Рішення адміністративного суду від 2023-04-06 00:00:00+03

[PERSON] \~звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив: - визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 07.06.2022 року №338 в частині притягнення поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП старшого сержанта поліції [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції; - визнати протиправним та скасувати наказ ДПП від 11.06.2022 року №846о/с в частині звільнення зі служби в поліції поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП старшого сержанта поліції [PERSON] ; - зобов`язати Департамент патрульної поліції поновити [PERSON] на посаді поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП з 11.06.2022 року; - стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.06.2022 року по день поновлення; - допустити негайне виконання рішення в частині поновлення [PERSON] на посаді поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП з 11.06.2022 року та в частині стягнення на користь [PERSON] заробітної плати за один місяць розмірі 15 957,31 грн. з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2022 року в задоволенні адміністративного позову [PERSON] \~було відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що інкриміновані позивачу дисциплінарні правопорушення не відповідають фактичним обставинами справи, \~з огляду на відсутність факту їх вчинення з боку позивача, що свідчить про необхідність скасування спірних наказів та поновлення позивача на посаді, з якої останній був звільнений. Департаментом \~патрульної поліції було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження. Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено судом першої інстанції, [PERSON] проходив службу в Управлінні патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції. 10.03.2022 року за вн. № 3781/41/13/03-22 до тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надійшов рапорт т.в.о. інспектора ВМАЗ УПП Одеській області ДПП лейтенанта поліції Миколи Цуцкірідзе про те, що 02.03.2022 року приблизно о 16:25 за адресою м. Одеса, вул. Корольова буд. 9 був зупинений транспортний засіб під керуванням [PERSON] співробітниками патрульної поліції з метою проведення перевірки. Після проведення якої заявник виявив, що з його транспортного засобу зник будівельний лазерний дальномір та грошові кошти в розмірі півтори тисячі гривень. Крім цього, заявник повідомив, що після того, як його доставили до Київського ВП ГУНП в Одеській області, на місце події прибула його дружина, яка є власницею транспортного засобу, яким він керував, якій ті ж співробітники патрульної поліції повідомили, що транспортний засіб буде затримано та доставлено на спеціальний майданчик, однак, з метою недопущення вищевказаної ситуації вимагали та отримали, зі слів заявника, грошові кошти в розмірі 100 (сто) доларів США. Відповідно до розрахунку сил та засобів (роти № 1-4) батальйону № 1 полку УПП Одеській області ДПП з 08:00 02.03.2022 року до 20:00 02.03.2022 року на охороні адміністративної будівлі УПП в Одеській області ДПП перебували інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції [PERSON] , поліцейській взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старший сержант поліції [PERSON] , інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 полку УПП Одеській області ДПП лейтенант поліції [PERSON] , інспектор взводу № 1 роти Л 1 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції Албул Олександр Андрійович, інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції [PERSON] , інспектор взводу № 2 роти № 1 батальйон № 1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенант поліції Дарієнко М.С. Відповідно до доповідної записки від 10.03.2022 року за №3791/41/13/03-22, т.в.о. заступник начальника управління - начальник відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП Одеській області ДПП капітан поліції Олександр Нікончук доповів т.в.о. начальника УПП Одеській області ДПП підполковнику поліції Дмитру Хмаруку про доцільність проведення службового розслідування з метою встановлення причин та обставин порушення службової дисципліни інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції [PERSON] , поліцейським взводу № 2 роти № батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старшим сержантом поліції [PERSON] та інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції [PERSON] , що виразилось у порушені службової дисципліни в період дії особливого правового режиму воєнного стану. Відповідно до наказу УПП в Одеській області ДПП «Про призначення службової розслідування в період дії особливого правового режиму воєнного стану, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» від 10.03.2022 року №142 призначено службове розслідування та доручено його проведення комісії зі складу посадових осіб УПП в Одеській області ДПП. Під час проведення службового розслідування громадянин [PERSON] , [INFO] , надав пояснення в якому вказав, що він рухався по вул. А. Корольова на вул. Топольова м. Одеси, де його було зупинено співробітниками поліції у кількості шести чоловік. Опитаний вийшов з автомобілю, щоб надати документи, перебуваючи з боку машини почув, як відчинились пасажирські двері. Обійшов свій автомобіль він побачив, як поліцейський обшукує його автомобіль, на що він сказав, щоб огляд його автомобілю було проведено в його присутності, після чого йому зв`язали руки та повідомили, що він може бути у стані наркотичного сп`яніння, також, його було доставлено до відділу поліції, а машина залишилась на місці з його дружиною. Коли він повернувся, то виявив, що з його сумки пропали гроші у сумі 200 доларів США, 1500 гривень та лазерний вимірювач. Під час надання пояснення заявник описав поліцейського. Дружина