Рішення адміністративного суду від 2023-02-28 00:00:00+02

позивач звернувся до суду з позовом до Муніципальної інспекції Житомирської міської ради про скасування постанови. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 грудня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. 24 лютого 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів. 28 лютого 2023 року до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що інспектором з паркування муніципальної інспекції Житомирської міської ради Кирилюком Д.В. 01.12.2021 о 12 год 11 хв було виявлено та зафіксовано у напівавтоматичному режимі транспортний засіб з реєстраційним номером [NUMBER] , який здійснив зупинку у зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено" по вул. Театральній, а саме в районі будинку, 8, чим порушив п.п.3.34 п.3 розділу 33 Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, відповідальність, за яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП. Факт порушення п.п.3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху було зафіксовано технічним засобом (планшетом) LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K 80V2 із заводським номером ЕМ18521200080, який має експертний висновок Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, який видано 24.12.2020 року з терміном дії до 24.12.2023 року та сертифікат відповідності Державного підприємства "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту споживачів", який видано 27.05.2021 року. Відповідно до вимог ст.279-1 КУпАП за матеріалами фотофіксації 01.12.2021 інспектором з паркування муніципальної інспекції складено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІЖ №00011087, яке було залишено на лобовому склі транспортного засобу [NUMBER] . У результаті отриманої інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів встановлено, що відповідальною особою, за якою зареєстровано транспортний засіб з державним реєстраційним [NUMBER] , є власник такого транспортного засобу [PERSON] 22.12.2021 інспектором з паркування муніципальної інспекції Житомирської міської ради відносно [PERSON] винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №409519287 до повідомлення серії ІЖ №00011087 від 01.12.2021 року та направлено рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації фізичної особи. Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне. Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП. Відповідно до ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону. Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Так, ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Пунктом 3.34 розділу 33 ПДР України, знак "Зупинку заборонено", передбачено, що забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Суд зауважує, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі. Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів. Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. З матеріалів справи слідує, що відповідачем до відзиву на позовну заяву додано фотознімки на яких зафіксований автомобіль марки Хюндай Соната номерний знак [NUMBER] на узбіччі дороги, однак вони не підтверджують факту зупинки автомобіля саме в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», тобто, не підтверджують наявність складу адміністративного правопорушення в діях [PERSON] . Більше того, відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу надано фотознімок дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», проте, суд не приймає вказаний фотознімок, як доказ вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, оскільки останній не можливо ідентифікувати із місцем зупинки транспортного засобу позивача. З огляду на вищезазначені докази, колегія суддів приходить до висновку, що вказані фотознімки не дають можливість достовірно встановити факт зупинки автомобіля саме в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Отже, фотознімки які містяться в матеріалах справи не підтверджують вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Інших належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача відповідач не надав. Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами спростовується наявність складу адміністративного порушення у діях позивача, які визначені у постанові інспектора та відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. У зв`язку з чим, колегія \~суддів приходить до висновку, що постанова серії ІЖ №00011087 від 21.12.2021 року є протиправною та підлягає скасуванню. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного питання помилково дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову. Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Результат розгляду: granted