Рішення адміністративного суду від 2024-02-28 00:00:00+02

У вересні 2023 року [PERSON] (надалі позивач, [PERSON] , апелянт) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (надалі ДПП, відповідач1), Управління патрульної поліції в Закарпатській області (надалі УПП в Закарпатській області, відповідач2), у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову 3АВ3419590 від 06.09.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, винесеною уповноваженою особою (органом) Національної поліції - УПП в Закарпатській області. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми 13 листопада 2023 року в задоволенні адміністративного позову [PERSON] відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність фактичним обставинам справи, що мають значення для справи, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що 06.09.2023 \~дійсно знаходився в м. Ужгороді та у Закарпатській обл. і керував належним йому автомобілем NISSAN ROGUE д.р.н. [NUMBER] , \~але перевищення установленої \~відповідними дорожніми знаками швидкості руху не допускав, ні камери, ні попереджувального дорожнього знаку про встановлення камери за направленням руху транспортного засобу не бачив. Стверджував, що на дорозі М-08 Об`їзд м. Ужгорода - КПП "Ужгород" відсутній (не встановлений) дорожній знак 5.70, який інформує учасників дорожнього руху про автоматичну відеофіксація порушень Правил дорожнього руху. Відповідачем не доведено, що М-08 Об`їзд м. Ужгopoдa - КПП ''Ужгород'' 7+734 розташована у межах міста та позначена дорожніми знаками 5.45 ''Населений пункт''. Здійснивши на дорожній розв`язці маневр праворуч, перед дорожнім знаком "Ужгород" і рухаючись ділянкою дороги загальнодержавного значення - М-08"Об`їзд м. Ужгород - КПП "Ужгород", при відсутності дорожнього знаку 5.45 та будь-яких ознак населеного пункту апелянт вважав, що він правомірно очікував на інші наслідки, які б могли спричинити його дії, як \~учасника дорожнього руху. Вважав, що світлини, які на думку відповідачів є доказом перевищення швидкості руху транспортного засобом під його керуванням на певній ділянці дороги М-08, не містять інформації щодо знаходження установлених вище зазначених дорожніх знаків. Відповідачем не доведено, що М-08 Об`їзд м. Ужгopoдa - КПП ''Ужгород'' 7+734 розташована у межах міста та позначена дорожніми знаками 5.45 ''Населений пункт''. \~\~Оскаржувана постанова не містить доказів зони дії дорожніх знаків "5.45" на відмітці 7+734 км автодороги М-08, та не може свідчити про порушення п.12.9(б) ПДР. При цьому п.12.9(б) ПДР є відсильним. Апелянт також посилався на те, що спірна постанова містить різні показники щодо швидкості руху, а саме: радару 76 км/год та камерою 72 км/год, у зв`язку з чим незрозуміло, чому саме відповідачем взято до уваги більший показних без урахування похибки 3 км/год. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення. Наполягав на законності та обґрунтованості ухваленої постанови. Згідно з ч. 1 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України). Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України). Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися, відповідно до положень ст. 268 КАС України. Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга \~\~підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорено сторонами. 06.09.2023 інспектором ДПП Левчунець Є.В. відносно [PERSON] винесено постанову ЗАВ №03419590 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 гривень. Згідно з текстом вказаної постанови, [PERSON] 6 вересня 2023 року о 15 год. 34 хв. за адресою: М-08 об`їзд м. Ужгород-КПП Ужгород 7+734, керуючи транспортним засобом Nissan Rogue [NUMBER] , рухався зі швидкістю 76 км/год та перевищив встановлені обмеження швидкості транспортних засобів на 26 км/год, чим порушив п. 12.9.б ПДР. Позивач не погодившись з обставинами, викладеними в постанові серії ЗАВ №03419590 від 6 вересня 2023 року, звернувся до суду з цим позовом. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова винесена в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством. Колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ст. 308 КАС України. Колегія суддів \~не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 1 Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі Закон 3353-XII) Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань). За визначенням, наведеним у статті 14 Закону 3353-XII, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. У силу приписів статті 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху серед іншого зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Як встановлено пунктом 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту ПДР), водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил. Згідно з вимогами пункту 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (частина 1 статті 2 КУпАП). Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Положеннями ч.1 ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), , несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, \~. Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно із приміткою статті 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень, в тому числі і у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, \~ якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, . З аналізу наведених норм слідує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, виноситься на власника транспортного засобу або належного користувача. Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач є власником автомобілю NISSAN ROGUE, д.н.з. [NUMBER] , рух якого зафіксовано на автодорозі М-08 Oб`їзд м. Ужгopoдa - КПП ''Ужгород'' 7+734. Позивач, як власник транспортного засобу NISSAN ROGUE, д.н.з. [NUMBER] , є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно з текстом постанови серії ЗАВ №03419590 від 06.09.2023 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП \~ [PERSON] 6 вересня 2023 року о 15 год. 34 хв. за адресою: М-08 об`їзд м. Ужгород-КПП Ужгород 7+734, керуючи транспортним засобом Nissan Rogue [NUMBER] , рухався зі швидкістю 76 км/год та перевищив встановлені обмеження швидкості транспортних засобів на 26 км/год, чим порушив п. 12.9.б ПДР. Щодо доведеності у спірних правовідносинах вчиненого позивачем адміністративного правопорушення п. 12.9.(б) ПДР при керуванні транспортним засобом NISSAN ROGUE, д.н.з. [NUMBER] з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів у населеному пункті на 26 км/год колегія суддів зазначає таке. Статтею 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України ,,Про захист персональних даних. Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова серії 3АВ3419590 від 06.09.2023 містить всі обов`язкові відомості, передбачені ст. 283 КУпАП. У пункті 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України №13 від 13 січня 2020 року (далі Інструкція), зазначено, що уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне: 1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі; 2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою; 3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; 4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи; 5) наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу; 6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу зареєстрованого за межами України - інформації про особу, яка ввезла його на територію України; 7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно зі статтею 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до статті 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до частин 1 та 4 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У силу частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За нормами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Колегією суддів встановлено, що адміністративне правопорушення зафіксовано технічними засобами: Expert-FS E75053621, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018. Відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - Expert-FS E75053621, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови, в якій, зокрема, зазначено про фіксування правопорушення в автоматичному режимі. Зі змісту інформації, сформованої системою Expert-FS E75053621, вбачається, що це адміністративне правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Expert-FS E75053621, з фотознімків якого чітко вбачається рух автомобіля NISSAN ROGUE, д.н.з. [NUMBER] та встановлено, що при обмеженні швидкості руху в 50 км/год, допущено перевищення на 26 км/год за основним каналом та 22 км/год за контрольним. Щодо правомірності фіксування правопорушення за допомогою технічного засобу Expert-FS E75053621, колегія суддів зазначає таке. На виконання Додатка 2 Державної програми підвищення рівня безпеки дорожнього руху в Україні на період до 2020 року, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 435 (із змінами) (далі - Програма) від виконавця Програми Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС) Укрінфрапроектом отримано лист від 23.01.2019 № 973/04/38-2019 щодо виконання абзацу 3 заходу 1 завдання 9 Програми на 2019 рік, яким передбачено придбання технічних засобів (комплексів автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху) для автомобільних доріг загального користування державного значення. Відповідно до пункту 21 Переліку засобів вимірювальної техніки, призначених для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, введеного в дію Постановою Кабінету Міністрів України № 94 від 13 січня 2016, дистанційні вимірювачі швидкості руху транспортних засобів віднесені до засобів вимірювальної техніки на які поширюється дія Технічного регламенту. Таким чином вказані пристрої повинні проходити процедуру оцінки відповідності (перевірку типу) та отримати сертифікат перевірки типу. За визначенням частини 1 статті 16 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності. Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно-правовими актами. Вимоги, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки, які призначені для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - засоби вимірювальної техніки), коли вони надаються на ринку та/або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, пов`язаних з вимірюваннями, встановлено положеннями Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 р. № 94. Дія цього Технічного регламенту поширюється на прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, зокрема, вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні. Враховуючи вимоги ДСТУ щодо стаціонарних приладів контролю вимірювання швидкості з функціями фото/відеофіксації подій з ознаками порушень ПДР, Комплекс Expert-FS E75053621 вимірює швидкість основним та контрольними каналами і передає результати вимірів, у складі інформаційних файлів, по обом каналам до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 16 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено. Згідно із законодавством в галузі захисту інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах, державні інформаційні ресурси повинні оброблятися в системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації. Для її створення використовуються засоби захисту інформації, які мають сертифікат відповідності або позитивний експертний висновок за результатами державної експертизи у сфері технічного захисту інформації. Відповідач до матеріалів справи долучив Сертифікат відповідності, зареєстрований в Адміністрації Державної служби зв`язку та захисту інформації України від 19.05.2023 № UA.TR. 001 22 013-23 та інші сертифікаційні документи стосовно комплексу автоматичної фото/відеофіксації правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Expert-FS E75053621, який відповідає вимогам нормативних документів з технічного захисту інформації в обсязі функцій, зазначених у документі Комплекс фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Expert-FS E75053621. Були проведені випробування, викладені в ДСТУ 8809:2018. Отже, колегія суддів зазначає, що комплекс автоматичної фото/відео фіксації порушень правил дорожнього руху Expert-FS E75053621, як складова частина Системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, пройшов необхідні тестування та має дозвільні документи на його використання. Приписами пункту 5 статті 1 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність встановлено, що єдність вимірювань стан вимірювань, за якого їх результати виражаються в одинцях вимірювання, визначених цим Законом, а характеристики похибок або невизначеності вимірювань відомі з певною ймовірністю і не виходять за встановлені границі. Відповідно до п. 6.8 ДСТУ 8809:2018, максимально допустима похибка під час вимірювання швидкості ТЗ основним каналом вимірювання швидкості за ймовірністю 0,9974 не повинна перевищувати +/- 3 км/год при інтервалі діапазону вимірювання до 100 км/год. Згідно з п. 6.9 ДСТУ 8809:2018 максимально допустима похибка під час вимірювання швидкості ТЗ контрольним каналом вимірювання швидкості не повинна перевищувати +/- 10% км/год при інтервалі діапазону вимірювання понад 50 км/год. Технічними характеристиками даного приладу Expert-FS E75053621 передбачено, що максимальна допустима похибка під час вимірювання швидкості руху транспортних засобів основним каналом в інтервалах діапазону до 100 км/год становить +/- 3км/год. Тобто, згідно з технічними характеристиками чітко вбачається, що похибка вимірювання швидкості транспортних засобів основним каналом становить, не більше 3 км/год. При цьому, похибка за контрольним каналом є досить суттєвою і може, у цьому випадку, перевищувати 7 км/год, а тому, у цьому випадку необхідно брати до уваги лише вимірювання швидкості ТЗ основним каналом вимірювання швидкості, який є більш точним. Беручи до уваги, що в оскаржуваній постанові зазначено про використання технічного засобу Expert-FS E75053621, а наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що термін дії використання зазначеного технічного засобу на момент винесення оскаржуваної постанови не сплив, наявні підстави вважати, що матеріали фото/відеофіксації зроблені даним технічним засобом є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення, передбаченого пунктом 12.9 (б) ПДР. Відповідність технічного засобу Expert-FS E75053621 нормам чинного законодавства позивачем не заперечується. При цьому, слід зауважити, що навіть за умови врахування зазначеної похибки 3 км/год до уже зафіксованої приладом Expert-FS E75053621 швидкості автомобіля позивача 76 км/год за основним каналом, швидкість транспортного засобу становитиме 73 км/год, що є порушенням максимально допустимої швидкості руху у населеному пункті. Щодо посилань апелянта на неможливість співставлення моменту фіксації швидкості руху автомобіля з