опитуваного знайшла фото поліцейського в соціальній мережі Інстаграм, яку вона надала на огляд своєму чоловіку, під час перегляду якої він впізнав особу поліцейського, який обшукував його речі та вимагав від дружини грошові кошти. Опитана під час проведення службового розслідування [PERSON] , [INFO] пояснила, що їй з незнайомого номеру зателефонували та сказали прийти на [ADDRESS] . Прибувши за вказаною адресою вона побачила поліцейських у кількості шести осіб і свого хлопця, який був затриманий. Їй повідомили причину його затримання та відвезли його до відділу поліції. Один з поліцейських, який представився старшим наряду, стверджував, що автомобіль до закінчення військових дій необхідно забрати на штрафмайданчик і запропонував вирішити це питання. На що вона відповіла, що в неї не має грошей, тоді поліцейський, який представився старшим наряду показав очима на сумку її хлопця та сказав, що там є. Вона достала зі своєї сумки 1000 гривень та поліцейський заперечив і сказав надати 100 доларів США. Після цього, допоміг переставити автомобіль до адміністративної будівлі за адресою [ADDRESS] , так як там є камери спостереження і вже перебуваючи у автомобілі взяв з рук опитуваної гроші та сказав, щоб про це вона нікому не казала. Як пізніше їй стало відомо, поліцейським спортивної статури виявився [PERSON] , його ім`я вона дізналась в соціальній мережі Інстаграм. Під час проведення службового розслідування було встановлено, що автомобіль MERSEDES VITO, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] був зупинений без будь-якої причини, що суперечить вимогам статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», де чітко зазначені конкретні причини та відповідно до частини третьої вказаної статті, поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, що поліцейськими зроблено не було. Також під час надання пояснень [PERSON] та [PERSON] повідомили, що поверхнева перевірка була проведена відповідно до вимог статті 34 Закону України «Про Національну поліцію», однак, виходячи з їх пояснень встановлено, що двері автомобілю були відчинені самостійно ними, коли [PERSON] вже перебував у засобах обмеження рухомості на руках, тому не міг відкривати двері свого автомобілю, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 34 Закону України «Про Національну поліцію», де зазначено, що поверхнева перевірка речі або транспортного засобу здійснюється шляхом візуального огляду речі та/або транспортного засобу або візуального огляду салону та багажника транспортного засобу. Поліцейський при здійсненні поверхневої перевірки має право вимагати відкрити кришку багажника та/або двері салону. Крім цього, відповідно до вимог частини шостої статті 34 Закону України «Про Національну поліцію», під час поверхневої перевірки речі або транспортного засобу особа повинна самостійно показати поліцейському вміст особистих речей чи транспортного засобу, однак, в порушення вказаних вимог, поліцейські обмежили рухомість водія [PERSON] та самостійно дивились вміст автомобілю. Згідно з наданими поясненнями поліцейських встановлено, що ними відносно [PERSON] було застосовано засоби обмеження рухомості. Однак, про факт застосування засобів обмеження рухомості 02.03.2022 року відносно [PERSON] повідомлено не було. Крім цього, з метою дотримання прав і свобод особи, згідно з дорученням № 6260 від 15.05.2018 року прокуратури Одеської області про кожне застосування кайданок та інших засобів обмеження рухомості інформується прокуратура Одеської області. Також, згідно з поясненнями [PERSON] встановлено, що під час зупинення автомобілю MERSEDES VITO, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] виявлено, що у водія при собі мається лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та перевіривши особу водія в інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - система ІПНП) встановлено, що 13.02.2022 відносно [PERSON] винесено постанову БАА/925100 за частиною другою статті 126 КУпАП, зокрема керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Однак, [PERSON] 02.03.2022 року не було складено жодних адміністративних матеріалів відносно [PERSON] , що також тягне за собою порушення вимог розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція), відповідно до пункту 1 якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, проте її розглянуто не було, як наслідок в порушення вимог пункту 2 розділу III Інструкції не було винесено постанову у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і четвертою статті 126 КУпАП. Незважаючи на те, що були всі підстави для винесення відносно [PERSON] постанови за частиною другою статті 126 КУпАП, поліцейським Скрипським В.В. не було це зроблено. Також, згідно з запитом до Київської районної адміністрації Одеської міської ради щодо відеозаписів з камер зовнішнього спостереження, розташованих на адміністративній будівлі Київської районної адміністрації Одеської міської ради встановлено, що відеозаписи відсутні. Згідно з запитом до сектору зв`язків та телекомунікацій (далі - СЗтТ) УПП в Одеській області ДПП встановлено, що вищевказані поліцейські портативні відеореєстратори не отримували. Тобто, під час спілкування з водієм транспортного засобу MERSEDES VITO, номерний знак [NUMBER] , що мало місце 02.03.2022 року відеозйомка поліцейськими [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на портативні відеореєстратори не здійснювалась. Відповідно до пункту 2 розділу 1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку. Відповідно до пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Вказаний факт свідчить про те, що поліцейські навмисно не отримували портативні відеореєстратори, незважаючи на те, що знали, що в їх обов`язки буде входити патрулювання прилеглої території УПП в Одеській області ДПП, під час чого ймовірно буде спілкування з громадянами. Саме факт не отримання портативних відеореєстраторів поліцейськими, зокрема, [PERSON] є наслідком неможливості підтвердити чи спростувати можливе отримання даним працівником УПП в Одеській області ДПП 02.03.2022 року неправомірної вигоди. За результатами проведення службового розслідування дисциплінарною комісією 08.05.2022 року складено висновок, затверджений т.