Рішення адміністративного суду від 2022-01-18 00:00:00+02

26.01.2021 Головне управління Держпродспоживслужби у м. Києві звернулось до суду з позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва", яким просили: - стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» в судовому порядку суму штрафу згідно з рішенням №2 від 18 квітня 2019 року та рішенням №6 від 30 травня 2019 року у розмірі 53261,55 грн. до державного бюджету України. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскільки Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» добровільно не було сплачено суму штрафу, визначені рішеннями №2 від 18 квітня 2019 року та №6 від 30 травня 2019 року про накладення на Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» штрафу за порушення законодавства про формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, то вказаний штраф підлягає стягненню у судовому порядку. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2021 р. адміністративний позов задоволено повністю. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач доказів погашення суми штрафів до суду не надав, докази скасування у судовому порядку вказаних рішень про накладення штрафу за порушення законодавства в матеріалах справи відсутні, сума штрафу є узгодженою, відтак, позовні вимоги Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про стягнення штрафу за порушення законодавства про рекламу є обгрунтованими. Відповідач, не погоджуючись з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» не наділене статутними повноваженнями щодо порядку формування, встановлення та затвердження цін (тарифів) на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, оскільки ці повноваження законодавчо віднесені до відання органів місцевого самоврядування, тому на їх думку рішення про накладення штрафів є протиправними. Крім того, вважають, що суд першої інстанції не врахував прийняття рішень №2 від 18 квітня 2019 року та №6 від 30 травня 2019 року про накладення на Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» штрафу поза межами встановленого строку та те, що з даним позовом відповідач також звернувся з пропуском строку. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримано висновки суду першої інстанції. Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на підставі колективного звернення мешканців будинку [ADDRESS] , що надійшло листом Антимонопольного комітету України від 26 жовтня 2019 року №128- 29.1/10-14297, Погодження Державної регуляторної служби України від 16 листопада 2018 року №11129, Головним управлінням видано Наказ про проведення позапланового заходу (перевірки) від 23 листопада 2018 року №4874, направлення на проведення заходу від 23 листопада 2018 року №4486. За наслідками перевірки Головним управлінням складено Акт перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 07 грудня 2018 року №4874-10, у якому було зафіксовано порушення вимог пункту 7 «Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869, а саме: - пункт 4 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначає прибудинкову територію як територію навколо багатоквартирного будинку, визначену на підставі відповідної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку; - багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] обліковується за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», загальна площа прибудинкової території будинку складає 6295,65 м2; - до складової розрахунку тарифу на прибудинкову територію та на прибирання та вивезення снігу, посипання частини, прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протипожежними сумішами було включено площу в розмірі 1120 м2 вуличного тротуару, який закріплено на праві повного господарського відання КП «Шляхоексплуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва на підставі наказу Головного управління з питань майна від 21 лютого 2002 року №23. Всього загальна сума надлишкового нарахування власнику квартири [ADDRESS] за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій складає 884,51 грн. На підставі виявлених порушень Головним управлінням прийнято Рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій застосування державних регульованих цін від 30 травня 2019 року №6 та вирішено застосувати до Комунального підприємства КП Шевченківського району м. Києва штраф у розмірі 100% необгрунтовано одержаної виручки, а саме: 49 861,55 грн. Разом з тим, Головним управлінням винесено Припис від 07 грудня 2018 року № 26 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін. На підставі Припису Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 07 грудня 2018 року №26 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін, Головним управлінням видано Наказ про проведення позапланового заходу (перевірку) від 06 березня 2019 року №1221, направлення на проведення заходу від 06 березня 2019 року №1012 (яке отримано відповідачем 18 березня 2019 року), у термін з 18 березня 2019 року по 29 березня 2019 року. Предметом перевірки був стан виконання КП Шевченківського району м. Києва Припису від 07 грудня 2018 року №26. За результатами проведеної Головним управлінням позапланової перевірки було складено Акт №1221-10-1012 від 21 березня 2019 року з детальним описом виявленого порушення, а саме: - невиконання вимог Припису №26 від 07 грудня 2018 року Головного управління щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування цін і тарифів в частині нарахування споживачам плати за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» - чим було порушено вимоги пункту 1 статті 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення». Таким чином, перевіркою встановлено невиконання вимог Припису Головного управління №26 від 07 грудня 2018 року. На підставі вищевикладеного Головним управління стосовно відповідача винесено Рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 18 квітня 2019 року № 2, відповідно до якого Головним управлінням вирішено застосувати до КП Шевченківського району м. Києва - штраф у розмірі 3400 грн. 00коп. Правомірність застосування до відповідача штрафних санкцій згаданими вище рішеннями позивача була предметом судового розгляду, за наслідками якого судом визнано рішення такими, що відповідають нормам чинного законодавства, зокрема, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2020 року у справі № 640/12008/19, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року. В зв`язку з несплатою відповідачем суми штрафу у добровільному порядку, позивач звернувся з даним позовом до суду. Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними. Разом з тим відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі № 640/2053/21 до набрання законної сили рішенням у справі № 640/19334/19, вмотивоване тим, що оскаржують рішення у цій справі у касаційній інстанції. Однак, відповідно до ч.1 ст.325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Отже, з огляду на те, що Шостим апеляційним судом постанову у справі № 640/19334/19 прийнято 08 липня 2020 року, тобто рішення у справі № 640/19334/19 набрало чинності, тому підстави для зупинення провадження у справі № 640/2053/21 відсутні. З огляду на викладене, колегія суддів вважає клопотання про зупинення провадження не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне. Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулює Закон України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII (далі - Закон № 1023-XII). Відповідно до приписів пунктів 1, 13 частини першої статті 26 Закону України № 1023-XII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право давати суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. На відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності поширюється дія Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон № 877-V). З огляду на приписи частин першої, другої, п`ятої статті 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення). За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який, у відповідності до приписів частини шостої статті 7 Закону № 877-V повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю). На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу (частина сьома статті 7 Закону № 877-V). Припис, згідно із частиною восьмою статті 7 Закону № 877-V, є обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 № 1177 затверджений Порядок накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів, який визначає процедуру накладення стягнень уповноваженими особами Держпродспоживслужби та її територіальних органів з суб`єктів господарювання - підприємств, установ, організацій (їх філій, представництв, відділень) незалежно від форми власності, іноземних юридичних осіб (їх філій, представництв, відділень) і фізичних осіб - підприємців, що провадять господарську діяльність на території України, за порушення законодавства про захист прав споживачів (далі - Порядок). Відповідно до пунктів 2-4 Порядку на суб`єктів господарювання накладається стягнення у вигляді штрафу відповідно до статті 23 Закону № 1023-XII; накладати на суб`єктів господарювання штрафи, передбачені пунктом 2 цього Порядку, мають право Голова Держпродспоживслужби, його заступники, начальники територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники у межах їх компетенції; рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб`єкта господарювання та інших матеріалів, пов`язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Порядку, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономрозвитку. Питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб`єкта господарювання. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб`єкта господарювання про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (пункти 3, 4 Порядку). Згідно із положеннями статті 1 Закону № 1023-XII під продукцією розуміється будь-який виріб (товар), роботу чи послугу, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. При цьому, послуга являє собою діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію або продавця (у випадках, визначених Законом України «Про електронну комерцію») - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (пункт 7 частини першої статті 23 Закону № 1023-XII). З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду даної справи № 640/2053/21 є стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, а саме: добровільно не сплаченої суми штрафу за Рішенням№ 2 від 18.04.2019 року та Рішенням №6 від 30.05.2019 року від 30.08.2019 року. Проте, всі доводи апелянта зводяться до незгоди з Рішеннями №2 від 18.05.2019 року та № 6 від 30.05.2019 року. Проте, як вірно вже було встановлено судом першої інстанції, що правомірність прийняття рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, було предметом розгляду іншої справи №640/12008/19, за наслідками якого судом визнано рішення такими, що відповідають нормам чинного законодавства, зокрема, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2020 року у справі № 640/12008/19, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року. Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, обставини встановлені у справі №640/12008/19, в силу приписів ст. 78 КАС України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої вони встановлені. Таким чином, Рішення № 2 від 18.04.2019 року та Рішення №6 від 30.05.2019 року від 30.08.2019 року визнано судом правомірним та таким, що підлягають виконанню, відтак не заслуговують на увагу доводи відповідача в цій частині, оскільки при розгляді даної справи судом не надається оцінка правомірності винесеного Головним управлінням Рішення№ 2 від 18.04.2019 року та Рішенням №6 від 30.05.2019 року. Враховуючи викладене та зважаючи на той факт, що відповідач доказів погашення суми штрафів до суду не надав, докази скасування у судовому порядку вказаних рішень про накладення штрафу за порушення законодавства в матеріалах справи відсутні, отже сума штрафу є узгодженою, тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про стягнення штрафу за порушення законодавства про рекламу підлягають задоволенню. Разом з тим, колегія суддів також не погоджується із доводами апеляційної скарги щодо пропущення позивачем строку звернення до суду, з огляду на наступне. Відповідач оскаржив рішення № 2 від 18.04.2019 року та рішення №6 від 30.05.2019 року винесеним Головним управлінням Відповідач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва. 12 червня 2020 року Окружним адміністративним судом міста Києва було винесено Рішення, яким в задоволенні адміністративного позову Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» - відмовлено повністю. 30 жовтня 2020 року Шостим апеляційним адміністративним судом було винесено постанову, якою апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2020 року залишено без змін. Відповідно до статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Так, право на звернення суб`єкта владних повноважень до суду із позовом про стягнення штрафу, який ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, може були реалізоване лише після закінчення тримісячного строку або в іншому випадку після оскарження рішення в судовому порядку, а саме з дати прийняття Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 30 жовтня 2020 року. Отже, останнім днем для звернення суб`єкта владних повноважень до адміністративного суду щодо стягнення суми штрафу є 30 січня 2021 року, а звернення до суду мало місце 26 січня 2021 року, тобто в межах строку звернення до суду, що було правильно визначено судом першої інстанції. Всі інші доводи апелянта також не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають. Повне судове рішення складено 21.01.2022 року.

Результат розгляду: denied