Рішення адміністративного суду від 2022-11-25 00:00:00+02

У серпні 2018 року Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] , позивач, платник) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач, контролюючий орган, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 липня 2018 року № 00609811311, № 0060971311, № 0060931311, № 0060951311, № 0061001311, визнання протиправною та скасування вимоги про сплату недоїмки від 16 липня 2018 року № 0060921311. В обґрунтування позовних вимог платник зазначив про протиправність оскаржуваних рішень, оскільки порушень податкового законодавства про які відповідач зазначає в акті перевірки позивач не допускав. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 16 липня 2018 року № 0060981311, в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 87389,29 грн та застосування штрафних санкцій в розмірі 21847,31 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 16 липня 2018 року № 0060971311, в частині збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 8676,48 грн та застосування штрафних санкцій в розмірі 1820,61 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 16 липня 2018 року № 0060931311 про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 12592,91 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 16 липня 2018 року № 0060951311 про застосування до платника штрафних санкцій у розмірі 2128,50 грн. Визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДФС у Полтавській області від 16 липня 2018 року № 0060941311 про сплату боргу в розмірі 4257,00 грн. Визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДФС у Полтавській області від 16 липня 2018 року № 0060921311 в частині донарахування єдиного внеску в розмірі 73507,48 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 16 липня 2018 року № 006100021311 та прийнято нове рішення, яким ці позовні вимоги задоволено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ГУ ДФС у Полтавській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Мотивуючи касаційну скаргу, відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що апеляційним судом не було повідомлено податковий орган про відкриття апеляційного провадження у справі, про дату, час та місце проведення судового засідання, чим порушено норми процесуального закону та фактично позбавлено відповідача права на участь у засіданні суду й подання відзиву на апеляційну скаргу. Верховний Суд ухвалою від 16 липня 2019 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДФС у Полтавській області. Відзиву на касаційну скаргу від позивача не надійшло, що в силу частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій. 06 грудня 2021 року від Головного управління ДПС у Полтавській області надійшло клопотання про заміну відповідача у справі - ГУ ДФС у Полтавській області на Головне управління ДПС у Полтавській області, у зв`язку з реорганізацією, яке згідно зі статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає задоволенню. Переглянувши судові рішення на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд доходить наступного висновку. Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом восьмим частини третьої статті 129 Конституції України є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Відповідно до пункту шостого частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. За приписами частини першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Відповідно до правил частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За унормуванням частини першої статті 11 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Пунктом 2 частини третьої статті 44 КАС України визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. За приписами частин першої та другої статті 124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою. Відповідно до частини третьої статті 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу. Часом вручення повістки вважається: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частина перша статті 127 КАС України). Статтею 301 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції надсилає копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів учасникам справи разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження у справі. Відповідно до частини другої статті 307 КАС України про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням. Згідно із пунктом 3 частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою. Матеріали справи свідчать, що не погодившись з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року, ГУ ДФС у Полтавській області звернулося до Другого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою. Однак, в ухвалах Другого апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2019 року про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні особою, що подала апеляційну скаргу, та відповідачем у справі зазначено Головне управління ДФС у Харківській області. Як наслідок, в подальшому повістку про розгляд справи 16 квітня 2019 року також надіслано не за адресою відповідача ГУ ДФС у Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Європейська, 4), а до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46). Прийнята за наслідками апеляційного перегляду справи постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року також була надіслана на адресу Головного управління ДФС у Харківській області. З урахуванням викладеного, Суд доходить висновку, що Другим апеляційним адміністративним судом розглянуто дану справу за відсутності відповідача, який не повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання та, при цьому, обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою. Таким чином, відповідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 353 КАС України рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до цього суду. Під час нового розгляду даної справи апеляційному суду необхідно забезпечити рівні права учасників процесу у наданні ними доказів для всебічного, повного дослідження та вивчення усіх обставин справи, необхідних для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Результат розгляду: partial