Рішення адміністративного суду від 2023-08-16 00:00:00+03

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 6599970 від 26.02.2023, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП; стягнути з Управління патрульної поліції в Житомирській\~області Департаменту\~патрульної поліції на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі та витрати на професійну допомогу. Позов обґрунтовано тим, що 26.02.2023 близько 11 год 37 хв інспектором роти №3 батальйону №1 УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Патинським Миколою Юрійовичем протиправно та в порушення вимог чинного законодавства відносно [PERSON] складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6599970. Зупинивши транспортний\~засіб,\~керований [PERSON] , інспектор Патинський М.Ю. не повідомив водію про причини зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором порушено вимоги статті 278 КУпАП та п. 6 Розділу IV Інструкції щодо підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивачу не роз`яснено його права, передбачені статтями 55, 56, 59 Конституції України, а також обов`язки. При винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення відповідачем не надано жодних доказів та даних, які передбачені ст. 251 КУпАП, які свідчили б про невиконання [PERSON] вимог дорожнього знаку 4.2. «Рух праворуч», здійснення руху ліворуч (звідки і куди) та порушення вимог п.8.4.г). ПДР України. Приймаючи рішення про винесення оскаржуваної постанови працівник поліції порушив процедуру розгляду справи, вимоги якої передбачені статтями 278, 279 та 285 КУпАП та не вніс п. 7 оскаржуваного рішення, обов`язкові відомості про докази, зокрема, щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис. Представник позивача вказує, що [PERSON] правил дорожнього руху не порушував, тому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 13.01.2023 у зазначеній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Від представника УПП в Житомирській області ДПП Іваненка О. надійшов відзив на позовну заяву про скасування постанови, в якому зазначено, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КупАП, тому винесення оскаржуваної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним. Факт адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, на якому зафіксовано, що водій порушив правила дорожнього руху. Також відповідач вказує, що будь-яких порушень при складенні інспектором поліції постанови не допущено, тому просить відмовити в позові про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за безпідставністю. Згідно з частиною п`ятою\~статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористалися своїм процесуальним правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Частиною 2 ст.\~19\~Конституції\~України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені, Конституцією та законами України. Відповідно до\~ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Судом встановлено, що постановою інспектора роти\~№3\~батальйону №1\~УПП в\~Житомирській області\~ДПП Патинським\~Миколою Юрійовичем,\~серії ЕАС\~№6599970\~від 26.02.2023\~ [PERSON] ,\~було притягнуто\~до адміністративної\~відповідальності \~за ч.\~1\~ст.\~122\~КУпАП та на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. За змістом оскаржуваної постанови, [PERSON] , керуючи транспортним засобом Toyota\~RAV4\~Hybrid,реєстраційний номер [NUMBER] у місті Житомир, по вул. Небесної Сотні, поблизу будинку №40-А, не виконав вимогу знаку 4.2. «Рух праворуч», здійснив рух ліворуч, чим порушив п.8.4.г. ПДР України. Щодо порядку та процедури винесення постанови про адміністративне правопорушення, то вказане регулюється нормами ст. 254, 258, 276, 283 КУпАП України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС\~України\~від\~07.11.2015р.\~за\~№\~1395 (далі-Інструкція №1395). Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Пунктом 8.1. Правил дорожнього руху України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Пунктом 8.2.1 Правил дорожнього руху України - дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідачі вимогам Державного стандарту. Відповідно до п. 8.4 б ПДР дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, знаки пріоритету, котрі встановлюють черговість проїзду перехресть. Розділом 33 "Дорожні знаки" ПДР, визначено, що дорожній знак 5.7.1 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом» відноситься до інформаційно-вказівних знаків. інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила. Дорожній знак 5.7.1 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом» показує напрямок руху на перехрещуваній дорозі, якщо на ній організовано односторонній рух. Рух транспортних засобів по цій дорозі або проїзній частині дозволяється лише у напрямку, показаному стрілкою. Статтею 245\~\~Кодексу\~ України\~\~про\~ адміністративні\~\~правопорушення встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. У статті 280\~Кодексу\~України\~про\~адміністративні\~правопорушення закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Частиною першою статті 283\~\~Кодексу\~України\~\~про\~\~адміністративні\~ правопорушення вбачається, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Згідно з частиною третьою статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: […] технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався) […]. Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи. Суд звертає увагу, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. При цьому, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про технічний засіб,\~ яким здійснено фото або відеозапис, про що неодноразово вказував Касаційний адміністративний\~ суд у\~складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а. У разі відсутності в постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. В оскаржуваній постанові, у т.ч. в п.7, відсутні відомості про додання до постанови відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис вчинення адміністративного правопорушення. Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень , дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, враховуючи, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача, відповідачем не надано докази на підтвердження факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови серії ЕАС №6599970 від 26.02.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст.122 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. У відповідності до п. 5 ч.1 ст. 244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа. У зв`язку із задоволенням позову у справі, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на таке. Відповідно до ч. 9\~ст. 139 КАС України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Відповідно до\~ст. 134 КАС України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем в обґрунтування вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги від 27.02.2023, укладений між [PERSON] , та адвокатом Вдовиченко Б.В., у якому сторонами обумовлено розмір гонорару адвоката у фіксованому розмірі складає 4000,00 грн. Конституцією України\~кожному надано право на професійну правничу допомогу. Держава гарантує можливість отримати кваліфіковану допомогу в необхідному обсязі та формах. В процесі реалізації свого права на правничу допомогу учасники судового розгляду, як правило, несуть відповідні витрати на послуги професійних представників - адвокатів. Витрати на професійну правничу допомогу входять до складу витрат, пов`язаних із розглядом справи. Процесуальне законодавство України передбачає право учасників справи на відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок сторони, яка програла судовий спір. Попри те, що право на відшкодування витрат закріплено в усіх процесуальних кодексах, а граничний розмір компенсації таких витрат законом не обмежений, розмір витрат підлягає доказуванню, а право на їхнє відшкодування не є абсолютним. До складу витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, процесуальний закон відносить представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Компенсація витрат на правничу допомогу у цивільних справах здійснюється, виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг. За змістом п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"\~договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч.1\~ст.901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частинною 2\~ст.901 ЦК України\~встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги\~п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1\~ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). При цьому, втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях\~статті 627 ЦК України\~та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в\~статті 43 Конституції. У постанові від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 ВС\~КАС\~вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, докази оплати послуг адвоката подавати не обов`язково. При цьому суд вказує, що процесуальні норми щодо нового порядку відшкодування судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, запроваджені з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. Відповідачем не було заявлено про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, не заперечено також дотримання позивачем принципів розумності розміру витрат на правову допомогу, співрозмірності розміру таких витрат та складності спору, а також справедливості розміру таких витрат. З урахуванням викладеного, у суду відсутні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу або для відмови у відшкодуванні витрат позивача на правничу допомогу. За таких обставин, суд приходить висновку про необхідність стягнення витрат на правову допомогу в сумі 4000,00 грн.

Результат розгляду: granted