Рішення адміністративного суду від 2022-08-17 00:00:00+03

24.02.2022р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Івано-Франківській обл. щодо зменшення відсоткового розміру його пенсії з 83 % до 70 % при її перерахунку з 01.04.2019р. за рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.07.2021р. у справі № 300/3052/21 згідно оновленої довідки з грошового забезпечення, наданої Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки № 9/1/1245 від 21.04.2021р.; зобов`язати пенсійний орган вжити заходи щодо здійснення перерахунку та виплати (з урахуванням виплачених сум) з 01.04.2019р. пенсії за рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.07.2021р. у справі № 300/3052/21, виходячи з рівня 83 % грошового забезпечення, згідно оновленої довідки, наданої Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки № 9/1/1245 від 21.04.2021р., з урахуванням у її складі основних та додаткових видів грошового забезпечення; зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання рішенням суду законної сили; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. понесені судові витрати в розмірі 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору (а.с.2-10). Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) (а.с.28-29). Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.04.2022р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.55-63). Згідно ухвали суду від 12.04.2022р. виправлені описки, допущені в мотивувальній частині рішенні суду від 11.04.2022р. (а.с.66). Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач [PERSON] , який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити (а.с.71-78). Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.11.2020р. у справі № 300/2710/20 підтверджено право позивача на виплату пенсії у розмірі 83 % від суми грошового забезпечення. При здійсненні перерахунку пенсії у відповідача були відсутніми підстави для обмеження розміру пенсії 70 % грошового забезпечення згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки таке обмеження не стосується випадку з позивачем, якому пенсія не призначалась вперше, а вже була призначена. При перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Встановлення в подальшому граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення стосується порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. У свою чергу, питання перерахунку пенсії врегульовано положеннями ч.4 ст.63 вказаного Закону, при цьому змінною величиною при перерахунку пенсії є саме грошове забезпечення, а не його відсотковий розмір, який визначається лише при призначенні пенсії та не підлягає зміні при її перерахунку. Отже, зміна розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії не впливає на відсоток визначення основного розміру пенсії; змінною величиною для перерахунку пенсії є саме розмір грошове забезпечення. Крім того, спірне право позивача захищене п.2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Оскільки позивачу відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) призначено пенсію за вислугу років в розмірі 83 % грошового забезпечення, тому подальше внесення змін до вказаної статті щодо пенсійного забезпечення не поширюються на розмір пенсії, яка належить позивачу. Вважає, що відмова у задоволенні вимог позивача здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 83 % від суми грошового забезпечення свідчить про незаконне втручання у право позивача на мирне володіння майном і є порушенням ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також в обґрунтування своїх доводів покликається на усталену судову практику суду касаційної інстанції та Європейського Суду з прав людини. Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Як слідує з матеріалів справи та встановлено під час судового розгляду, позивач [PERSON] перебуває з 11.11.2004р. на обліку в ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. і отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.39). Загальний стаж військової служби позивача склав 31 рік, при цьому розмір призначеної пенсії обчислений із розрахунку 83 % грошового забезпечення (а.с.40-43). У квітні 2018 року пенсійним органом проведено позивачу перерахунок пенсії з 01.01.2018р. відповідно до ст.63 вказаного Закону, постанов КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Під час проведення такого перерахунку пенсії відповідачем було зменшено основний розмір пенсії позивача у відсотках з 83 % до 70 % від суми грошового забезпечення. Не погоджуючись з такими діями пенсійного органу, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду, за результатами розгляду якого Івано-Франківським окружним адміністративним судом винесено рішення від 29.01.2021р. у справі № 300/2710/20, яким зобов`язано ГУ ПФ України в Івано-Франківської обл. здійснити з 01.01.2018р. перерахунок пенсії [PERSON] , виходячи з 83 % відповідних сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням уже виплачених сум. На виконання цього рішення суду відповідачем з 01.03.2021р. здійснено з 01.01.2018р. перерахунок пенсії позивача у розмірі 83 % від суми грошового забезпечення. В подальшому на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду в справі № 300/3892/20 від 26.03.2021р. Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки видано позивачу [PERSON] довідку № 9/1/1245 від 21.04.2021р. про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019р. (а.с.49). Також рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.07.2021р. у справі № 300/3052/21, яке набрало законної сили 25.08.2021р., зобов`язано ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. провести перерахунок пенсії [PERSON] на підставі виданої Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки довідки № 9/1/1245 від 21.04.2021р. про розмір грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019р., та здійснити з 01.04.2019р. виплату перерахованої пенсії, з урахуванням фактично виплачених сум. Виконуючи зазначене рішення суду, з 01.10.2021р. відповідач на підставі оновленої довідки здійснив перерахунок призначеної позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 70 % суми грошового забезпечення (а.с.37, 38). 23.11.2021р. позивач звернувся до ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. із заявою, в якій просив провести перерахунок основного розміру пенсії та виплату пенсії, виходячи з 83 % від суми грошового забезпечення згідно рішення суду № 300/2710/20 від 19.11.2020р. (а.с.11). Листом № 9721-9101/А-02/08-0900/21 від 17.12.2021р. відповідач повідомив [PERSON] про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.07.2021р. у справі № 300/3052/21. Також позивачу роз`яснено неможливість застосування іншого відсоткового значення від суми грошового забезпечення, ніж 70 %, що встановлений позивачу при здійсненні останнього перерахунку у відповідності до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», положення якої щодо максимального значення основного розміру пенсії від суми грошового забезпечення (70 %), станом на день надання відповіді, не змінилися (а.с.12-14). Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що у колишнього військовослужбовця, який отримав нову довідку про склад грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 05.03.2019р. на підставі постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відбулися фактичні зміни у його пенсійній справі і відповідно в правовому регулюванні зазначених відносин, які визначають порядок перерахунку його пенсії. З урахуванням вказаного відпадають процесуальні підстави керуватися і застосовувати правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019р., ухваленій у зразковій справі № 240/5401/18 (Пз/9901/58/18), так як змінилися фактичні обставини правового регулювання спірних правовідносин на підставі іншої постанови Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.06.2020р. в зразковій справі № 160/8324/19 (адміністративне провадження №Пз/9901/20/19). Враховуючи наведене, у випадку перерахунку призначеної пенсії військовослужбовця на підставі оновленої довідки, виданої станом на 05.03.2019р., за правилами постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (із включенням додаткових щомісячних видів грошового забезпечення і премії), таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може бути реалізоване на підставі закону, який втратив чинність. У подібних правовідносинах Верховний Суд у постанові від 20.01.2021р. по справі № 640/1744/20 виснував, що право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень). Такий підхід для врегулювання спірних правовідносин у цій справі, на переконання суду, є достатньо справедливим. В зв`язку із вищенаведеним, суд дійшов висновку, що при застосуванні різних відсотків (83 % і 70 %) із врахуванням відомостей довідок уповноваженого органу про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019р. і станом на 01.03.2018р. відсутнє зменшення нарахування (невиплати) розміру пенсії, а відповідно і звуження права позивача на гарантоване законом справедливе пенсійне забезпечення. Відтак, позовні вимоги [PERSON] у частині зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019р. в розмірі 83 % відповідних сум грошового забезпечення, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права, з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом. Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Зокрема, відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 цього Закону (у редакції, чинній на момент призначення пенсії) пенсії за вислугу років призначаються, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Згідно з ч.2 ст.13 вказаного Закону максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. Частиною 4 ст.63 наведеного Закону (у редакції, чинній на момент проведення перерахунку пенсії), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на отримання пенсії відповідно до вказаного Закону, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців. Законом України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011р., внесено зміни до ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ, якими цифри « 90» замінено цифрами « 80» (максимальний розмір пенсії). У подальшому, Законом України № 1166-VII від 27.03.2014р. «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав чинності 19.04.2014р., внесено зміни у ч.2 ст.13 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якими цифрове значення « 80» замінено цифрами «70» (максимальний розмір пенсії). Отже, відповідно до змін, внесених згідно п.8 розділу ІІ Закону України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що набрав чинності з 