Рішення адміністративного суду від 2023-05-18 00:00:00+03

22.01.2022р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» про стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата індексації грошового забезпечення) у розмірі 223223,52 грн. за період з 06.04.2020р. по 22.12.2021р.; стягнення компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 06.04.2020р. по 22.12.2021р. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що відповідач не здійснив з ним повного розрахунку грошового забезпечення при звільненні з військової служби, тому, на підставі норм КЗпП України він має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходу. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2022р. позов задоволено частково; відповідно до ст.117 КЗпП України стягнуто з Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» на користь \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата індексації грошового забезпечення) у розмірі 4686,24грн. за період з 06.04.2020р. по 22.12.2021р.; в задоволення решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та залишити позов без розгляду. Апелянт зазначає про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, що свідчить про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Оскільки судове рішення оскаржується в частині задоволених позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог апеляційним судом не здійснюється. Судом першої інстанції встановлено, що наказом ректора Національного університету «Одеська морська академія» від 06.04.2020р. №68 відраховано [PERSON] з навчання та виключено зі списків особового складу у зв`язку з розірванням контракту, звільнено у запас за пп. «ж» п.2 ч.5\~ ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.08.2021р. у справі №420/9001/21 (набрало законної сили 20.09.2021р.) визнано протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» щодо нарахування та виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 31.07.2015р. по 06.04.2020р.; зобов`язано Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» нарахувати і виплатити на користь [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 31.07.2015р. по 06.04.2020р. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду 18.08.2021р. у справі №420/9001/21 \~відповідачем 22.12.2021р. перераховано на рахунок позивача 4799,55грн. індексації грошового забезпечення. /а.с.26/ Вважаючи, що відповідачем протиправно не проведено своєчасну виплату індексації грошового забезпечення, позивач звернувся з даним позовом до суду. Перевіривши матеріали справи судова колегія приходить до наступних висновків. Згідно з вимог ч.1\~ ст.2 КАС України\~ завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до вимог ч.1\~ ст.5 КАС України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Згідно з вимогами ч.1\~ ст.6 КАС України\~ суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Статтею 19 Конституції України\~ органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~ Конституцією\~ та законами України. Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971р. № 322-VIII (надалі \~- КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Закріплені у ст.\~ 116,\~ 117 КЗпП України\~ норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником. Як вбачається з матеріалів справи, наказом ректора Національного університету «Одеська морська академія» від 06.04.2020р. №68 відраховано [PERSON] з навчання та виключено зі списків особового складу. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду 18.08.2021р. у справі №420/9001/21 \~відповідачем 22.12.2021р. перераховано на рахунок позивача 4799,55грн. індексації грошового забезпечення. /а.с.26/ Відповідно до ст.117 КЗпП України, оскільки спір вирішено на користь [PERSON] , та тільки 22.12.2021р. відповідачем проведено розрахунок з позивачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для виплатити позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. При цьому, визначаючи розмір середнього заробітку, що належить сплатити позивачу за весь час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів виходить з наступного. Згідно довідки-розрахунку Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» \~середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складає 357,73грн. (11114,40+10349,40/60). /а.с.23/ Отже, сума середнього заробітку, що підлягає виплаті за затримку остаточного розрахунку при звільненні [PERSON] становить 223223,52грн. (357,73грн. х 624), з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів. Разом з цим, колегія суддів зазначає, що встановлений ст.117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця. Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого\~ ст.117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого\~ ст.117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Підсумовуючи наведене у сукупності з обставинами цієї справи, колегія суддів вважає наявними підстави для зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до\~ ст.117 КЗпП України. Разом з цим, слід також врахувати, що Верховний Суд у постанові від 30.10.2019р. у справі №806/2473/18 висловив правову позицію щодо врахування істотності частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку. Так, істотність частки компенсації простроченої заборгованості в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає 2,2% (4799,55 грн. (розмір несвоєчасно виплачених сум)/ 223223,52 грн. (середній заробіток за час затримки розрахунку)) х 100) Отже сума, яка підлягає відшкодуванню в порядку\~ ст.117 КЗпП України, з урахуванням істотності частки 2,2% невиплаченої суми грошового забезпечення становить 4910,92грн. (тобто 2,2% від 223223,52грн.), та зазначений розмір є поза розумним сумнівом об`єктивним, враховує вимушеність позивача звертатись до суду за захистом своїх прав щодо належних виплат під час виключення зі списків особового складу, а також проведення відповідачем повного розрахунку із позивачем лише на виконання судового рішення. Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовом, виходячи з наступного. Статтею 118 КАС України\~ визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. У свою чергу, перебіг процесуального строку, згідно з приписами\~ ст.120 КАС України\~ починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, останнім же днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. При цьому, згідно з ч.9\~ ст.120 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.3\~ ст.122 КАС України\~ для захисту прав, свобод та інтересів особи цим кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже,\~ КАС України\~ передбачає можливість встановлення цим кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у ч.2\~ ст.122 цього кодексу. Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений ч.5\~ ст.122 КАС України. Разом з тим, день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. При цьому, порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Отже, перебіг строку звернення до суду з позовом у даній справі, розпочався 23.12.2021р. (наступний день за днем остаточного розрахунку), а сплинув зазначений строк, відповідно, 22.01.2022р. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 22.01.2022р., то він не пропустив місячний строк звернення до суду з позовом. На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права при визначенні розміру середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає частковому скасуванню.

Результат розгляду: partial