Рішення адміністративного суду від 2022-03-21 00:00:00+02

В грудні 2021 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" про заміну стягувача правонаступником, у якій заявник просив: - замінити стягувача у виконавчому написі № 544 від 27.02.2017 вчиненого приватним нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення грошових коштів за договором кредиту за договором № L01.200.73573 від 22.02.2016 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантье" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс", у зв`язку з переходом прав кредитора за кредитним договором укладеним між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] . Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.12.2021 повернуто заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" про заміну стягувача у виконавчому написі нотаріуса № 544 від 27.02.2017 без розгляду. Не погоджуючись із такою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" подало апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 17.12.2021 повністю, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" вказує, що суд першої інстанції не врахував, що виконавче провадження №54053967 не є закінченим. Підсумовуючи, заявник стверджує, що існує прогалина у матеріальному та процесуальному праві щодо вирішення питань, пов`язаних із заміною стягувача або боржника у виконавчому написі нотаріуса до відкриття виконавчого провадження. При цьому за змістом статті 379 КАС України суд має право замінити сторону виконавчого провадження як після, так і до його відкриття. Тому, вважає висновок суду першої інстанції необґрунтованими. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків. Спірні правовідносини у справі, що розглядається, склались з приводу наявності/відсутності підстав заміни стягувача у виконавчому написі нотаріуса його правонаступником. Згідно ч.1 ст. 379 КАС України в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів. Положеннями ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Аналізуючи положення наведених норм, Верховний Суд у постановах від 27 січня 2021 року (справа №ЗВ/380/22/20), 28 січня 2021 року (справа №824/387/20-а) зазначив, що до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 379 КАС України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, під яким розуміється виконавчий документ, виданий судом, який розглядав адміністративну справу як суд першої інстанції. Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже положення частини четвертої статті 379 КАС України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито. Також у вказаних рішеннях Верховним Судом указано, що статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги, яким повинен відповідати виконавчий документ, а частиною четвертою статті 4 цього Закону встановлено вичерпний перелік підстав для повернення стягувачу виконавчого документа органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем. Враховуючи наведене нормативне регулювання та праворозуміння, Верховний Суд зробив висновок, що вимоги про заміну сторони у виконавчому провадженні у виконавчому написі нотаріуса до відкриття виконавчого провадження у порядку статті 379 КАС України є передчасними, оскільки у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю державного чи приватного виконавця після подання виконавчого документа, заявник вправі їх оскаржити в загальному порядку. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом також у постанові від 18.03.2021 у справі № 200/6545/20-а. З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заяви ТТовариства з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс Сервіс" про заміну сторони у виконавчому написі нотаріуса та повернення останної без розгляду. Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми процесуального права. Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied