Рішення адміністративного суду від 2022-06-27 00:00:00+03

Головне управління ДПС у Сумській області (надалі також позивач, ГУ ДПС у Сумській області) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), в якому просило стягнути з [PERSON] податковий борг загальною сумою 69066,58 грн, з них: - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджетної класифікації 11010500) у сумі 32327,68 гривень; - військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код бюджетної класифікації 11011001) у сумі 2228,90 гривень; - адміністративні штрафи та інші санкції (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплено за ГУ ДФС районний рівень) (код бюджетної класифікації 21081103) у сумі 510,00 гривень; - адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів (код бюджетної класифікації 21081500) у сумі 34000,00 гривень. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, \~Головне управління ДПС у Сумській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги \~позивач зазначає, що суд першої інстанції не \~врахував той факт, що податкові повідомлення - рішення та податкові вимоги направлялися контролюючим органом за податковою адресою платника податків з дотриманням умов, визначених п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України. Зазначає про хибність висновку суду першої інстанції про те, що контролюючим органом було пропущено позовну давність при подачі позовної заяви до суду, оскільки не враховано того, що відповідно до п. 52 прим. 2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу, а отже строк давності, визначений ст. 102 ПК України для стягнення податкового боргу в сумі 69 066,58 грн продовжено. За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить врахувати, що строк стягнення нарахованого податкового боргу минув 18.04.2021, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню через сплив строків давності його стягнення. Зазначає, що [PERSON] 09.09.2017 укладено шлюб з громадянином [PERSON] , після чого прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Стосовно твердження позивача, що відповідач як фізична особа-підприємець зобов`язаний вчиняти дії щодо внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вказує, що на час зміни прізвища відповідного обов`язку у відповідача не було у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності 03.01.2017, про що здійснено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд \~апеляційної \~інстанції \~розглядає справу \~в порядку письмового провадження за наявними \~у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Фізичну особу-підприємця [PERSON] внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним номером 3264500743, зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . 03.01.2017 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] , але не знято з обліку (а.с. 5, 6). Як платник податків ФОП [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні ДПС у Сумській області, Недригайлівська ДПІ (Недригайлівський район). У [PERSON] наявна податкова заборгованість у сумі 69066,58 грн, яка виникла 21 травня 2018 року на підставі податкових повідомлень-рішень від 05.05.2018 за № 0030831303, № 0030841303, № 0030851303, № 0030871303, № 0030871303, що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків та податковим розрахунком (а.с. 4). З копій податкових повідомлень-рішень № 0030831303 на суму 24724,25 грн (основний платіж 19\~779,40 грн, штрафна санкція 4\~944,85 грн), № 0030841303 на суму 340 грн (штрафна санкція), № 0030851303 на суму 2 228,9 грн (основний платіж 1\~783,12 грн, штрафна санкція 445 грн), № 0030871303 на суму 510 грн (штрафна санкція), № 0030871303 на суму 34000 грн (адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів) убачається, що вони винесені контролюючим органом 05 травня 2018 року на підставі акта перевірки № 2404/18-28-13-03-15/3264500743/137 від 18.04.2018 (а.с. 7 - 11). Контролюючим органом сформовано та направлено відповідачеві податкові вимоги № 9686-17 від 12.07.2018 та № 9830-17 від 16.07.2018. Посилаючись на те, що відповідач має податковий борг у загальному розмірі 69066,58 грн, позивач звернувся до суду. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що з копій корінців податкових вимог, наданих позивачем, не можна встановити дату їх вручення відповідачу. Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючий орган - ГУ ДПС в Сумській області, пропустив строк, установлений в п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України, а саме - наступні 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу у відповідача, і тому позовні вимоги судом не можуть бути задоволені. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає таке. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (надалі також - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно із пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Як передбачено підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності. Пунктом 42.1 ст.42 ПК України встановлено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті. Згідно з п. 42.2, п. 42.5 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. Форму та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків визначає також Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений Наказом МФУ № 1204 від 28.12.2015 (далі - Порядок № 1204), п. 2 розділу ІІІ також визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному ст. 42 Кодексу. Крім того, більш конкретизовано регламентовані дії посадових осіб внесення інформації про нього до відповідних інформаційних систем контролюючого органу, на основі яких формуються реєстр податкових повідомлень-рішень. Дотримання вищезазначених вимог законодавства є необхідним, оскільки лише при відповідних діях суб`єкта владних повноважень грошове зобов`язання визначене контролюючим органом в податковому повідомленні рішенні набуває статус узгодженого та відповідно при його не сплаті статусу податкового боргу. Виходячи із визначення, наведеного у підпункті 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Отже, грошове зобов`язання, узгоджене відповідно до ПК України, проте не сплачене платником податків у добровільному порядку в строки, визначені законодавством, набуває статусу податкового боргу, з метою стягнення якого контролюючий орган має право звертатись із відповідним позовом до суду. Згідно із пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Загальні строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 ПК України, відповідно до пункту 57.3 якої передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Водночас, абзацом другим пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. Відповідно до вимог пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Згідно із пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті). За правилами пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Відповідно до вимог п.п. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПКУ органи державної податкової служби, окрім іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених ПК України. Судовим розглядом установлено, що 05 травня 2018 року ГУ ДПС у Сумській області на підставі акта перевірки № 2404/18-28-13-03-15/3264500743/137 від 18.04.2018 винесено податкові повідомлення-рішення № 0030831303 на суму 24724,25 грн, № 0030841303 на суму 340 грн, № 0030851303 на суму 2 228,9 грн, № 0030871303 на суму 510 грн, № 0030871303 на суму 34000 грн. Зазначені податкові повідомлення - рішенні направлено [PERSON] засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу: [ADDRESS] . Поштове відправлення повернулося до ГУ ДПС у Сумській області з поштовим повідомленням з відміткою поштового відділення «не вручено» з підстав того, що адресат «вибув в м. Суми». Зазначені податкові повідомлення-рішення платником не оскаржувались, відповідних доказів до матеріалів справи сторонами не надано. Отже, податкове зобов`язання, визначене платнику податків [PERSON] у податкових повідомленнях-рішеннях від 05.05.2018 за № 0030831303 на суму 24724,25 грн, № 0030841303 на суму 340 грн, № 0030851303 на суму 2 228,9 грн, № 0030871303 на суму 510 грн, № 0030871303 на суму 34000 грн., набуло статусу узгодженого та відповідно статусу податкового боргу. У липні 2018 року контролюючим органом сформовано та направлено відповідачеві податкові вимоги № 9686-17 від 12.07.2018 та № 9830-17 від 16.07.2018. Згідно з копією корінця податкової вимоги форми "Ф" № 9686-17 (а.с. 14, зворотній бік) податкова вимога сформована 12.07.2018 на суму 1211,03 грн і виставлена [PERSON] , а не [PERSON] , хоча адреса проживання та ідентифікаційний код не відрізняються. Копією корінця податкової вимоги форми "Ф" № 9830-17 (а.с. 14) підтверджується, що 16.07.2018 [PERSON] виставлена податкова вимога на суму 69747,76 грн, адреса проживання та ідентифікаційний код не відрізняються від [PERSON] . Зазначені податкові вимоги направлено [PERSON] засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу: [ADDRESS] , на підтвердження чого на поштових конвертах містяться відбитки штампу поштового відділення. Поштові відправлення повернулися до ГУ ДПС у Сумській області з довідками відповідного поштового відділення, які містять відмітки про невручення з підстав того, що адресат «вибув в м. Суми» (а.