Рішення адміністративного суду від 2022-07-14 00:00:00+03

[PERSON] \~\~звернувся до суду з позовом до \~Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому, з урахуванням зміни предмету позову, просив: - визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо не нарахування та невиплати позивачу різниці недоплаченої пенсії за період з 10.10.2011 р. по 04.11.2017 р.; - визнати за позивачем право власності на суму недоплаченої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, щомісячно суми пенсії за період із 01.11.2011 р. по 13.09.2019 р. в загальній сумі 882447.68 грн.; - стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь позивача суми недоплаченої пенсії в розмірі 882447.68 грн.; - стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь позивача моральну шкоду в сумі 500 000 грн. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 року в задоволенні адміністративного позову [PERSON] було відмовлено. \~\~\~ Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в силу протиправності дій пенсійного органу по обмеженню позивачу пенсії, останній має право на її отримання за період із 01.11.2011 р. по 13.09.2019 р. в загальній сумі 882447.68 грн. Відзив від відповідача на адресу суду не надходив. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга \~підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено судом першої інстанції, позивачу з 28.11.1997 р. призначена та виплачується пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.ст.49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15.04.2011 р. у справі №2-а-1573/11 за позовом позивача до управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання здійснити певні дії, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012 р., позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді пов`язані з відмовою виплачувати [PERSON] пенсію в розмірі, меншому, ніж передбачено ст.50, частиною 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді призначити [PERSON] державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду ІІ групи у відповідності з вимогами, встановленими ст.50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку державної пенсії у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з розрахунку 75% мінімальної пенсії за віком, розрахованої з урахуванням визначеного ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 22.04.2010 року, з урахуванням сум пенсії, що ним отримані за вказаний період. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.92-93). Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 р. у справі №404/2725/18 в позові [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії - відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.06.2019 р. у справі №404/2725/18, рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 р. скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо переведення на мінімальний розмір пенсії [PERSON] ; зобов`язано відновити з 04.11.2017 року розмір пенсії [PERSON] , встановлений постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.04.2011 року у справі №2а-1573/11, з урахуванням всіх підвищень до пенсії, передбачених державою з 04.11.2017 року для громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням компенсації за втрату частини доходу та з урахуванням вже виплачених сум пенсій; позовні вимоги за період з 10.10.2011 року по 04.11.2017 року залишено без розгляду. В задоволенні інших вимог відмовлено. З матеріалів пенсійної справи встановлено, що на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14.06.2019 р. у справі №404/2725/18, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перераховано пенсію позивача, починаючи з 04.11.2017 р. Вважаючи протиправним непроведення відповідачем нарахування та невиплату різницю недоплаченої пенсії за період з 10.10.2011 р. по 04.11.2017 р., позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів. Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що останні є безпідставними та не відповідають вимогам чинного законодавства. Суд апеляційної інстанції при перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, виходить з наступного. Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Приписами ч. ч 1, 2, 3 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Відтак, для \~визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, \~триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод \~1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі \~\~\~\~\~«ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 31.03.2021 року по справі № 240/12017/19, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України. Як свідчать встановлені обставини справи, предметом даного спору виступає протиправна бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо не нарахування та невиплати позивачу різниці недоплаченої пенсії за період з 10.10.2011 р. по 04.11.2017 р. і зобов`язання останнього виплатити заборгованість, моральну шкоду та визнання за позивачем права власності на суму недоплаченої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, щомісячно суми пенсії за період із 01.11.2011 р. по 13.09.2019 р. в загальній сумі 