Рішення адміністративного суду від 2022-11-03 00:00:00+02

У грудні 2021 року [PERSON] звернулося до суду із позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі Головне управління)в якому, з урахуванням заяви про зміну підстав позову (т.2 а.с.126-128), просив визнати протиправним і скасувати наказ відповідача «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно [PERSON] » від 22.10.2021 №11-дс (далі Наказ №11-дс). Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 7 червня 2022 року позов задоволено. Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскарживвідповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, якиму задоволенні позову відмовити. В доводах апеляційної скарги вказує,що спірний Наказ №11-дс є обґрунтованим та прийнятим на підставі встановлених під час службового розслідування обставин, якими підтверджується неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, незабезпечення належного контролю підпорядкованого підрозділу (відділу боротьби з відмивання доходів, одержаних злочинним шляхом Головного управління (далі - Відділ). Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що висновки відповідача про неналежне виконання позивачем посадових обов`язків є необґрунтованими та безпідставними. Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] відповідно до наказу в.о. начальника Головного управління Матьола І. від 20.08.2019 № 90-о призначено на посаду начальника управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління (з кодом ЄДРПОУ юридичної особи 43143065; далі Посада; т.1 а.с.26). 03.09.2019 відповідно до наказу голови Державної податкової служби України (далі ДПС) Верланова С. № 110-О на [PERSON] Посада покладено виконання обов`язків заступника начальника Головного управління з 05.03.2019 (далі в.о.Заступника); т.1 а.с.27). 03.09.2020 відповідно до наказу начальника Головного управління Матьола І. № 790 затверджено тимчасовий розподіл обов`язків між керівництвом Головного управління, згідно якого на в.о. Заступника [PERSON] , розподілено обов`язки у частині спрямування та координації діяльності, зокрема, щодо Відділу (т. 1 а.с.28-29). 15.09.2020 у зв`язку із змінами в організаційній структурі та штатному розписі, відповідно до наказу начальника Головного управління Матьола І. № 720-о, [PERSON] Посада, в поряду переведення, призначено на посаду начальника управління податкового адміністрування Головного управління (далі Посада-1; т. 1 а.с.30). 08.10.2020 відповідно до наказу голови ДПС Любченко О. «Про ліквідацію територіальних органів ДПС» № 556 вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи ДПС згідно додатку 1 «Перелік територіальних органів ДПС, що ліквідовуються як юридичні особи публічного права», де значиться, зокрема, Головне управління. Також цим наказом, згідно додатку 2 «Голови комісій з ліквідації територіальних органів Державної податкової служби України» (із змінами внесеними наказами ДПС від 21.10.2020 № 582, від 12.11.2020 № 640) затверджено голів комісій з ліквідації територіальних органів ДПС та головою комісії з ліквідації Головного управління визначено Ігнатенка С.П. в.о. Заступника (т. 1 а.с.32-37). 12.01.2021 відповідно до наказу начальника Головного управління Матьола І. № 71 здійснено новий тимчасовий розподіл обов`язків у частині спрямування та координації діяльності структурних підрозділів, в т.ч. щодо відділу боротьби з відмивання доходів, одержаних злочинним шляхом, між керівництвом Головного управління (т. 1 а.с.38-40). Із преамбули цього наказу вбачається, що такий прийнято у відповідності до «Положення про Головне управління ДПС у Закарпатській області», затвердженого наказом ДПС від 12.11.2020 № 643, який міститься у матеріалах справи (т.1 а.с.126-142). Відповідно до пункту 1 цього Положення, Головне управління є територіальним органом утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС. 31.03.2021 відповідно до наказу голови комісії з ліквідації, заступника начальника Головного управління Гопа О. № 22-о (т.1 а.с.41) [PERSON] звільнено з Посади-1 з 01.04.2021, в порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні (на правах відокремленого підрозділу ДПС), відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 Закону України «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII) (державний службовець може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі). 01.04.2021 відповідно до наказу начальника Головного управління Матьола І. № 79-о (т.1 а.с.42) [PERSON] призначено з 02.04.2021 на посаду начальника управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління (відокремлений підрозділ ДПС) в порядку переведення з Головного управління (юридична особа що ліквідовується) (далі Посада-2). 