в.о. начальника управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції підполковником Дмитром Хмаруком. Так, згідно вказаного висновку дисциплінарна комісія вважає, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог частини другої статі 19 Конституції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 35, пункту 1 частини третьої, частини шостої статті 45, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4, 6, 11, 13 частини третьої Дисциплінарного статуту, підпунктів 1, 10, 13 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції поліцейського (інспектора) управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.11/2018 № 5112, пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, пункту 5 розділу Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 абзаців першого, другого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, відповідно до пункту 7 частини третьої статті ІЗ Дисциплінарного статуту до поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старшого сержанта поліції [PERSON] слід застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільненні служби в поліції. Пунктом 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 07.06.2022 року №338 (далі по тексту - дисциплінарний наказ) поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП старшого сержанта поліції [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. На виконання застосованого стягнення наказом ДПП "По особовому складу" від 11.06.2022 року №846о/с відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" старшого сержанта поліції [PERSON] звільнено зі служби в поліції. Не погодившись \~з правомірністю прийняття наведених наказів, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів. Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірні накази були прийняті відповідачем у відповідності з приписами чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування. Суд апеляційної інстанції \~при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного. Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Згідно ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді. Приписам ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут Національної поліції України) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу. Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом. Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. Приписами ч.ч. 1-3, 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку. Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку. Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування, визначена Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 (далі - Порядок № 893). Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку № 893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Відповідно до п. 1, 13 розділу V Порядку № 893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування. Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що недотримання працівником Національної поліції службової дисципліни, неналежне виконання обов`язків поліцейського, має наслідком вчинення ним дисциплінарного проступку та можливості подальшого притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності. При цьому, обставини дисциплінарного проступку мають встановлюватись під час службового розслідування. Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивача до дисциплінарної відповідальності та прийняття спірних наказів \~були висновки відповідача щодо порушення останнім \~вимог частини другої статі 19 Конституції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 35, пункту 1 частини третьої, частини шостої статті 45, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4, 6, 11, 13 частини третьої Дисциплінарного статуту, підпунктів 1, 10, 13 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції поліцейського (інспектора) управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.11/2018 № 5112, пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, пункту 5 розділу Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 абзаців першого, другого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, відповідно до пункту 7 частини третьої статті ІЗ Дисциплінарного статуту. Встановивши зміст \~спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного суду \~зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що висновків про порушення позивачем вказаних норм права, відповідач дійшов з огляду на те, що позивачем, зокрема безпідставно було не притягнуто до адміністративної відповідальності водія транспортного засобу. Тобто, відповідач, а саме члени дисциплінарної комісії, дійшли висновку про те, що водій транспортного засобу допустив порушення ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, але позивачем не було складено постанову про адміністративне правопорушення. Між тим, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що члени дисциплінарної комісії не є законодавчо визначеними органом чи посадовими особами до повноважень яких віднесено вирішення питань щодо наявності чи відсутності в діях осіб складу адміністративного правопорушення. Рішення про наявність чи відсутність в діях осіб ознак адміністративного правопорушення, а відповідно і рішення про притягнення таких осіб до адміністративної відповідальності, можуть приймати виключно державні органи та посадові особи, які прямо визначені КУпАП. Що стосується інкримінованих позивачу порушень приписів чинного законодавства відносно нездійснення відеофіксації на портативний реєстратор, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до пояснень позивача портативні відеореєстартри \~02.03.2023 року поліцейським патрульної поліції не видавались. З матеріалів справи вбачається, що представником позивача адвокатом Слободняк В.