Рішення адміністративного суду від 2022-07-19 00:00:00+03

Товариство з обмеженою відповідальністю «Джи Ті Лоджистік» (далі - позивач, ТОВ «Джи Ті Лоджистік») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14 січня 2020 року № 0000193207, № 0000203207. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено. Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Головне управління ДПС у м. Києві звернулось до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 05 липня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишив без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року - без змін. 08 лютого 2022 року позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому представник товариства просив витрати по сплаті адвокатських послуг покласти на відповідача та зазначив, що докази понесених витрат будуть надані в суд додатково. 06 липня 2022 року представником позивача подано клопотання про долучення доказів понесених судових витрат, до якого приєднано виписку по рахунку та акт наданих послуг. Дослідивши подані позивачем документи, колегія суддів вважає, що є підстави для ухвалення додаткової постанови. Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції при прийнятті постанови від 05 липня 2022 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги. При цьому, позивач до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про подання доказів понесених витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідно до ч. 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ч. ч. 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Приписи ч. 3 статті 134 КАС України визначають, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому в силу положень ч. 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ч. 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем ТОВ «Джи Ті Лоджистік» (надалі - Замовник) та адвокатом Маловічко Іриною Віталіївною, яка здійснює індивідуальну адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 787/10, виданого Київською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 19 жовтня 2018 року (надалі - Адвокат), укладено Договір про надання правової допомоги від 03 січня 2021 року №1/21, відповідно до якого замовник доручив, а Адвокат взяв на себе зобов`язання надавати Замовнику правову допомогу у формі, в обсязі та на умовах, передбачених Договором, в порядку встановленому чинним законодавством України. Замовником та Виконавцем складено Акт виконання-прийняття послуг, наданих відповідно до договору про надання правової допомоги № 1/21 від 05 липня 2022 року про те, що Виконавець надав, а Замовник прийняв послуги на суму 12 000,00 згідно розрахунку витрат на правову допомогу, а саме: збір матеріалів, складання відзиву до апеляційної скарни 5000,00 грн; підготовка, складання та направлення відзиву відповідачу 1000,00 грн; підготовка, складання та направлення додаткових пояснень по суті справи 1000,00 грн; юридичний аналіз спірної ситуації, надання консультацій та роз`яснень, вивчення судової практики Верховного Суду у подібних справах та встановлення правових висновків, які можуть бути застосовані у даному спорі 2000,00 грн; представництво інтересів клієнта в суді (участь в судових засіданнях) 3000,00 грн. Згідно копії виписки по рахунку ФОП [PERSON] за період з 01 липня 2022 року по 05 липня 2022 року ТОВ «Джи Ті Лоджистік» було оплачено за юридичні послуги згідно Договору про надання правової допомоги від 03 січня 2021 року №1/21 кошти у розмірі 12000,00 грн. У додатковій постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року по справі №926/1795/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на певних критеріях, які суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Тобто, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подавав. Судом проаналізовано зміст наданих позивачем документів щодо підтвердження обґрунтованості заявленого розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та визначено, що надані позивачем докази свідчать про відповідність заявленої до стягнення суми витрат встановленим ч. 5 статті 134 КАС України критеріям з огляду на складність, об`єм справи, а також суму платежу, визначену в оскаржуваному рішенні. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). Колегія суддів враховує ціну позову у справі, затрачений час в ході розгляду справи на підготовку документів, а також враховує інший витрачений адвокатом час під час надання позивачу правничої допомоги і доходить висновку, що вказана сума витрат є співмірною з наданою по справі правничою допомогою. З урахуванням наведеного судова колегія дійшла висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Джи Ті Лоджистік» судових витрат у розмірі 12 000,00 грн., понесення позивачем яких підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а їх розмір видається пропорційним та обґрунтованим.

Результат розгляду: granted