Рішення адміністративного суду від 2023-04-04 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Глухівської міської ради, секретаря Глухівської міської ради Бурлаки Юрія Олександровича ( далі - відповідач), у якому просив: - визнати протиправним та скасувати рішення Глухівської міської ради Сумської області VII скликання від 20.05.2020 № 457 «Про розірвання контракту з Генеральним директором КНП «Глухівська міська лікарня»; - визнати протиправним та скасувати рішення Глухівської міської ради Сумської області VII скликання від 20.05.2020 № 458 «Про призначення в.о. Генерального директора КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради» враховуючи, що воно є похідним від рішення Відповідача від 20.05.2020 № 457. Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року задоволено заяву [PERSON] про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Глухівської міської ради Сумської області VII скликання від 20.05.2020 № 458 «Про призначення в.о. Генерального директора КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради». Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] . Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року і ухвалити нове судове рішення про повне задоволення його \~позовних вимог. В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що Сумський апеляційний суд по справі №576/125/21 в описовій частині встановив, що у Глухівської міської ради відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» повноважень з питань призначення та звільнення керівника підприємства комунальної власності не мав. Доказів того, що міський голова делегував ці свої повноваження міській раді матеріали справи не містять. Глухівська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача, а рішення Сумського окружного суду залишити без змін. Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної \~скарги. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач за результатами конкурсу був призначений на посаду головного лікаря Глухівської центральної районної лікарні згідно з розпорядженням Глухівського міського голови від 12.04.2019 № 53-К «Про призначення [PERSON] » та приступив до роботи відповідно до умов контракту від 12.04.2019 року, укладеного з виконавчим комітетом Глухівської міської ради (т. 1 а.с. 15 19). У зв`язку з припиненням Глухівської центральної районної лікарні шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради», було внесено доповнення до контракту від 12.04.2019 року, шляхом підписання додаткової угоди від 27.01.2020 року (т. 1 а.с. 20, 220 221). За поданням заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, відповідно до п. 2.1.3 рішення міської ради від 28.01.2011 № 73 «Про передачу повноважень щодо окремих питань управління майном комунальної власності територіальної громади міста» та з посиланням на ст.ст. 52, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийнято рішення виконавчого комітету Глухівської міської ради від 15.05.2020 року № 100, яким затверджено статут КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради у новій редакції (т. 1 а.с. 23). Відповідно до оновленої редакції статуту управління КНП «Глухівська міська лікарня Глухівської міської ради Сумської області» здійснює Глухівська міська рада. Глухівська міська лікарня є правонаступником усіх прав та обов`язків Глухівської ЦРЛ (т. 1 а.с. 24 32). 20.05.2020 року на другому пленарному засіданні тринадцятої сесії Глухівської міської ради VII скликання внесено до порядку денного пропозицію голови постійної профільної депутатської комісії міської ради [PERSON] про звільнення позивача з посади генерального директора КНП «Глухівська міська лікарня» та прийнято рішення № 457 «Про розірвання контракту з Генеральним директором КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради. Вирішено звільнити позивача в перший робочий день після виходу із лікарняного, у зв`язку з порушенням п. 8 ч. 2 розд. ІІ контракту (т. 1 а.с. 37, 40, 114 116). Вважаючи \~рішення № 457 протиправним, позивач оскаржив його до суду. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що \~відповідач, \~приймаючи оскаржуване рішення № 457 «Про розірвання контракту з Генеральним директором КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради», керувався п.п. 7.2.6. Статуту КНП «Глухівська міська лікарня», відповідно до якого Засновник (Глухівська міська рада) укладає і розриває контракт з керівником підприємства та здійснює контроль за його виконанням. Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне. Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін та таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. За змістом частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 роз`яснено, що контрактна форма трудового договору може впроваджуватись лише законом. З 01 січня 2012 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Основ законодавства України про охорону здоров`я щодо удосконалення надання медичної допомоги», яким статтю 16 Основ законодавства викладено в редакції, згідно з якою призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я здійснюються відповідно до законодавства. Керівники державних, комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту. Згідно з частиною дев`ятою статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я керівники державних та комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п`яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини шостої статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я, заклад охорони здоров`я провадить свою діяльність на підставі статуту (положення), що затверджується власником закладу (уповноваженим ним органом). Пунктом 20 частини першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що на пленарних засіданнях обласної ради вирішуються питання призначення і звільнення керівників об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні обласних рад. Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України). Право на судовий захист відображене і в частині першій статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України. Щодо наявності \~підстав для визнання протиправним та скасування рішення № 457 від 20.05.2020 року, колегія суддів зазначає таке. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20 липня 2006 року \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників,

Результат розгляду: partial