О. було направлено до Управління патрульної поліції в Одеській області адвокатський запит від 17.06.2022 року № 84 про надання інформації та підтверджуючих документів щодо того, чи отримували співробітники УПП в Одеській області портативні реєстратори з 08:00 по 20:00 02.03.2022 року на денну зміну несення служби. На виконня наведеного запиту, УПП в Одеській області було надано представнику позивача відповідь, оформлену листом від 22.06.2022 року № 244/3/41/13/13/01-22, відповідно до якої, співробітники УПП в Одеській області ДПП з 08:00 по 20:00 02.03.2023 року портативні реєстратори отримували. Також, до наведеного листа було долучено копію роздавальної відомості технічних пристроїв від 02.03.2023 року. Між тим, зі змісту наведеної роздавальної відомості технічних пристроїв вбачається, що остання містить інформацю про отримання поліцейськими патрульної поліції технічних засобів, а саме рацій. Проте, інформації про отримання поліцейськими патрульної поліції портативних відеореєстраторів (бодікамер) відповідачем долучено не було, як і не було встановлено в результаті службового розслідування факту отримання поліцейськими патрульної поліції портативних відеореєстраторів 02.03.2023 року або ж умисного їх не отримання, в тому числі позивачем, що свідчить про недоведеність вчинення останнім вказаного дисциплінарного правопорушення. Відносно інкримінованого позивачу дисциплінарного правопорушення в частині неповідомлення останнім свого керівника щодо застосування 02.03.2022 року спеціальних засобів до [PERSON] , то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» \~поліцейський зобов`язаний у письмовій формі повідомити свого керівника про застосування до особи спеціального засобу. Якщо поліцейський заподіяв особі поранення або каліцтво внаслідок застосування до неї спеціального засобу, керівник такого поліцейського зобов`язаний негайно повідомити про це відповідного прокурора. Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що обов`язок по інформуванню керівника про застосування до особи спеціального засобу покладається, саме на поліцейського, який це вчинив. З пояснень позивача вбачається, що останній 02.03.2022 року не застосовував спеціальні засоби (кайданки) відносно [PERSON] . В свою чергу, з матеріалів висновку дисциплінарного розслідування вбачається, що дисциплінарною комісією не було встановлено, ким саме було застосовано до [PERSON] спеціальні засоби (кайданки) та того, що наведені дії були вчиненні, саме позивачем. Наведених доказів також не було надано відповідачем до суду, що свідчить про непідтвердження вчинення позивачем наведеного дисциплінарного правопорушення. Крім того, колегія суддів зазначає, що а ні у висновку службового розслідування, а ні в спірних наказах не міститься інформації передбаченої ст.19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України такої, яка враховує при застосуванні найсуворішого виду дисциплінарного стягнення: особу порушника, ступінь його вини, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, що за встановлених обставин свідчить про поверхневе проведення службового розслідування відносно позивача. Також, колегія суддів наголошує, шо позивачу при звільненні з посади не інкримінується отримання неправомірної вигоди. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що \~\~\~накази від 07.06.2022 року №338 та від 11.06.2022 року №846о/с в частині звільненя позивача були прийнті протиправно та підлягають скасуванню з поновленням позивача на посаді, з якої останній був звільнений, а саме на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП. Що стосується розміру середнього заробітку, який підлягає стягненню за час вимушеного прогулу, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.94 Закону №580, поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України визначені Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 р. №260 (далі за текстом Порядок №260). Зазначені правові норми є нормами спеціального законодавства і підлягають застосуванню при визначенні порядку та умов грошового забезпечення працівників поліції. Пунктом 9 розділу І Порядку №260 визначено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача має проводитись шляхом множення розміру середньоденного заробітку на кількість календарних днів (за період вимушеного прогулу). Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення. Таким чином, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача має проводитися шляхом множення розміру середньоденного заробітку на кількість календарних днів (за період вимушеного прогулу). Вказані правові висновки також відповідають правові позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 31.03.2020 року по справі \~№1440/1938/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України. Як вбачається з довідки про доходи позивача № 1159, останній отримав заробітну плату за період квітень-травень \~у розмірі 29441.62 грн. В свою чергу, розмір середньоденного грошового забезпечення складає 482.65 (29441.62:61). Відтак, сума грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню за рахунок відповідача складає 143829.70 грн. (482.65*298 календариних днів). Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову. Відповідно до п. 4 ч. 1 \~ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: granted