12.04.2021 відповідно до наказу голови ДПС Любченко О. № 733-о на [PERSON] Посада-2, покладено виконання обов`язків заступника начальника Головного управління з 12.04.2021(т.1 а.с.43). 16.04.2021 відповідно до наказу начальника Головного управління № 253 повторно затверджено тимчасовий розподіл обов`язків між керівництвом Головного управління (відокремлений підрозділ ДПС України) та на в.о. Заступника [PERSON] розподілено обов`язки зі спрямування та координації діяльності наступних структурних підрозділів: управління електронних сервісів; Державна податкова інспекція (далі ДПІ) у м. Ужгороді; Виноградівська ДПІ; Берегівська ДПІ; Мукачівська ДПІ; Свалявська ДПІ; Воловецька ДПІ; Рахівська ДПІ; Тячівська ДПІ; Ужгородська ДПІ; Великоберезнянська ДПІ; Перечинська ДПІ; Хустська ДПІ; Іршавська ДПІ; Міжгірська ДПІ (т.1 а.с.44-45). 25.08.2021 відповідно до наказу начальника Головного управління Петріченко О. № 5-дс (т. 2 а.с.48) та на виконання доручення ДПС від 22.07.2021 № 125-д(14) (т. 2 а.с.49) було відкрито дисциплінарне провадження щодо [PERSON] . Підставою для відкриття дисциплінарного провадження були результати тематичної невиїзної (дистанційної) перевірки Головного управління, оформлені актом ДПС № 8/99-00-14-01-22 від 24.06.2021 року (т.2 а.с.57-68; далі - Акт), із встановлення причин, умов, що призвели до вчинення дій, які мають ознаки корупційного правопорушення, начальником відділу боротьби з відмивання доходів, одержаних злочинним шляхом Головного [PERSON] та головним державним ревізором, інспектором цього ж відділу Хічій І. У цьому Акті вказано, що однією з причин та умов, що призвели до вчинення корупційного правопорушення вказаними працівниками стало недотримання заступником начальника Головного управління [PERSON] своїх посадових обов`язків, що виразилося у направленні за його підписом запиту Товариству з обмеженою відповідальністю «Квант-ТТТ» (далі ТОВ) від 28.09.2020 №13210/10/07-13-08-00-11 (далі Запит) із зазначенням недостовірної інформації та у вигляді незабезпечення контролю за направленням Відділом, матеріалів перевірки платника ТОВ для проведення документальної позапланової перевірки, з підстав ненадходження від ТОВ запитуваної інформації та документів у встановлений законодавством термін. 08.09.2021, згідно повідомлення від 07.09.2021 № 159/07-16-14-00-16 (т.2 а.с.43), позивачу під розписку запропоновано надати пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та ознайомитися з Актом 09.09.2021 позивач звернувся до Секретаря дисциплінарної комісії із заявою якою повідомив про необхідність ознайомитися із матеріалами дисциплінарної справи в цілому (т. 2 а.с.42). 22.09.2021 згідно повідомлення № 169/07-16-14-00-16 (т.2 а.с.39), позивачу під розписку надано для ознайомлення Акт та запропоновано надати пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження. 27.09.2021 за наслідком ознайомлення зі змістом Акту, позивачем подано до дисциплінарної комісії письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, згідно яких позивач вчинення дисциплінарного поступку заперечив (т.2 а.с.33-38). 07.10.2021 відповідно до наказу начальника Головного управління Петріченко О. № 9-дс продовжено термін дисциплінарного провадження стосовно позивача (т. 2 а.с.27). 19.10.2021 за наслідками засідання дисциплінарної комісії внесено подання начальнику Головного управління, яким рекомендовано застосувати до [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді догани (далі - Подання; т.2 а.с.5-10). 22.10.2021 відповідно до Наказу №11-дс, із врахуванням факту тимчасової непрацездатності позивача 22.10.2021, вирішено застосувати до позивача у перший робочий день повернення до виконання обов`язків дисциплінарне стягнення у вигляді догани за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 та статтею 66 Закону № 889 (т.1 а.с.20-25). 22.11.2021 позивача ознайомлено із змістом вказаного наказу та під розписку вручено його копію. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. Згідно пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України (далі - ПК), посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень. Відповідно до пункту 21.2 статті 21 ПК за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків посадові (службові) особи контролюючих органів несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до Закону №889-VII визначені принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягнення. Статтею 1 Закону №889-VII визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Згідно статті 64 Закону №889-VII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом. Частиною першою статті 65 Закону № 889-VII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 65 Закону №889-VII дисциплінарним проступком, зокрема, є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень. Згідно з частиною першою статті 66 Закону №889-VII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби. За приписами частини третьої статті 66 Закону №889-VII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану. Згідно із частинами першою і другою статті 67 та частиною 1 статті 74 Закону № 889-VII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків. Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 889-VII дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення. Частина друга статті 77 Закону №889-VII передбачає, що у рішенні про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення. Досліджуючи наведені норми права суд доходить висновку, що для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами спеціального законодавства про працю, які регламентовані\~ \~зокрема Законом № 889-VII, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень роботодавця, уповноваженої ним адміністрації. Подібні за своїм змістом правові висновки сформовано Верховним Судом у постановах від 16 березня 2021 року, 26 січня 2021 року, 04 вересня 2020 року тощо. Дослідивши зміст наявних у матеріалах справи оскаржуваного Наказу № 11-дс, Подання та Акту судом встановлено, що підставою для застосування до в.о. Заступника [PERSON] дисциплінарного стягнення є висновки дисциплінарної комісії про неналежне виконання посадових обов`язків позивачем у період закріплення за ним обов`язку щодо спрямування та координації діяльності Відділу, в частині: неналежної підготовки та підписання від імені контролюючого органу Запиту із зазначенням у цьому запиті недостовірної інформації стосовно отримання від органів виконавчої влади податкової інформації відносно ТОВ; незабезпечення в межах його повноважень належного контролю вищезазначеного підпорядкованого підрозділу стосовно інформування інших структурних підрозділів про підготовку до проведення перевірки ТОВ на підставі статей 77 та 78 ПК та стосовно ініціювання, включення ТОВ у план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на наступний 2021 рік; відсутність у підпорядкованого позивачу структурного підрозділу права надсилати запити платникам податків. Також дисциплінарною комісією вказано на негативні наслідки цих описаних дій [PERSON] у вигляді створення умов для ТОВ, що сприяли передачі неправомірної вигоди окремим посадовим особам Головного управління та їх отримання. Саме ці порушення зазначені у оскаржуваному Наказі №11-дс як фактичні підстави для висновку про неналежне виконання посадових обов`язків позивачем. Щодо підписання в.о. Заступника [PERSON] від імені контролюючого органу Запиту на адресу платника ТОВ, який було розроблено працівниками закріпленого за ним відповідно до наказу Головного управління від 03.09.2020 № 790 структурного підрозділу, суд вірно вказав на те, що такі дії позивача відповідають вимогам підпункту 3.1.6. підрозділу 3.1 розділу III Регламенту Головного управління, який затверджено наявним у матеріалах справи наказом від 12.12.2019 № 485 (далі Регламент №485) та який встановлює порядок організації діяльності Головного управління в т.ч. в частині порядку підписання документів (т.1 а.с.47-123). Згідно цього підпункту, заступники керівника Головного управління (відповідно до розподілу обов`язків) підписують (в електронній або паперовій формі), зокрема, листи на адресу підприємств, установ, організацій та інші документи, визначені законодавчими та іншими нормативно-правовими актами. Можливість підписання заступником керівника контролюючого органу письмових запитів до платників податків також прямо передбачена положеннями пункту 73.3 статті 73 ПК. Відповідно до пункту 4.1 розділу IV «Методичних рекомендацій щодо складання та оформлення документів у Головному управління», затверджених наказом Головного управління від 17.10.2019 №255 (далі Методичні рекомендації; т.1 а.с.141-179), документи готуються структурними підрозділами Головного управління на виконання завдань, визначених законами України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями вищих посадових осіб, іншими нормативно правовими актами, дорученнями установ вищого рівня, а також за дорученнями керівництва Головного управління або з власної ініціативи. Персональну відповідальність за достовірність змісту та відповідність документа чинному законодавству несуть посадові особи, які розробляли та погоджували зазначений проект документа (згідно з компетенцією структурного підрозділу, який брав участь у підготовці). Повноваження Відділу на підготовку запитів в адрес платників податків передбачено підпунктом 2.2.1.15 пункту 2.2 Положення про відділ боротьби з відмивання доходів, одержаних злочинним шляхом Головного управління, який затверджено наказом Головного управління від 06.02.2020 №191 (далі Положення про ВБЗВД) т.2 а.