Рішення адміністративного суду від 2022-04-27 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимог відповідача №Ф-19435-13 від 09.11.2019 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 6295,30грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у 2004 році припинив свою діяльність як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, звітної документації до контролюючого органу не подавав. На думку позивача, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування сплати єдиного внеску, звітності, що подаються платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нараховується єдиний внесок, але перевірки органом доходів і зборів проведено не було. З урахуванням зазначеного, вважає, що оскаржена податкова вимога підлягає визнанню протиправною і скасуванню. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Львівській області від 09.11.2020 №Ф-19435-13 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 6295,30грн. Стягнуто з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] судовий збір в сумі 908 грн. 00коп. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що \~рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції \~невірно встановлено обставини у справі. Зокрема суть доводів апелянта зводиться до того, що згідно з обліковими даними інформаційної системи органу доходів і зборів, станом на 01.11.2020 [PERSON] по єдиному внеску становила 6295,30грн. В ІС «Податковий блок» в реєстрі страхувальників відсутня інформація щодо наявності у позивача пільги по сплаті єдиного внеску відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI. ГУ ДПС в Львівській області вважає, що оскільки \~у позивача наявна заборгованість по єдиному внеску тому вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2021 № Ф19435-13 сформована відповідно до вимог Закону № 2464-VI. З урахуванням наведеного вище, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 03.09.2002 позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, йому видано свідоцтво про державну реєстрацію. [PERSON] \~з 03.09.2002 взятий на облік до Кам`янка-Бузької МДПІ, як фізичну особу-підприємця. Згідно з обліковими даними інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 01.11.2020 заборгованість по ЄСВ по ФОП [PERSON] \~( [NUMBER] ) становила 6295,30 грн. Відповідно до інформації, наданої ГУ ПФУ у Львівській області від 27.05.2020 №1300-0503-8/37888, згідно з відомостями центрального сховища даних обліку сплати внесків ФОП [PERSON] ( 2528012652 ) перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області з 14.08.2002. Інформація щодо зняття з обліку фізичної особи - підприємця [PERSON] відсутня. У зв`язку з наведеним вище в інтегрованій картці платника податків (далі - ІКП) в ІС «Податковий блок» ФОП [PERSON] ( [NUMBER] ), по коду платежу 71040000 протягом 2020-2021 р.р. відображено автоматичні нарахування єдиного внеску на суму 8495,3 грн. Відповідно до наданої відповіді Кам`янка-Бузької РДА від 29.05.2020 №578/01- 53 (вх. ГУ ДПС у Л/о 03.06.2020 №9375/9) інформація про зареєстрованих фізичних осіб- підприємців до 01.07.2004 у Кам`янка-Бузькій РДА відсутня. В інтегрованій картці платника податків (далі - ІКП) в ІС «Податковий блок» ФОП [PERSON] ( [NUMBER] ), по коду платежу 71040000 протягом 2020-2021 р.р. відображено автоматичні нарахування єдиного внеску на суму 8495,3 грн. Головним управлінням ДПС у Львівській області сформовано податкову вимогу №Ф-19435-13 від 09.11.2020 на суму 6295,30грн. Вважаючи отриману вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду. Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що ГУ ДПС у Львівській області не доведено наявність у позивача обов`язку щодо сплати єдиного внеску. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне. \~ Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина 1 статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»). Згідно з частиною 2 статті 2 вказаного Закону, виключно цим Законом визначаються, зокрема, принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску. Статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначений перелік суб`єктів, які відносяться до платників єдиного внеску. Відповідно до пунктів 4 та 5 частини 1 статті 4 цього Закону, платниками єдиного внеску, є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність. Пунктом 1 частини 2 статті 6 вказаного Закону передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Згідно з нормами частини 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок для всіх платників єдиного внеску (крім пільгових категорій) встановлено у розмірі 22% до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. Статтею 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4. 5 та 5.-1 частини 1. статті 4 цього Закону (в т. ч. фізичні особи-підприємці, які застосовують загальну систему оподаткування особи), зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Згідно з пунктом 4 статті 25 вказаного Закону, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Сторонами не заперечується, що \~до 2004 року займався підприємницькою діяльністю та був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. 27.07.2004 позивач знятий з обліку платника податків, що підтверджується довідкою Кам`янка-Бузької МДПІ № 19-2 від 27.07.2004. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видно, що за реєстраційним номером облікової картки платника податків: \~ [NUMBER] (ідентифікаційний номер позивача ), в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів не знайдено. Суд першої інстанції вірно вказав, \~що відповідачем не надано \~суду належних доказів того, що позивач [PERSON] не припинив свою підприємницьку діяльність у 2004 році та перебуває в статусі суб`єкта підприємницької діяльності. Отже, ураховуючи наявність довідки Кам`янка- Бузької МДПІ від 27.07.2004 р. про зняття позивача з обліку платника податків у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, відсутністю документів про державну реєстрацію позивача як фізичної особи підприємця, у відповідача відсутні підстави для висновку щодо статусу позивача як фізичної особи підприємця. Статтею 37 Податкового кодексу України визначено підстави для припинення податкового обов`язку. Згідно із підпунктом 37.3.3. пункту 37.3 статті 37 Податкового кодексу України, втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом є підставою для припинення податкового обов`язку. Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ГУ ДПС у Львівській області не доведено наявність у позивача обов`язку щодо сплати єдиного внеску, \~тому відповідно вимога № Ф-19435-13 про сплату боргу (недоїмки) на суму 6295,30грн. є протиправною та підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені \~Конституцією та законами України. Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Перевіривши правомірність прийнятого відповідачем рішення згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що таке не відповідає вказаним вище критеріям, тому винесена 09.11.2020 вимога № Ф-19435-13 про сплату боргу (недоїмки) на суму 6295,30грн. є протиправною та підлягає скасуванню. Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та \~зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається. Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Результат розгляду: denied