дорожніми знаками, іншими об`єктами, які б вказували на рух транспортного засобу позивача в межах населеного пункту, в зоні дії дорожніх знаків 3.29, 3.21 та відсутності знаку 5.76, колегія суддів зазначає. У матеріалах справи наявні відповідь Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Закарпатській області від 18.01.2024 № 76/29-09 фотознімки, з яких вбачається у межах населеного пункту м. Ужгopoдa, дорожній знак 5.76 Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху, разом зі знаком 7.1.1 були встановлені у травні 2023 року обабіч автодороги М-08 Об`їзд м. Ужгopoдa - КПП ''Ужгород'' 7+734 та з того часу знаходяться на місті встановлення. З огляду на вказане, колегія суддів вважає доводи позивача про відсутність знаків 5.76 Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху спростованими у ході розгляду цієї справи. При цьому, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин у справі, що стосуються доводів позивача про відсутність знаків "5.49 Початок населеного пункту" на ділянці дороги М-08 Об`їзд м. Ужгopoдa - КПП ''Ужгород'', колегією суддів, ухвалою постановленою без виходу до нарадчої кімнати, \~витребувано від УПП у Закарпатській області та ДПП інформацію щодо наявності дорожніх знаків "5.49 Початок населеного пункту" на час складання спірної постанови від 06.09.2023, навколо ділянки автомобільної дороги M-08 об`їзд м. Ужгорода - КПП "Ужгород" 7+734 (із зазначенням відстані та геопозиції цих знаків), оскільки через введення воєнного стану в зв`язку з агресією російської федерації, дорожні знаки могли бути демонтовані або закриті. ДПП отримало лист про витребування інформації 15.02.2024 о 09:12, що підтверджується відомостями з КП «ДСС», а УПП в Закарпатській області відповідний запит було надіслано засобами електронної пошти 14.02.2024. На дату судового засідання відповідачами вимоги ухвали про витребування доказів не виконані. Враховуючи, що обов`язок доведення правомірності рішень, дій та бездіяльності покладений саме на відповідачів, колегія суддів вважає недоведеним факт того, що навколо ділянки автомобільної дороги M-08 об`їзд м. Ужгорода - КПП "Ужгород" 7+734 на час складання спірної постанови від 06.09.2023 були встановлені дорожні знаки "5.49 Початок населеного пункту". Вказане свідчить, що відповідачами не доведено належними та допустимими доказами вину позивача у вчиненому правопорушенні, \~оскільки позивач не проживав у населеному пункті зазначеному в постанові, рухався по об`їздній дорозі та лише за наявності дорожнього знаку"5.49 Початок населеного пункту". міг усвідомлювати про необхідність дотримання швидкісних обмежень встановлених для руху в населених пунктах. Посилання суду першої інстанції на наявність доказів на підтвердження того, що вказана ділянка дороги М-08 \~Об`їзд/обхід м. Ужгород - КПП "Ужгород" 7+734 містить обмеження швидкості руху 50 км/год, тобто в зоні дії дорожнього знаку 5.45, оскільки координати, які зазначені в оскаржуваній постанові 48.641156,22.314129 вказують на його місцезнаходження у населеному пункті м. Ужгород, колегія суддів вважає слушними, проте сама по собі дана інформація не є доказом вини позивача у вчиненому правопорушенні, оскільки доказів наявності \~\~дорожніх знаків 5.49 "Початок населеного пункту" на ділянці автомобільної дороги M-08 об`їзд м. Ужгорода - КПП "Ужгород" 7+734 на час складання спірної постанови від 06.09.2023 під час судового розгляду не встановлено, а відповідачами не надано. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем протиправно притягнуто [PERSON] \~до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, а отже наявні підстави для задоволення позовних вимог про скасування постанови № 3АВ3419590 від 06.09.2023. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. З урахуванням висновків суду наявність підстав для скасування постанови № 3АВ3419590 від 06.09.2023, колегія суддів вважає наявними підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення. Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначає. Ухвалюючи це судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші \~аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. З урахуванням викладеного та на підставі п.4 ч.1 ст. 317 КАСУ колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню, а рішення суду І інстанції скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позову. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України. Позивачем сплачено судовий збір усього у сумі 1342,00 грн, у тому числі за подання позову у розмірі 536,80 грн, що підтверджується квитанцією № СВ 07794965/1 від 20.09.2023, та за подання апеляційної скарги у розмірі 805,20 грн, що підтверджується квитанцією № 7644-1106-7958-2785 від 22.11.2023 При цьому, колегія суддів зазначає, що поверненню підлягає лише сума сплаченого судового збору, у той час як комісії банківських установ поверненню не підлягають.

Результат розгляду: granted