Рішення адміністративного суду від 2022-05-12 00:00:00+03

14 квітня 2022 року позивач [PERSON] пред`явив позов до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №994110 від 04 квітня 2022 року. Позов обгрунтовано тим, що оскаржуваною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. В постанові зазначено, що 04 квітня 2022 року по вул. С.Бандери в м. Тернополі [PERSON] здійснив проїзд регульованого перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (ґ) ПДР України. Своїми діями водій вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки уповноважена особа не надала належних та допустимих доказів, які б підтвердили склад адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину [PERSON] , оскільки зазначеного правопорушення він не вчиняв. З цих підстав позивач просив скасувати зазначену постанову і закрити провадження у справі. Ухвалою судді від 19 квітня 2022 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 12 травня 2022 року на 16 годині 30 хвилин. 05 травня 2022 року представник відповідача подала відзив на позов, зміст якого зводиться до того, що згідно з оскаржуваною постановою 04 квітня 2022 року о 20 год. 50 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «DAEWOO LANOS», державний номерний знак [NUMBER] , проїхав регульоване перехрестя на сигнал світлофора, що забороняє рух (жовтий), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зазначеними діями позивач не дотримався встановлених вимог Закону України «Про дорожній рух» та Правил дорожнього руху України, за що працівниками поліції, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», позивача було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, в межах наданих законом повноважень. Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позову та зазначила, що додаткові пояснення, доводи та заперечення будуть надані представником відповідача безпосередньо у судовому засіданні. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що він проїжджав на зелений сигнал світлофору, а автомобіль патрульної поліції був через три машини позаду нього, відтак твердження працівників поліції про те, що він проїхав на жовтий сигнал світлофору, не відповідають дійсним обставинам, оскільки він здійснив проїзд перехрестя на зелений сигнал. Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Кондрат Л.Р. у судовому засідання просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №994110 від 04 квітня 2022 року, складеною інспектором УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції Чабаном В.В., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Як убачається з наданої позивачем копії зазначеної постанови, 04 квітня 2022 року о 20 год. 50 хв. по вул. С.Бандери в м. Тернополі водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «DAEWOO LANOS», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив проїзд регульованого перехрестя на забороняючий «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (ґ) ПДР України. В постанові зазначено, що до неї додається відео з нагрудної відеокамери 475251. Однак, ні до відзиву, ні безпосередньо в судовому засіданні представником відповідача зазначений відеозапис долучено не було. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позову з таких мотивів. Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. Згідно з п. 8.7.3 (ґ) ПДР України сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Як зазначив позивач у судовому засіданні, він проїжджав перехрестя на зелений сигнал світлофора. На спростування зазначено представником відповідача було надано лише відзив, зміст якого зводиться до цитування спірної постанови та норм чинного законодавства. В судовому засіданні представник відповідача лише підтримала відзив на позов. Додаткових пояснень, заперечень чи доказів не надала. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно ст.\~245\~Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Положеннями ст. 129 Конституції України проголошено основні засади здійснення судочинства, серед яких змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до\~статті 251\~КУпАП доказами\~в справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~є будь-які\~фактичні дані,\~на основі\~яких у\~визначеному законом\~порядку орган\~(посадова\~особа)\~встановлює наявність\~чи відсутність\~адміністративного правопорушення,\~винність даної\~особи в\~його вчиненні\~та інші\~обставини,\~що мають\~значення для\~правильного вирішення\~справи.\~Ці дані\~встановлюються протоколом\~про адміністративне\~правопорушення,\~поясненнями особи,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~потерпілих,\~свідків,\~висновком експерта,\~речовими доказами,\~показаннями технічних\~приладів та\~технічних засобів,\~що мають\~функції фото-\~і кінозйомки,\~відеозапису,\~у тому\~числі тими,\~що використовуються\~особою,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~або свідками,\~а також\~працюючими в\~автоматичному режимі,\~чи засобів\~фото-\~і кінозйомки,\~відеозапису,\~у тому\~числі тими,\~що використовуються\~особою,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~або свідками,\~а також\~працюючими в\~автоматичному режимі\~або в\~режимі фотозйомки\~(відеозапису),\~які використовуються\~при нагляді\~за виконанням\~правил,\~норм і\~стандартів,\~що стосуються\~забезпечення безпеки\~дорожнього руху,\~безпеки на\~автомобільному транспорті\~та паркування\~транспортних засобів,\~актом огляду\~та тимчасового\~затримання транспортного\~засобу,\~протоколом про\~вилучення речей\~і документів,\~а також\~іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 ст. 7 КУпАП). Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення (проступку), яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Отже, сама по собі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення є, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. В оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додається відео з нагрудної відеокамери 475251. Однак, цього відеозапису представником відповідача надано не було. Відповідно до ч. 2 статті 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною 2 статті 2\~Кодексу адміністративного\~судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. За вказаних обставин, беручи до уваги, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, який доказів правомірності оскаржуваної постанови, зокрема відеозапису, про який зазначено в постанові, не надав, суд вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №994110 від 04 квітня 2022 року неправомірною. Відповідно до\~вимог ч.\~3\~ст.\~286\~КАС України\~за наслідками\~розгляду справи\~з приводу\~рішень,\~дій чи\~бездіяльності суб`єктів\~владних повноважень\~у справах\~про притягнення\~до адміністративної\~відповідальності місцевий\~загальний суд\~як адміністративний\~має право: 1)\~залишити рішення\~суб`єкта владних\~повноважень без\~змін,\~а позовну\~заяву без\~задоволення; 2)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~надіслати справу\~на новий\~розгляд до\~компетентного органу\~(посадової\~особи); 3)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~закрити справу\~про адміністративне\~правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. З урахуванням конкретних обставин справи, встановлених під час судового розгляду, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для скасування постанови про притягнення на [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і закриття справи про адміністративне правопорушення. Також відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесений судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted