Рішення адміністративного суду від 2022-10-25 00:00:00+03

Стислий виклад позиції сторін Позивач, в особі представника - адвоката Кочина С.С., звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови серії БАВ № 140366 від 30.09.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 126 КУпАП, винесеної старшим інспектором СРПП ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції Слухаєвським І.В. Вимоги про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач незаконно виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки ним не було порушено жодних вимог Правил дорожнього руху, так як він не керував автомобілем без посвідчення водія відповідної категорії, як зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 140366. Позивач зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відовідальності не містить доказів його вини та порушує його право на презумцію невинуватості. Відповідач, у визначений судом строк відзив на позов не надав. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 10.02.2022 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 25.07.2022 замінено первісного відповідача Департамент патрульної поліції України належним відповідачем Головним управлінням Національної поліції у Київській області. Зазначені ухвали електронним зв`язком скеровано сторонам у справі. Відповідачеві поштовим зв`язком разом з ухвалою, направлено копію позовної заяви разом з доданими до неї документами, які відповідно до зворотнього поштового відправлення вручено уповноваженій особі від 01.08.2022. Відповідач, упродовж визначеного законом строку, не надав відзив на позовну заяву. Разом з тим, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направив. Сторона позивача на судовий розгляд справи не прибула. Відповідно до положень\~ст. 257 КАС України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно положень ст.229 ч.4 КАС України. Обставини справи встановлені судом \~ \~ \~ \~Судом встановлено такі фактичні обставини. 30.09.2021 старшим інспектором СРПП ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції Слухаєвським І.В. винесено постанову про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 140366. Відповідно до вказаної постанови [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] стало те, що останній 30.09.2021 у с. Салиха по вул. М. Семченка водій керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. [NUMBER] , без права керування водія відповідної категорії «В», чим порушив п.п. 2.1 ПДР України. Зазначений факт став підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень. З матеріалів позовної заяви встановлено, що позивачем не було порушено вимог Правил дорожнього руху України, так як він фактично не керував автомобілем, як зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, оскільки він лише перебував в автомобілі в момент коли до нього підійшли працівники поліції. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Згідно\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1\~ст. 5 КАС України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Згідно ч. 1, 2\~ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах зверненння до адміністративного суду, встановленого цим Кодесом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Частиною другою\~ст. 286 КАС України\~передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Судом встановлено, що 30.09.2021 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 126 ч. 2 КУпАП. Із оглянутої\~в судовому\~засіданні оскаржуваної\~постанови вбачається,\~що підставою\~для притягнення\~позивача до\~адміністративної відповідальності\~стало те,\~що [PERSON] керував транспортним\~засобом без\~права керування\~таким транспортним\~засобом через\~відсутність посвідчення\~водія на\~право керування\~транспортним засобом\~відповідної категорії, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене\~ст. 126 ч. 2 КУпАП. Позивач не згідний із вказаною постановою, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена без належних доказів його вини, з порушенням його права на захист, а також з порушенням встановленого законом порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення. Суд вважає доводи позивача слушними з огляду на наступне. Згідно п. 11 ч. 1 ст.23, п.1 ч. 1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього\~руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Нормами ст. 222 КУпАП\~встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені\~статтею 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Згідно зі\~ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до ч. 1\~ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Згідно вимог\~КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за наявності правопорушення, яке підтверджене належними та допустимими доказами. Відповідно до\~ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених\~ст. 255 КУпАП. Адміністративна відповідальність за\~ст. 126 ч. 2 КУпАП\~настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Оскаржувана постанова не містить посилання на докази, які підтверджують описані у постанові обставини, встановлені при розгляді справи. Відзив на позов, з посиланням на докази, за якими посадова особа під час винесення оскаржуваної постанови, встановила наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідачем не подано. При винесенні оскаржуваної постанови відповідач мав дотриматися вимог закону і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості, оцінюючи всі обставини справи, правильно кваліфікувати дії водія. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, в порушення вимог\~ст. 245 КУпАП, поліцейський не дотримався вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин. З урахуванням положень\~ст. 251 КУпАП, зібраних інспектором фактичних даних не було достатньо для встановлення наявності факту адміністративного правопорушення та винуватості позивача у його вчиненні. Відповідно до\~ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному судочинстві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За наведених вище обставин у їх сукупності факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 126 КУпАП, є недоведеним. Враховуючи те, що за змістом ч. 2\~ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх взаємозв`язку, правомірності оскаржуваної постанови та наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 126 КУпАП, а тому позов є доведеним. Висновки за результатами розгляду За правилами ч. 1\~ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з частиною 2 вказаної статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією\~та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною 3\~ст.\~286\~КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Суд дійшов висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі не були дотримані вимоги закону і під час цього не були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та обєктивного зясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Згідно зі\~ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. На підставі\~ст. 293 КУпАП, орган, який розглядає скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення, має повноваження скасувати постанову і закрити справу. Відповідно до\~ст. 247 КУпАП, розпочате провадження по справі про адміністративне правопорушення може бути закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскаржуване рішення не може бути розцінено як таке, що відповідає вимогам закону, та підлягає скасуванню за відсутністю складу адміністративного правопорушення. За умов відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 126 ч. 2 КУпАП, наявні підстави для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення. Враховуючи те, що вищевказаними нормами\~КАС України\~чітко визначено зміст резолютивної частини рішення суду, тому на підставі ч. 2\~ст. 9 КАС України, з метою найбільш повного та ефективного захисту прав позивача, оскаржувану ним постанову слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити. Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач, відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у розмірі 496,20 грн. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted