30 діб, та у зв`язку із наявною технічною можливістю строк збереження відеозаписів із нагрудних відео реєстраторів є обмеженим. Також вказав, що вимоги позивача є безпідставними, порушень при накладенні адміністративного стягнення ним допущено не було, справа була правомірно розглянута на місці вчинення адміністративного правопорушення в порядку скороченого провадження, за наслідком чого було винесено оскаржувану постанову та накладено на позивача адміністративне стягнення, а інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, тому в задоволенні позову просить відмовити. Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій вважає доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, безпідставними та такими, що спростовуються обставинами, наведеними в позовній заяві. Зазначив, що відповідач у відзиві не зміг довести факт вчинення ним адміністративного правопорушення належним та допустимими доказами, зокрема до відзиву не надав жодних доказів факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП. Позивач до судового засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність. Відповідачі, їх представники до судового засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в тому числі відповідно до вимог ст. 268 КАС України, що згідно ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. 01.01.2022 інспектором 1 батальйону 2 роти УПП у Вінницькій області рядовим поліції Гончаруком К.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №5198020, якою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн за порушення водієм Правил дорожнього руху України, а саме за те, що [PERSON] 01.01.2022 о 03:12 годині в м. Вінниця, вул. Дубовецька, 32А керував транспортним засобом Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] з непрацюючою підсвіткою номерного знака в темну пору доби, при цьому здійснив проїзд на вимкнену додаткову секцію світлофора, чим порушив п. 2.9(в) ПДР України керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, перевернутим чи неосвітленим (а.с. 9 10). Також судом було досліджено наданий позивачем відеозапис, на якому зафіксовано спілкування працівників поліції та водія [PERSON] , також зафіксовано обставини оформлення постанови про накладення\~адміністративного стягнення\~по справі\~про адміністративне\~правопорушення. Оцінюючи наданий позивачем відеозапис обставин вказаної події, суд звертає увагу, що він не містить фіксування руху автомобіля з несправною підсвіткою державного номерного знака, як і не містить фіксації факту проїзду автомобіля позивача на вимкнену додаткову секцію світлофора. Будь-яких інших доказів вчинення зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення суду не надано. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 1\~ст. 9 КУпАП,\~адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно з ч. 4\~ст. 258 КУпАП,\~у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог\~статті 283 цього Кодексу. Відповідно до\~пункту 4\~розділу І\~Інструкції з\~оформлення поліцейськими\~матеріалів про\~адміністративні правопорушення\~у сфері\~забезпечення безпеки\~дорожнього руху,\~зафіксовані не\~в автоматичному\~режимі,\~затвердженої наказом\~Міністерства внутрішніх\~справ України\~від 07\~листопада 2015\~року №1395\~та зареєстрованої\~у Міністерстві\~юстиції України\~10\~листопада 2015\~року за\~№1408/27853\~(далі\~-\~Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених крім інших частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121. Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, відповідно до статті 258 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, здійснюється саме безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу. Аналогічного висновку дійшов Касаційний адміністративний суд в Постанові від 06.02.2019 по справі № 489/2363/16-а. Відповідно до\~ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення\~правил дорожнього руху, в тому числі за\~ч. 6 ст. 121 КУпАП. Згідно з п. 1\~ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП). Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Згідно з ч. 2\~ст. 7 КпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Згідно ст. 278 КпАП України, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Згідно ст. 279 КпАП України, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. В судовому засіданні було досліджено копію постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5198020 від 01.01.2022, що була надана позивачу, згідно якої поліцейським розглядалася справа щодо правопорушення за ч. 6 ст. 121 КпАП України, та наданий позивачем відеозапис. Суд звертає увагу, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 по справі № 161/5372/17. Водночас жодного доказу на підтвердження викладених в постанові обставин в оскаржуваній постанові не зазначено, в тому числі пояснень водія щодо обставин винесення постанови, наявність проведення фото, відео зйомки під час розгляду справи тощо. Лише зазначено, що до постанови додається «468808» без жодного зазначення, що саме додається до постанови. На відеозаписі, наданому позивачем, також не зафіксовано факту керування водієм [PERSON] автомобілем з несправною підсвіткою державного номерного знака, як і не зафіксовано безпосередньо номерний знак автомобіля, його стан, видимість, наявність чи відсутність його освітлення. Також на відеозаписі відсутня фіксація факту проїзду автомобіля позивача на вимкнену додаткову секцію світлофора. При цьому, суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові вказано про порушення позивачем п. 2.9(в) ПДР України, водночас даним пунктом не передбачено правил проїзду на додаткову секцію світлофора. Інших доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачами не надано та матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави вважати, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП. При цьому суд враховує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України), тобто саме відповідач в разі заперечення позивачем обставин притягнення його до адміністративної відповідальності зобов`язаний доводити правомірність своїх дій. На чому наголошено в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 в справі № 524/9716/16-а. Належним відповідачем\~за даним\~позовом є Департамент\~патрульної поліції\~Національної поліції\~України,\~як орган,\~від імені\~якого відповідним\~інспектором було\~розглянуто справу\~про адміністративне\~правопорушення,\~згідно правового\~висновку,\~викладеного у\~постанові Верховного\~Суду від\~26.12.2019\~по справі\~№ 724/716/16-а,\~який жодних\~доказів на\~спростування викладених\~в позові\~обставин суду\~не надав. Тому суд вважає, що правомірність прийняття оскаржуваної постанови відповідачем, з огляду на відсутність доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, на спростування викладених у позовній заяві обставин, не доведено. Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано. Враховуючи відсутність достатніх доказів, які можуть бути прийняті судом до уваги та на підставі яких винесено оскаржувану постанову, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника, яким не визнаються обставини, викладені в оскаржуваній постанові, слід тлумачити на його користь, суд приходить до висновку, що постанову серії ЕАО № 5198020 від 01.01.2022 про накладення на [PERSON] стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн слід скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення, що відповідає п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, тому позов підлягає задоволенню в частині вимог до належного відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно зі ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже, підставою для стягнення з суб`єкта владних повноважень судового збору є задоволення позовних вимог сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, та наявність документального підтвердження сплати нею судового збору у відповідному розмірі. Така позиція суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.07.2020 по справі № 524/6159/16-а. Оскільки матеріалами справи підтверджено понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в сумі 496, 20 грн., які слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції. Доказів понесення позивачем інших судових витрат суду не надано.

Результат розгляду: partial