882447.68 грн. \~ Отже, з огляду на вказані обставини справи, строк на подання адміністративного позову у даній справі становить шість місяців з дня, коли позивач дізнався \~або повинен був дізнатись вчинення відповідачем відповідної дії. Відповідно до конверту, яким адміністративний позов був надісланий до суду першої інстанції, останній було подано до відділу поштового зв`язку 14.09.2020 року. Згідно заяви позивача про поновлення строку на подання адміністративного позову, останній звертався до суду з аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства. Однак, постановою Кропивницького апеляційного суду від 06.08.2020 року було закрито провадження по справі № 404/6546/19 та роз`яснено останньому про необхідність звернення до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства. Однак, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Колегія суддів апеляційного суду наголошує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір при надходженні відомі особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено припинення виплати пенсії чи був здійснений (нездійснений) її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений, саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. \~ Так, з метою повновго та всебічного розгляду справи, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.05.2022 року було зобов`язано [PERSON] надати до суду інформацію стосовно конкретної дати подання останнім позову по справі № 404/6546/19. На виконання вимог наведеної ухвали, позивачем до суду було подано \~заяву, до якої було долучено копію першої сторінки позовної заяви по справі № 404/6546/19, на якій проставлено штемпель суду першої інстанції датований 10.09.2019 року. Поряд з вказаним, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в межах справи № 404/2725/18, позивачем були заявлені наступні вимоги: - визнати неправочинним та скасувати розпорядження ГУПФУ в Кіровоградській області від 10.10.2011 року по пенсійній справі №169411, розпорядження від 04.11.2011 року по пенсійній справі №169411, пункт 1.13 витягу з протоколу №10 від 26.12.2011 р. засідання Комісії з питань призначення та виплати пенсій при управлінні Пенсійного фонду України в м. Кіровоград про зменшення [PERSON] розміру пенсії по інвалідності до розмірів фактичних збитків, починаючи з листопада 2011 року; - визнати неправочинними та скасувати всі інші накази та розпорядження ГУПФУ в Кіровоградській області про переведення недоплаченої частини пенсії [PERSON] в правоположення соціальної допомоги з наступним припиненням виплати цієї соціальної допомоги; - відновити з 01.11.2011 року розміри пенсії [PERSON] в розрахунках і порядку виплати, які встановлені в постанові Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.04.2011р. по справі №2а-1573/11 та, починаючи з листопада 2011 року по теперішній час, доплативши суму недоплаченої пенсії. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.06.2019 року, апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 року було задоволенно частково. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 року було скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволені частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо переведення на мінімальний розмір пенсії [PERSON] . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відновити з 04.11.2017 року розмір пенсії [PERSON] , встановлений \~Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.04.2011р. у справі №2а-1573/11, з урахуванням всіх підвищень до пенсії, передбачених державою з 04.11.2017 року для громадян, що постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням компенсації за втрату частини доходу та з урахуванням вже виплачених сум пенсій. Позовні вимоги за період з 10.10.2011 року по 04.11.2017 року було залишено без розгляду. В задоволенні інших вимог було відмовлено. В наведеному судовому рішенні судом апеляційної інстанції було зазначено, що \~позивач знав про порушення своїх прав з листопада 2011 року, оскільки отримував пенсію у зменшеному розмірі, натомість, до суду з вимогою про поновлення свого права не звертався. Позивач звернувся до суду лише в травні 2018 року, що надає підстави для висновку про порушення позивачем 6-ти місячного строку звернення до суду. Відтак, наведеним судовим рішенням також було встановлено факт обізнаності позивача про порушення його прав відносно отримання пенсії у меншому розмірі починаючи з листопада 2011 року. Отже, з огляду на звернення позивачем до суду з порушенням правил юрисдикції, що на переконання колегії суддів свідчить про наявність поважних підстав пропуску строку звернення до суду та необхідності його поновлення, то відповідно звернення до суду з позовними вимогами \~за період з 10.03.2019 року по 13.09.2019 (дата зазначена в позові) підлягає розгляду в межах даної справи. В свою чергу, позовні вимоги за період з 10.10.2011 року по 09.03.2019 року і, на що всупереч ст. 123, п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України не звернув увагу суд першої інстанції, підлягають залишенню без розгляду. Що стосується суті позовних вимог за наведений період, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне. Частиною 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі за текстом Закон №1058) встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1. Як свідчать встановлені обставини справи, позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на суму недоплаченої суми пенсії за період із 01.11.2011 р. по 13.09.2019 р. та стягнення суми недоплаченої пенсії ґрунтуються на висновках позивача про не виконання відповідачем вимог постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14.06.2019 р. у справі №404/2725/18. Між тим, як вбачається з матеріалів справи, ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 28.05.2020 р. у справі №404/2725/18 та Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 р. у справі №404/2725/18 встановлено факт виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14.06.2019 р. у справі №404/2725/18. Так, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.05.2020 р. у справі №404/2725/18 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 10.04.2020 № 1100-0802-7/7631 щодо виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14.06.2019 року по справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 в адміністративній справі № 404/2725/18 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії. При цьому зазначено, що у поданому звіті, відповідач вказує, що ним проведено перерахунок відновлення розміру пенсії [PERSON] з подальшими перерахунками пенсії внаслідок чого розмір пенсії позивача з 01.12.2019 становить 12416,90 грн, що підтверджено рішенням №935250169411 від 28.01.2020. На лютий 2020 року підготовлена додаткова відомість на суму 33 278,09 грн для проведення доплати за період з 14.06.201 по 29.02.2020. Сума 33 278,09 грн. виплачена в лютому 2020 року. Окрім цього, в лютому 2020 року розмір пенсії виплати позивача становив за рішенням суду 12 416,90 грн (12366,90+50=12416,90). Також на виконання вищевказаного рішення проведено перерахунок донарахування розміру пенсійної виплати внаслідок чого [PERSON] в березні 2020 року, окрім розміру пенсії 15037,70 грн (14987,70+50=15037,70), отримав доплату в сумі 23 524,90 грн за період з 14.06.2019 по 29.02.2020. В березні 2020 року [PERSON] виплачена пенсія (за березень 2020) в розмірі 15 037,70 грн. В квітні 2020 року [PERSON] виплачена пенсія (за квітень 2020) в розмірі 15 037,70 грн. При цьому в березні 2020 року була виплачена сума 23 524,90 грн до якої було включено доплату 1357,28 грн. Наведено розрахунок: 152724,25-1357,28=151366,97 грн. Так як сума 1357,28 грн була виплачена в березні 2020 року, то до виплати в квітні 2020 сума становила 151 366,97 грн. Сума 151 399,97 грн нарахована за період з 04 листопада 2017 року по 13 червня 2019 року та включена в виплату відомість на 4 квітня 2020 року. Кошти перераховано 03 квітня 2020 року на рахунок АТ «Укрпошта» в особі Кіровоградської філії АТ «Укрпошта» в межах фінансування на 04.04.2020. Виплата суми 151 366, 97 грн проведена в квітні 2020. Саме 04.04.2020 було здійснено виплату 151 366,97 грн [PERSON] , що підтверджено витягом з додаткової виплатної відомості на квітень 2020 року. На підтвердження виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 14.06.2019 у справі №404/2725/18 надано копії документів на виплату [PERSON] пенсії в рамках виконання судового рішення, а саме засвідчені фотокопії: додаткової відомості на квітень 2020 року на суму 151 366,97 грн; рішення №935250169411; додаткової відомості на березень 2020 року на суму 2324,90грн; відомості на квітень 2020 року на суму 15037,7 грн; відомості на березень 2020 року на суму 15037,7 грн; додаткової відомості на лютий 2020 року на суму 12416,90 грн; додаткової відомості на лютий 2020 року на суму 33278,09 грн (а.с.135-136). З матеріалів пенсійної справи [PERSON] встановлено відсутність облікованої заборгованості Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перед позивачем (а.с.34-120). Позивачем до позовної заяви також не надано докази наявності заборгованості Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із виплати пенсії [PERSON] . Відтак, з огляду на наведені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на суму недоплаченої [PERSON] Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, щомісячно суми пенсії за період із 10.03.2019 року по 13.09.2019 в загальній сумі 596 704,90 грн. та про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь [PERSON] суми недоплаченої пенсії задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь позивача моральної шкоди в сумі 500 000 грн., то колегія суддів апеляційного суду вважає їх необгрунтованими, оскільки в межах даної справи було встановлено відсутність факту порушення прав позивача. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає \~частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню в частині позовних вимог за період з з 10.10.2011 року по 09.03.2019 року без розгляду. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. Відповідно до \~ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Частиною 4 ст. 317 КАС України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Результат розгляду: partial