Рішення адміністративного суду від 2022-08-09 00:00:00+03

[PERSON] звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи період праці з 30.06.1987 по 12.07.1991 на вугільній шахті Юний Комунар виробничого об`єднання Орджонікідзевугілля Міністерства вугільної промисловості СРСР та здійснити нарахування пенсії позивачу по віку на пільгових умовах відповідно до ст.1 та ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці і зробити перерахунок пенсії з 24.05.2017 року. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо належного розгляду заяви [PERSON] від 10.07.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області розглянути заяву [PERSON] про призначення пенсії від 10.07.2020 та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення на підставі вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Рішення мотивоване тим, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо належного розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 10.07.2020, оскільки не прийнято за результатами її розгляду жодного рішення. Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у його трудовій книжці є всі відповідні записи, які підтверджують його пільговий стаж роботи. Вимога щодо надання ним уточнюючої довідки у зв`язку з відсутністю в трудовій книжці запису про те, що він працював на підземних роботах повний робочий день і відмова у зарахуванні підземного стажу на шахті «Юний Комунар» до пільгового стажу є безпідставною. При цьому зазначає, що він не може надати уточнюючої довідки з незалежних від нього обставин. Також, не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскільки позивачем не було подано заяви встановлено зразка, яка передбачена Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, то у відповідача не було правових підстав та обов`язку приймати відповідне рішення про перерахунок пенсії позивачу чи про відмову у такому перерахунку. Також, зазначає, що судом у резолютивній частині оскаржуваного рішення зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області розглянути заяву [PERSON] про призначення пенсії від 10.07.2020, однак 10.07.2020 позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії, а не її призначення. Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому заперечив щодо доводів апелянта та просив залишити рішення суду без змін. В зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України). Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 10.07.2020 [PERSON] звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою відповідно до якої просив зарахувати до пільгового стажу період роботи під землею на вугільній шахті «Юний Комунар» виробничого об`єднання «Орджонікідзевугілля» із 30.06.1987 по 12.07.1991 (4 роки і 12 днів) по професії гірничого робітника очисного забою 5 розряду підземного та встановити пенсію на пільгових умовах і здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідно до пільгового страхового стажу роботи на підземних роботах в шкідливих і в особливо тяжких умовах праці, який складає більше 15 років з моменту виходу на пенсію тобто з 24.05.2017. Листом від 21.07.2020 № 4871-5300/С-02/8-1300/20 повідомлено позивача про те, що пенсія призначена згідно поданих документів, обчислена та виплачується на підставі норм чинного законодавства. Також, зазначено, що записи трудової книжки не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме в назві посади не зазначено зайнятості повного робочого дня на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та не зазначено як здійснювалась оплата праці робітників під час навчання, що є основною умовою для зарахування пільгового стажу, а також записи зроблені без посилань на дату, номер та найменування відповідних документів. При долученні уточнюючої довідки про пільговий характер роботи стаж буде переглянуто і проведено відповідний перерахунок. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Згідно з статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли вста-новленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; Відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року. Відповідно до частини першої статті 44 Закону №\~ 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. З урахуванням наведеного, рішення про перерахунок чи про відмову в перерахунку пенсії повинно бути оформлене розпорядчим індивідуальним правовим актом рішенням/розпорядженням начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Як зазначив суд першої інстанції, за наслідками розгляду заяви позивача від 10.07.2020 про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідачем не прийнято жодного рішення у розумінні частини п`ятої статті 45 Закону №\~ 1058-IV. Так, як слідує з матеріалів справи, листом від 21.07.2020 № 4871-5300/С-02/8-1300/20 повідомлено позивача про те, що пенсія призначена згідно поданих документів, обчислена та виплачується на підставі норм чинного законодавства. Зазначено, що записи трудової книжки не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме в назві посади не зазначено зайнятості повного робочого дня на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та не зазначено як здійснювалась оплата праці робітників під час навчання, що є основною умовою для зарахування пільгового стажу, а також записи зроблені без посилань на дату, номер та найменування відповідних документів. При долученні уточнюючої довідки про пільговий характер роботи стаж буде переглянуто і проведено відповідний перерахунок. Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що з огляду на неприйняття відповідачем жодного із рішень, які передбачені у частині 5 статті 45 Закону № 1058-IV, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо належного розгляду заяви [PERSON] . Разом з тим, з врахуванням змісту листа-відповіді від 21.07.2020 № 4871-5300/С-02/8-1300/20, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637). Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий \~стаж \~не \~збереглися, підтвердження \~трудового \~стажу \~здійснюється \~органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №637) Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Отже, за змістом пунктів 2-3 Порядку №637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків, а за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли \~в \~трудовій \~книжці \~відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових \~умовах \~або за вислугу \~років, \~установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального \~\~трудового стажу \~приймаються уточнюючі \~\~довідки \~\~підприємств, \~установ, \~організацій \~або \~їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; \~професія або посада; \~характер виконуваної роботи; розділ, \~підрозділ, \~пункт, \~найменування \~списків \~або їх номери, куди \~включається \~цей \~період \~роботи; первинні документи за час \~\~виконання \~роботи, \~на \~підставі \~яких \~видана \~зазначена довідка. При цьому, як слідує з доводів позивача, він не може надати уточнюючу довідку з незалежних від нього обставин, а саме, у зв`язку з тим, з тим, що вугільна шахта «Юний Комунар» виробничого об`єднання «Орджонікідзевугілля» знаходиться на тимчасово окупованій території. Слід зазначити, що право особи на соціальний захист не може ставитись в залежність від існування конкретного документу. При цьому, збереження таких відомостей не може контролюватись пенсіонером, відповідно, на нього не повинна покладатись відповідальність за їх відсутність. Так, відсутність у позивача можливості отримання уточнюючої довідки не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав. Водночас, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар. Щодо доводів відповідача, що позивачем не було подано заяви встановлено зразка, відповідно, були відсутні правові підстави та обов`язок приймати відповідне рішення про перерахунок пенсії позивачу чи про відмову у такому перерахунку, суд вважає такі безпідставними, оскільки зміст заяви позивача дає змогу оцінити намір заявника. Водночас, відповідь пенсійного органу не містить інформації, що саме неналежна форма заяви була підставою для неприйняття відповідного рішення. Також, оскільки 10.07.2020 позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії, а не її призначення, суд першої інстанції припустився помилки, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області розглянути заяву [PERSON] про призначення пенсії від 10.07.2020, а не її перерахунок. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області розглянути заяву [PERSON] про перерахунок пенсії від 10.07.2020 та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення на підставі вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, з урахуванням висновків, викладених в постанові суду. Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення слід змінити з урахуванням вищевикладеного обґрунтування, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Результат розгляду: partial