Рішення адміністративного суду від 2022-06-21 00:00:00+03

[PERSON] , [PERSON] (далі - позивачі), звернулись до суду з позовом, в якому просили: - визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом № 81 від 27 травня 2021 року щодо відмови у призначенні та виплати грошової допомоги на користь позивачів у зв`язку зі смертю їх сина [PERSON] внаслідок захворювання і смерті, які пов`язані із захистом Батьківщини відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві"; - зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити [PERSON] та [PERSON] одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю їх сина [PERSON] внаслідок захворювання і смерті, які пов`язані з захистом Батьківщини відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" із змінами та доповненнями та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" у розмірі 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у рівних долях з урахуванням одноразової грошової допомоги, призначеної сину померлого на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі 480/5394/19. В обґрунтування позовну посилалися на те, що вони мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", проте відповідачем протиправно відмовлено у такій виплаті. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 у задоволенні позову відмовлено. Позивачі, не погодившись із судовим рішенням, подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов. В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що мають право на отримання ОГД, оскільки із заявою про її призначення звернулись у трирічний строк, визначений Порядком № 975, який слід відраховувати з дати набрання чинності рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі 480/5394/19. Натомість, судом першої інстанції помилково здійснено відлік такого строку з дня смерті сина позивачів. Також вказують, що одночасно із прийняттям оскаржуваного рішення, відповідачем \~прийняте інше рішення від 27.05.2021 про призначення і виплату сину померлого одноразової грошової дороги на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі 480/5394/19 за одних і тих же підстав та поданих документів. Разом з тим, вважають, що відповідач мав призначити та виплатити ОГД трьом особам: батьку, матері та сину померлого в рівних долях і розглянути заяви батьків і онука одночасно та прийняти єдине позитивне рішення про призначення ОГД всім особам (сину та батькам), чого не було зроблено. Крім того, вважають безпідставним посилання Міністерства оборони України, як на підставу для відмови в призначенні ОГД, що на час смерті [PERSON] був виключений зі списків частини 29.10.2016, отже не був військовослужбовцем, оскільки право на отримання такої допомоги членами сім`ї військовослужбовця не залежить від наявності у останнього на момент смерті такого статусу, а пов`язане з наявністю зв`язку між смертю особи та захворюванням, отриманим під час виконання ним обов`язків військової служби. \~ Міністерство оборони України (далі - відповідач) не надало відзив на апеляційну скаргу. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга \~не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що [PERSON] , [PERSON] є батьками загиблого [PERSON] , колишнього військовослужбовця, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 8). В період з з 22.05.2015 по 10.07.2015 та з 31.08.2015 по 22.10.2016 [PERSON] приймав безпосередню участь в проведенні АТО в районах Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою Військової частини польова пошта [NUMBER] від 30.05.2017 № 848 (а.с. 54). Наказами командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 22.10.2016 № 296 та 29.10.2016 № 303 [PERSON] \~звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту та виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с. 50). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.11.2016 серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 14.12.2016 №5090, захворювання колишнього військовослужбовця [PERSON] та причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини (а.с. 9). В подальшому, Управлінням соціального захисту населення Конотопської міської ради батькам померлого колишнього військовослужбовця [PERSON] та [PERSON] встановлено статус членів сім`ї померлого ветерана війни та оформлено відповідні посвідчення встановленого зразку про пільги, передбачені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (а.с. 17, 18). 19.05.2021 позивачі звернулися до Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявами про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги як батькам померлого військовослужбовця, у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» із змінами та доповненнями та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, до яких додали необхідні документи (а.с. 55, 58). 27.05.2021 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум розглянула подані позивачами заяви та документи та дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, що підтверджується протоколом від 27.05.2021 № 81 (а.с. 10). В якості підстави для відмови у призначенні ОГД зазначено, що на час смерті [PERSON] виключено зі списків частини 29.10.2016, отже на час смерті останній не був військовослужбовцем. Крім того, батьки загиблого за допомогою звернулися із заявами від 19.05.2021, тобто понад трирічний термін після смерті сина. Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивачі звернулися з цим позовом до суду. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі звернулися із заявою про призначення одноразової грошової допомоги після спливу встановленого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» строку на реалізацію їх права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом. Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені \~\~\~Конституцією \~\~\~та законами України. Частиною 1 ст. 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII \~«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби. Частиною 9 ст. 163 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з пп. 2 п. 4 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975) одноразова грошова допомога призначається у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби. Відповідно до п. 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975) одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть). Згідно з п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Відповідно до п. 10 Порядку № 975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; сторінок паспорті Згідно з п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів). Пунктом 13 Порядку № 975 визначено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку; розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Тобто, розпорядник бюджетних коштів - Міністерство оборони України, приймає рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. Судом встановлено, що 27.05.2021 відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні позивачам ОГД. Однією з підстав відмови зазначено, що на час смерті [PERSON] виключено зі списків частини 29.10.2016, отже на час смерті останній не був військовослужбовцем. Разом з тим, згідно п.п.1, 2 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ \~одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби. Зі змісту вказаних норм вбачається, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби. Визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження. Якби законодавець пов`язував право сім`ї на допомогу лише з фактом смерті (загибелі) особи, яка була військовослужбовцем на час смерті, він би обмежився запровадженням норм про наявність відповідного права у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження. Натомість, закон містить також і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Отже, суд першої інстанції вірно погодився з доводами позивачів та зробив висновок, що в такому випадку допомога призначається незалежно від часу звільнення з військової служби. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від \~28 листопада 2019 року у справі № 815/199/18, від 28 січня 2020 року у справі № 2240/2957/18, від 28 лютого 2020 року у справі № 820/6689/17. Водночас, відповідачем також відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку поданням заяви про призначення допомоги понад трирічний термін після дня смерті їх сина [PERSON] . Згідно з п. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Судом встановлено, що дата смерті [PERSON] , зазначена в свідоцтві про смерть - 19.11.2016. Із заявами про призначення одноразової грошової допомоги позивачі звернулись 19.05.2021, тобто майже через п`ять років з дня смерті сина. Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що право на отримання позивачами одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у них відсутнє. Висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 03 вересня 2019 року у справі № 2540/3070/18, від 13 травня 2020 року, у справі № 810/2517/18. Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Доводи апелянтів про те, що трирічний строк слід відраховувати з дня набрання чинності рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/5394/19, а саме з 28.04.2020, колегія суддів вважає помилковими, оскільки пункт 3 Порядку № 975 чітко визначає, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Крім того, зазначеним судовим рішенням вирішено права [PERSON] в інтересах [PERSON] сина загиблого [PERSON] та жодного відношення до позивачів воно не має. Доводи апеляційної скарги щодо обов`язку відповідача призначити та виплатити ОГД батьку, матері та сину померлого в рівних долях та як наслідок протиправності рішення від 27.05.2021 фактично свідчать про незгоду з ним, проте останнє не є предметом розгляду справи. Враховуючи викладене, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що позивачі звернулись до відповідача з заявами про реалізацію свого права на отримання одноразової грошової допомоги після спливу законодавчо визначеного трирічного строку з дня виникнення такого права, отже відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Результат розгляду: denied