с.79-90) та відповідно до якого відділ виконує такі процедури як проведення заходів щодо виявлення у діяльності платників податків та осіб ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, та інших порушень шляхом, зокрема, отримання відомостей за індивідуальними запитами, проведення досліджень та/або перевірок та зустрічних звірок, оформлення їх результатів. За змістом підпункту 2.1.4 пункту 2.1 «Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби, при організації, проведенні, та реалізації матеріалів перевірок платників податків», який затверджено наказом ДПС від 04.09.2020 № 470 (далі Методичні рекомендації-1) у разі виявлення підрозділом боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом, ризиків у діяльності платника податків, що потребують дослідження та необхідності спільної організації документальної позапланової перевірки на підставі підпунктів 78.1.1 та 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, зазначений підрозділ за 5 робочих днів до дня направлення запиту контролюючого органу платнику податків забезпечує направлення підрозділам з виявлення та опрацювання податкових ризиків та податкового аудиту службової записки про необхідність організації такої перевірки із зазначенням періодів діяльності платника податків, видів податків (зборів) та питань, що підлягають відпрацюванню у процесі перевірки, а також щодо необхідних для вжиття заходів. Оскільки у спірний період перед направленням Запиту ТОВ Відділом не було виявлено обставин, щодо необхідності проведення спільної перевірки, то відповідно Відділ не мав обов`язку направляти підрозділам з виявлення та опрацювання податкових ризиків та податкового аудиту службову записку про необхідність організації такої перевірки. Протилежних обставин відповідачем не наведено. Матеріалами справи підтверджується (зокрема, Актом), що головний державний ревізор - інспектор Відділу Хічій І. у вересні 2020 року, за відсутності доручення безпосереднього керівництва або ДПС, за власною ініціативою здійснив аналіз податкових декларацій з плати за землю ТОВ за 2017-2020 роки, встановив факт не зазначення розміру нормативної грошової оцінки та підготував Запит на адресу ТОВ, який було підписано позивачем. В преамбулі оскаржуваного Наказу №11-дс відповідачем підтверджено, що лист (Запит) адресований ТОВ розроблено та завізовано головним державним ревізором - інспектором Відділу Хічієм І. В розглядуваному випадку, суд вірно наголосив, що персональну відповідальність за достовірність змісту та відповідність листа (Запиту) адресованого ТОВ чинному законодавству несе та посадова особа, яка з власної ініціативи розробляла та завізувала його проект. Натомість, факт підписання цього запиту в.о. Заступника [PERSON] у межах наданої йому компетенції, не свідчить про протиправність його дій. Щодо можливої наявності недостовірної інформації наведеної у Запиті, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що наведена інформація про невідповідність застосованих нормативних грошових оцінок земельної ділянки діючому законодавству України, зокрема тих що перебувають у постійному користуванні ТОВ була взята Відділом за результатами аналізу податкової інформації, що міститься в наявних інформаційних базах даних, та відомостей органів виконавчої влади з відкритих джерел \~інформації (Довідник показників нормативно грошової оцінки сільськогосподарських угідь в Україні, затвердженого Кабінетом Міністрів України щодо виявлення платників, які мінімізують орендну плату за землю), що відповідає положенням статей 72, 74 ПК, якими передбачено види та порядок збору податкової інформації для подальшого її використання в роботі контролюючого органу, в тому числі і тієї інформації, яка може бути підставою для формування Запиту платнику податків. Наведені обставини відображені в Акті (т.1 а.с.211 зворот). Даючи оцінку доводам відповідача щодо незабезпечення позивачем в межах його повноважень належного контролю підпорядкованого підрозділу (Відділу) стосовно інформування інших структурних підрозділів про підготовку до проведення перевірки ТОВ на підставі статей 77 та 78 ПК та стосовно ініціювання, включення ТОВ у план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на наступний 2021 рік, необхідно зазначити наступне. Пунктами 1 та 3 Посадової інструкції заступника начальника Головного управління, яку затверджено в.