Рішення адміністративного суду від 2024-01-26 00:00:00+02

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 у справі № 140/11748/21 задоволено адміністративний позов [PERSON] (далі також [PERSON] , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі також ГУ ПФУ) та, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ провести [PERSON] з \~13.04.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік). 25.10.2023 до суду, у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), надійшла заява позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 у цій справі щодо застосування до спірної виплати розрахункової величини - два прожиткові мінімуми, а не дві мінімальні заробітні плати. Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року \~заяву [PERSON] залишено без задоволення. Залишаючи заяву без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не використано усі можливості для примусового виконання рішення суду у даній справі, а, відтак, звернення позивача в порядку статті 383 КАС України є передчасним. Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржила [PERSON] , яка вважає, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, просить ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким її заяву задовільнити в повному обсязі. У доводах апеляційної скарги покликається на те, що судом першої інстанції не було враховано, що рішення від 17.01.2022 не було виконано ГУ ПФУ у Волинській області у повному обсязі, а саме не було правильно визначено суму доплати до пенсії. ГУ ПФУ правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося. Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. За змістом частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду, серед іншого має містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження, у випадку, коли таке відкрито (частина друга статті 383 КАС України). На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом (частина третя статті 383 КАС України). Так, позивач звернулася до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України у зв`язку з тим, що на виконання вказаного вище рішення суду відповідачем нараховано та призначено до виплати підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону № 796-ХІІ, проте суму обрахованого підвищення визначив у розмірі двох прожиткових мінімумів, а не мінімальних заробітних плат, що не відповідає судовому рішенню. Відтак, спірним у цій справі є правомірність дій ГУ ПФУ щодо визначення розрахункової величини для нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії. З цього приводу колегія суддів вказує на наступне. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року, яке набрало законної сили 17 лютого 2022 року, зобов`язано відповідача провести з 13 квітня 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачу як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік). Як наслідок, вказаним судовим рішенням вирішено спір з приводу розміру належних позивачу виплат, вказане рішення набуло законної сили та у відповідності до статті 370 КАС України підлягає обов`язковому виконанню і точній відповідності до змісту резолютивної частини такого рішення. Колегія суддів зазначає, що застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе лише у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами. При цьому, звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби. Звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців. Звертаючись із заявою в порядку статті 383 КАС України, заявник зазначає, що 26 червня 2023 року державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 72104121. Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням ГУ ПФУ від 27 липня 2023 року підтверджується встановлене позивачу підвищення до пенсії у розмірі 4540 грн., що у свою чергу вказує на застосування відповідачем для обрахунку вказаної виплати розрахункової величини - двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленої законом на 01 січня календарного року. Натомість, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі, що розглядається, зобов`язано відповідача здійснити нарахування та виплату підвищення позивачу у розмірі визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з Законом про Державний бюджет на відповідний рік). Такі дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень, є протиправними, оскільки не відповідають судовому рішенню, яке набрало законної сили і яким його зобов`язано при перерахунку пенсії позивачу застосувати саме розміри мінімальної заробітної плати, установлені на відповідний календарний рік, а не прожитковий мінімум, який є суттєво меншим. Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Постановою Верховного Суду від 30.04.2020 у справі № 804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: «Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи». Враховуючи, що у рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі, що розглядається, визначено, що розмір доплати до пенсії, яку слід нарахувати та виплатити позивачу, визначається статтею 39 Закону № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, то суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що проведення відповідачем на виконання такого рішення суду перерахунку пенсії позивача із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних, є протиправним, оскільки при перерахунку пенсії застосуванню підлягає саме величина мінімальної заробітної плати. Отож, обумовлене рішення суду підлягає до виконання відповідачем (боржником) у точній відповідності до його резолютивної частини. Висновки суду першої інстанції щодо передчасності звернення позивача із заявою в порядку статті 383 КАС України, засновані на тому, що державним виконавцем не використано усі можливості для примусового виконання рішення суду у даній справі, є безпідставними, оскільки законодавець не пов`язує можливість звернення із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду з використанням виконавцем усіх засобів для примусового виконання такого рішення суду, а лише встановлює вимоги до такої заяви шляхом повідомлення заявником інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та хід виконавчого провадження (пункти 7, 8 частини другої статті 383 КАС України). Відтак, суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, а також допустився помилки в частині застосування норм процесуального права, що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви. За приведених положень законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали про залишення без задоволення заяви про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду у справі № 140/11748/21 та задоволення апеляційної скарги позивача. Судові витрати розподілу не підлягають, виходячи з вимог статті 139 КАС України.

Результат розгляду: granted