Рішення адміністративного суду від 2024-02-01 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНП в Івано-Франківській області, Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області та поліцейського СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капрала поліції Данилюка Тараса Дмитровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 24.07.2023 року поліцейським Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капралом поліції Данилюком Т.Д. було винесено постанову серії БАА № 979962 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, а саме, за керування транспортним засобом не маючи такого права, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 3400 грн. штрафу. З даною постановою не згідний, оскільки 24.07.2023 року біля 17. Год. 15 хв. він знаходився в с. Стопчатів Косівського району по вул. Польова і на даній вулиці був припаркований тз «DW404DR» д.н.з. [NUMBER] , який належить йому на праві власності. До нього службовим автомобілем приїхали працівники поліції , не представившись , нічого не пояснили, почали вимагати реєстраційні документи та посвідчення водія. [PERSON] пояснив, що транспортний засіб знаходиться неподалік господарства, а документи за місцем його проживання Після чого вони безпідставно примусили його привезти реєстраційні документи. При винесені постанови його не ознайомлено з правами та не надали право скористатись правовою допомогою. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводився не автоматичному режимі. Копію постанови йому вручили без жодних роз`яснень. Вважає постанову незаконною та винесеною з грубим порушенням його прав, просив її скасувати та стягнути понесені ним судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, та його представник адвокат Боднарук В.В. подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи без участі представника до суду не поступало. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.4 ст.229 КАС України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно вимог ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Відповідно до вимог ст.ст. 287-288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Як було встановлено судом, та видно із копії постанови серії БАА № 979962 від 24.07.2023 року (а.с.5), винесеної капралом поліції\~Данилюком Т.Д Марусяк Ю.М. 24.07.2023 року близько 17.15 год., керував транспортним засобом «DW404DR» д.н.з. [NUMBER] , в c. Стопчатів, по вул. Польовій, Косівського району, Івано-Франківської області, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1 «а» ПДР, в зв`язку із чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 3400 грн. Диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, або за передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. В даному випадку, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за керування транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом. Однак, відповідно до наявної в матеріалах справи не має відомостей про те, що позивач [PERSON] дійсно кервував транспортним засобом «DW404DR» д.н.з. [NUMBER] . Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Частиною другою статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. А відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. На підтвердження правомірності винесення працівником поліції оскаржуваної постанови, відповідач не надав суду ні відзив на позов, ні будь-яких інших доказів того, що [PERSON] порушив вимоги пп. «а» п.2.1 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення оскільки адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ч.1 ст.9 КУпАП. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що наявність самої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, так як містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, отже підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для особи (позивача), що знаходиться у нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень. Як передбачено ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Отже, враховуючи викладене та приймаючи до уваги вимоги ч.3 ст.62 Конституції України, ч.2 ст.77 КАС України, суд приходить до висновку, що відповідач не довів обставин, на підставі яких було винесено оскаржувану постанову і у випадку, який розглядається, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, що тягне за собою закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками\~розгляду справи\~з приводу\~рішень,\~дій чи\~бездіяльності суб`єктів\~владних повноважень\~у справах\~про притягнення\~до адміністративної\~відповідальності місцевий\~загальний суд\~як адміністративний\~має право: 1)\~залишити рішення\~суб`єкта владних\~повноважень без\~змін,\~а позовну\~заяву без\~задоволення; 2)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~надіслати справу\~на новий\~розгляд до\~компетентного органу\~(посадової\~особи); 3)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~закрити справу\~про адміністративне\~правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Таким чином, зважаючи на вищенаведені мотиви, та відсутність будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення [PERSON] вказаного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, суд приходить до переконання про наявність підстав для скасування постанови і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. На підставі наведеного ст.ст. 287, 288, 289 КУпАП, та

Результат розгляду: granted