о. начальника Головного управління Матьола І. 05.02.2020 та з якою було ознайомлено позивача, дійсно передбачено обов`язок заступника начальника забезпечувати належну організацію роботи структурних підрозділів Головного управління відповідно до розподілу обов`язків між керівним складом Головного управління, а також здійснювати моніторинг та контроль за виконанням працівниками Головного управління посадових обов`язків. Разом з тим, відповідно до підпункту 1.2.2 пункту 1.2 Методичних реконмендацій-1, \~при організації проведення документальної позапланової або фактичної перевірки обґрунтовані пропозиції щодо необхідності її проведення оформляються доповідною запискою (висновком) за підписом керівника відповідного структурного підрозділу, який має інформацію, що може слугувати підставою для проведення документальної позапланової, або фактичної перевірки відповідно до чинного законодавства. Доповідна записка (висновок) надається на розгляд керівника (його заступника або уповноваженої особи) органу ДПС, який приймає рішення про доцільність проведення такої перевірки та визначає підрозділ який буде здійснювати (очолювати) цю перевірку, відповідати за її організацію. Отже, рішення про доцільність проведення позапланової перевірки платника податків та направлення матеріалів до підрозділу який буде здійснювати цю перевірку приймається керівником органу ДПС або його заступником на підставі доповідної записки (висновку), який оформляється та надається на розгляд керівництва органу ДПС за підписом керівника структурного підрозділу, який має інформацію, що може слугувати підставою для проведення документальної позапланової перевірки. Відповідачем належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт надання позивачеві підпорядкованими йому структурними підрозділами доповідної записки (висновку) з інформацією, що може слугувати підставою для проведення позапланової документальної перевірки ТОВ, в т.ч. на підстав підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК, суду не надано, у матеріалах дисциплінарної справи та у матеріалах судової справи такі відсутні. Суд враховує, що підставою для проведення позапланової перевірки платника податку відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК є закінчення встановленого Кодексом 15-денного строку для надання відповіді на запит органу ДПС, за умови ненадання платником податків у цей строк свої пояснення та їх документальне підтвердження або надання пояснень, які не підтверджують достовірність даних, що містяться у податковій звітності, поданій платником податків. Починаючи з 04.04.2020 і до кінця 2020 року, в силу положень пункту 52-8 підрозділу 10 розділу XX ПК (з урахуванням змін, внесених Законом Українивід 30.03.2020 № 540-IX; в редакції Закону від 13.05.2020 № 591-IX) строк передбачений підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК (15 робочих днів) вважається зупиненим. А тому вірним є висновок, що такий строк встановлений для надання відповіді платником ТОВ \~на адресований йому лист (Запит) станом на кінець 2020 року не сплив, що свідчить про відсутність достатніх підстав для проведення документальної позапланової перевірки цього товариства у 2020 році. При цьому суд враховує, що у протоколі засідання дисциплінарної комісії від 19.10.2021 № 7/ДС/2 встановлено, що відповідь ТОВ отримано 13.10.2021, тобто у період після закінчення 2020 року, коли Відділ позивачу підпорядкований не був (наказ Головного управління від 12.01.2021 № 71 від 16.04.2021 №253). Також суд зауважує, що у період коли позивач здійснював спрямування та координацію діяльності Відділу діяв мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок, запроваджений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України (в редакції Закону від 30.03.2020 № 540-IX; із змінами, внесеними згідно із Законом від 13.05.2020 № 591-IX). Таким чином, висновки відповідача про неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, незабезпечення належного контролю підпорядкованого підрозділу (Відділу) у спірний період та щодо вказаних порушень є необґрунтованими та безпідставними. У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. У цьому контексті, суд звертає увагу на справу «Серявін та інші проти України» рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року, згідно якої зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. У справі «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог, що є наслідком для їх задоволення. Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку. Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Результат розгляду: denied