Рішення адміністративного суду від 2022-01-26 00:00:00+02

ФОП [PERSON] звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві форми «Р» від 14.08.2019 № 0062114203; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві форми «Р» від 14.08.2019 № 0062124203; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві форми «Р» від 14.08.2019 № 0062204203; - визнати протиправним та скасувати податкову вимогу № Ф-253 від 07.08.2019; - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про застосування штрафних санкцій № 0060354203 від 07.08.2019; - визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 27.06.2019 № 8811; - скасувати суму боргу в розмірі 216 794, 60 грн. з Єдиного внеску в обліку в інтегрованій картці платника податку в Головному управлінні Державної податкової служби у м. Києві та обліку Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.09.2021 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними та скасовано винесене Головним управління ДФС у м. Києві податкове повідомлення-рішення від 14.08.2019 № 0062114203, форми «Р» на суму 2 222 871, 60 грн.; визнано протиправним та скасовано винесене Головним управління ДФС у м. Києві податкове повідомлення-рішення від 14.08.2019 № 0062204203, форми «Р» на суму 457 882, 25 грн.; визнано протиправним та скасовано винесене Головним управління ДФС у м. Києві податкове повідомлення-рішення від 14.08.2019 № 0062124203, форми «Р» на суму 185 239, 30 грн.; визнано протиправним та скасовано винесену Головним управління ДФС у м. Києві вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.08.2019 № Ф-253 на суму 175 585, 69 грн.; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у м. Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.08.2019 № 0060354203; в решті позовних вимог відмовлено. 10.09.2021 до суду першої інстанції надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій він просив стягнути на його користь понесені ним витрати за позасудове експертне дослідження з економічних питань щодо документального підтвердження висновків акту перевірки в сумі 30 000,00 грн. та витрати на правову допомогу у справі в сумі 29 054, 00 грн. Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.09.2021 стягнуто на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] ( [ADDRESS] , код іпн. [NUMBER] ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ 44116011) понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 527 грн.; в іншій частині заяви відмовлено. Не погоджуючись з зазначеним вище додатковим рішенням ФОП [PERSON] та Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулись із апеляційними скаргами, в яких позивач просить скасувати оскаржуване додаткове рішення в частині відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та прийняти в цій частині нове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю; Головне управління Державної податкової служби у м. Києві просить скасувати оскаржуване додаткове рішення в частині задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити повністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що розмір витрат на правничу допомогу у сумі 14 527 грн. є співмірним ціні позову, складності справи та фактичному об`єму наданих послуг. При цьому, замовлення експертизи та отримання експертного висновку за ініціативою позивача до відкриття провадження у справі не дають підстав для подальшого відшкодування витрат на його підготовку, у зв`язку із чим заява позивача підлягає частковому задоволенню. Позивач у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване додаткове рішення в частині відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі. Відповідач у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване додаткове рішення в частині задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Колегія суддів погоджується з додатковим рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянтів безпідставними, враховуючи наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України). Приписи ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, в силу положень ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, на переконання колегії суддів, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження складу та розміру судових витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 13.03.2020 № 82/20. Також, в матеріалах справи міститься звіт-детальний опис робіт/послуг правової допомоги, які надавались з 16.03.2020 по 29.09.2021. При цьому, з доданого позивачем прибуткового касового ордера № 2 від 13.03.2020 вбачається, що позивач здійснив на користь АО «Юридична група Єукон» оплату в сумі 29 054,00 грн. Колегією суддів враховуються висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду викладені у постанові від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, згідно яких: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Результат розгляду: denied