01.10.2011р., та згідно п.23 розділу ІІ Закону України № 1166-VII від 27.03.2014р. «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», що вступив у дію з 01.05.2014р., в частині 2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» цифри « 90» замінено цифрами « 80» та цифри « 80» - цифрами « 70» відповідно. Постановою КМ України № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» визначено умови та порядок проведення перерахунку вказаній категорії осіб. Так, згідно п.1 цієї постанови підлягають перерахунку пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року (п.2 цієї постанови). Отже, із урахуванням наведеного, одним із спірних питань у розглядуваному випадку є правомірність обмеження розміру пенсії позивача 70 (сімдесят) відсотками від суми грошового забезпечення, а не 83 відсотками, що були визначені під час призначення спірної пенсії. Оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. За своїм змістом положення ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (із врахуванням змін, внесених згідно п.8 розділу ІІ Закону України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що набрав чинності з 01.10.2011р., та згідно п.23 розділу ІІ Закону України № 1166-VII від 27.03.2014р. «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», що вступив у дію з 01.05.2014р.) не можуть поширюватися на спірні правовідносини, які виникли з приводу перерахунку, оскільки останні врегульовані ст.63 названого Закону, яка є спеціальною нормою в даному випадку і підлягає до застосування при проведенні перерахунку пенсії позивача. Враховуючи, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках (процентах), яка діяла на момент призначення пенсії, колегія суддів приходить до висновку про те, що відмова відповідача провести перерахунок призначеної позивачу пенсії в розмірі 83 процентів суми грошового забезпечення, із врахуванням редакції ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб», чинної станом на дату призначення пенсії, не ґрунтується на вимогах закону. При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Касаційного адміністративного суду від 16.10.2019р. у зразковій справі № 240/5401/18, згідно якої касаційний суд дійшов висновку про протиправність дій пенсійного органу щодо зменшення основного розміру пенсії до 70 % від суми грошового забезпечення. яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору. Відтак, позовні вимоги [PERSON] у частині зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019р. в розмірі 83 % відповідних сум грошового забезпечення, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Оскільки відмова ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. викладена у листі № 9721-9101/А-02/8-0900/21 від 17.12.2021р., з якої позивач довідався про порушення його прав та інтересів, тому перерахунок пенсії позивача слід провести із дотриманням строків, визначених ч.3 ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком). Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про часткову обґрунтованість та підставність заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення. При цьому, слід визнати протиправною та скасувати відмову ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл., яка викладена у листі № 9721-9101/А-02/8-0900/21 від 17.12.2021р., щодо проведення перерахунку пенсії за вислугу років на підставі оновленої довідки Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 9/1/1245 від 21.04.2021р., із урахуванням 83 % від суми грошового забезпечення (згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.11.2020р. у справі № 300/2710/20); зобов`язати ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. здійснити, починаючи з 01.04.2019р., перерахунок та виплату (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсії за вислугу років [PERSON] на підставі оновленої довідки Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 9/1/1245 від 21.04.2021р., із урахуванням 83 % від суми грошового забезпечення (згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.11.2020р. у справі № 300/2710/20). Решта позовних вимог задоволенню не підлягає за безпідставністю. Враховуючи результат апеляційного розгляду, та в силу приписів ст.139 КАС України слід стягнути на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. судові витрати в розмірі 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви (а.с.1) та 1488 грн. 60 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.79), всього - 2481 грн. Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача всю суму сплаченого судового збору, оскільки, незважаючи на часткове задоволення позовних та апеляційних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірних рішень суб`єкта владних повноважень, а спір по суті вирішено на користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується виключно із способом захисту порушених прав. Також з таких умов правильним є застосування принципу визначення розміру судових витрат (виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог, який стосується часткового задоволення судом вимог немайнового характеру, за якого визначити у відсотковому відношенні суму судового збору є неможливо). З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення частини позовних вимог, з вищевикладених мотивів.

Результат розгляду: partial