с. 14). Колегія суддів зазначає, що наведені вище положення законодавства дають підстави для висновку, що юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує реалізацію права контролюючого органу на примусове стягнення податкового боргу, у тому числі шляхом звернення до суду, є дотримання таких умов: надіслання платнику податкової вимоги рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи вручення її особисто платнику або його законному чи уповноваженому представникові; сплив строку у 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. За встановлених у цій справі обставин наявності доказів направлення на податкову адресу відповідача податкових вимог "Ф" № 9830-17 від 16.07.2018 та \~№ 9686-17 \~від 12.07.2018 рекомендованими листами з повідомленням про вручення, колегія суддів дійшла висновку, що такі рішення контролюючого органу вважаються належним чином надісланими (врученими) платнику податків, у зв`язку із чим, відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України, у контролюючого органу виникло право на стягнення податкового боргу. В силу приписів ПК України та Порядку № 1204 відомості з таких поштових повідомлень обґрунтовано внесені до відповідних інформаційних систем контролюючого органу, що у подальшому потягло визначення вказаних у податкових вимогах сум як податкового боргу, що стало підставою для звернення контролюючого органу з позовом про їх стягнення. Щодо виставлення податкових вимог на прізвище « [PERSON] », то колегія суддів зазначає таке. [PERSON] 09.09.2017 укладено шлюб з громадянином [PERSON] , після чого прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , копією паспорта громадянина України, наданими відповідачем з апеляційною скаргою. У зв`язку із чим відповідачем подано до Державної податкової інспекції в м.\~Суми ГУ ДФС у Сумській області відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки платника податків, що підтверджується копією картки платника податків від 24.11.2017. Ураховуючи наведене, формування податкових вимог № 9686-17 від 12.07.2018 та № 9830-17 від 16.07.2018 на прізвище « [PERSON] » є правомірним. Щодо висновку суду першої інстанції про те, що контролюючий орган - ГУ ДПС в Сумській області пропустив строк, установлений в п. 102.4 ст. 102 ПК України, оскільки пропустив наступні 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу у відповідача, колегія суддів зазначає таке. Відповідно до п. 102.4. ст. 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 за № 540-IX внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-2, згідно з яким на період з 18 березня 2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. Дію карантину введено Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Водночас, Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 за № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» продовжено дію карантину з 19 грудня 2020 до 28 лютого 2021. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 за № 104 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» продовжено дію карантину до 30.04.2021. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2021 за № 405 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» продовжено дію карантину до 30.06.2021. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 за № 611 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» продовжено дію карантину до 31.08.2021. Отже, пунктом 52-2 підрозділом 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України запроваджено загальне правило, у силу якого протягом дії карантину зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу, зокрема п. 102.4. ст. 102 ПК України. Як установлено судовим розглядом, податкове зобов`язання відповідача на загальну суму 69066,58 грн, визначене податковими повідомленнями-рішеннями від 05 травня 2018 року за № 0030831303, № 0030841303, № 0030851303, № 0030871303, № 0030871303, набуло статусу узгодженого та відповідно статусу податкового боргу у зв`язку з несплатою узгодженого податкового зобов`язання протягом 10 днів з дня вручення податкових повідомлень-рішень у порядку, визначеному приписами п. 42.2, п. 42.5 ст. 42 ПК України. Позовна заява ГУ ДПС в Сумській області подана до суду 20 серпня 2021 року, тобто до закінчення перебігу строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. З урахуванням наведеного, висновок суду першої інстанції про те, що контролюючий орган - ГУ ДПС в Сумській області, пропустив строк, установлений в п. 102.4 ст. 102 ПК України, оскільки пропустив наступні 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу у відповідача, є помилковим. Оскільки в ході апеляційного розгляду встановлено наявність підстав для стягнення податкового боргу зі [PERSON] , колегія суддів дійшла висновку, що вимоги про стягнення спірної заборгованості підлягають задоволенню. Доводи апеляційної скарги приймаються колегією суддів у якості належних. Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням постанови про задоволення позовних вимог. З урахуванням приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Результат розгляду: granted