Рішення адміністративного суду від 2022-06-20 00:00:00+03

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач, [PERSON] , звернувся 30.12.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просив: - визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у перерахунку [PERSON] пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, оформленої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» від 26.08.2021 №33/24/С-4543; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати пенсійний стаж з врахування часу перебування позивача в групі обмежених військ СРСР в ДРА згідно з записом військового квитка СРСР виданого на ім`я позивача здійсненого на сторінці 7 п.18, де зазначено, що позивач перебував у військових діях з 24 березня 1982 року по 20серпня 1982 рік; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати пенсійний стаж з врахуванням посвідчення інваліда 3-ї групи згідно з довідкою до акту огляду медико-санітарною експертною комісією серії 12ААБ за №222531 [PERSON] , [INFO] комісією МСЕК при огляді 01.04.2019; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати і виплатити [PERSON] пенсію з 01.12.2019 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262 з урахуванням постанови №704 та включенням в грошове забезпечення, з якого здійснюється перерахунок пенсії, оформленого Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» від 26.08.2021 333/24/с-4543 з урахування раніше виплачених сум без обмеження її максимального розміру. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 року позов залишено без руху, встановлено 10-ти денний строк для усунення недоліків позову шляхом надання доказів звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання відповідача перерахувати пенсійний стаж з врахуванням часу перебування позивача в групі обмежених військ СРСР в ДРА з 24.03.1982 по 20.08.1982 (а.с. 17-19). На виконання Ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 року позов залишено без руху, позивачем подана заява про усунення недоліків позову, згідно якої просить поновити строк на оскарження дій відповідача щодо перерахунку пенсійного стажу з врахуванням посвідчення інваліда 3 групи та врахуванням часу перебування позивача в групі обмежених військ СРСР в ДРА згідно з записом військового квитка СРСР, де зазначено, що позивач перебував у військових діях з 24 березня 1982 року по 20 серпня 1982 рік. Позивач посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №9901/348/19 від 08.12.2021 (а.с. 22-24). Також позивачем подана заява про поновлення строку на оскарження, позивач просив поновити строк на оскарження дій ГУ ПФУ у Дніпропетровській області про зобов`язання перерахувати пенсійний стаж з врахуванням часу перебування в групі обмежених військ СРСР в ДРА згідно з записом військового квитка СРСР, де зазначено, що позивач перебував у військових діях з 24 березня 1982 року по 20 серпня 1982 рік та з вказуванням посвідчення інваліда 3 групи (а.с. 27-28). Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 року клопотання [PERSON] про поновлення строку - залишено без задоволення (а.с. 30-33). Повернуто позовну заяву [PERSON] до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині позовних вимог про: - зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати пенсійний стаж з врахуванням часу перебування позивача в групі обмежених військ СРСР в ДРА згідно з записом військового квитка СРСР виданого на ім`я позивача здійсненого на сторінці 7 п.18, де зазначено, що позивач перебував у військових діях з 24 березня 1982 року по 20 серпня 1982 рік; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати пенсійний стаж з врахуванням посвідчення інваліда 3-ї групи згідно з довідкою до акту огляду медико-санітарної експертної комісії серії 12 ААБ за №222531 [PERSON] [INFO] комісією МСЕК при огляді 01.04.2019. Ухвала суду першої інстанції від 24.01.2022 року мотивована тим, що пенсія є щомісячним \~періодичним платежем, яку позивач отримує щомісячно, а тому в будь-якому разі її розмір та зміна сум платежів (у разі настання певних обставин) відомі особі, яка отримує пенсійні виплати, тому суд не визнав поважними причинами пропуску строку обставини, наведені в обґрунтування клопотання про поновлення строку, відтак дійшов висновку, що в частині позовних вимог позовна заява підлягає поверненню позивачу. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 24.01.2022 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести постанову, якою поновити строк в частині зазначених позовних вимог. Вказує, що лише 25.12.2021 року позивач отримав виписку №316-20.12.2021 і йому стало відомо про те, що довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією не долучено до матеріалів його пенсійної справи. Зазначає, що вважав, що дані документи залучені до його пенсійної справи працівниками Пенсійного фонду України. Вважає, що має право на перерахунок пенсії з врахуванням пільгового стажу. Оскільки до вислуги років проходження служби в МВС України не враховано стаж проходження служби в ДРА з 24.03.1982 року по 20.08.1982, то вважає, що має право на захист своїх прав при перерахунку пенсії. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 24.01.2022 року та здійснити перерахунок пенсії. \~\~\~\~\~\~ Також, 16.06.2022 позивачем до суду апеляційної інстанції подано клопотання про розгляд справи за його участі. Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 2. ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини 1 статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду першої інстанції, зазначеної в п. 3 ч.1 ст. 294 КАС України (повернення заяви в частині позовних вимог позивачеві), колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції необхідно здійснити без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про апеляційний розгляд справи \~в судовому засіданні за його участю. Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції від 24.01.2022 року в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного. Верховний Суд в постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17 на підставі аналізу положення ч. 1 ст. 122 КАС України у системному зв`язку з положенням ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком та незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом. Такий висновок ґрунтується на тому, що право особи на отримання пенсії є безумовним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань у соціальній сфері. Системний аналіз даної статті дає підстави дійти висновку, що, за загальним правилом, не існує строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини відповідного суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 164/1904/14-ц, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017), від 19 березня 2019 року у справі № 806/1952/18 та 29 листопада 2019 року у справа №608/957/16-а. Крім того, такий само підхід стосовно відсутності строкового обмеження стосовно соціального захисту особи був застосований Верховним Судом у постанові від 21 січня 2020 року у справі № 824/77/17-а за позовом фізичної особи до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання незаконним рішення про відмову у задоволенні заяви та зобов`язання визнати ветераном органів внутрішніх справ на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та надати статус «Ветеран органів внутрішніх справ». Як зазначено у постанові Верховного Суду від 8 серпня 2019 року у справі № 646/7115/17, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про поновлення виплати пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, неправомірним є застосування органами пенсійного фонду формальних обмежень (застосування наслідків пропущення строку звернення до суду та залишення позовних вимог без розгляду). Крім того, згідно з позицією, висловленою у постанові від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 (провадження № 11-806апп18, яке було передано на розгляд Касаційним адміністративним судом у зв`язку з необхідністю відступити від правового висновку Верховного Суду України) Велика Палата Верховного Суду відхилила доводи скаржника (орган Пенсійного фонду) про наявність підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позовної давності, оскільки відповідно до частини 1 статті 99 КАС (у редакції, чинній до 15.12.2017) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами; для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 цієї статті КАС). Велика Палата Верховного Суду зробила такий висновок: зважаючи на те, що позивач на час призначення йому пенсії мав право на включення до складу його грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отримуваної ним щомісячної додаткової грошової винагороди, а управління Пенсійного фонду України протиправно відмовило у проведенні перерахунку розміру пенсії, позовні вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати розмір пенсії позивача підлягають задоволенню без обмеження строком. Згідно з позицією, яка сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 676/1557/16-ц (провадження № 14-197цс19), у випадку встановлення судовим рішенням факту неналежного виконання органами Пенсійного фонду України своїх обов`язків щодо нарахування та виплати пенсії відповідний перерахунок здійснюється за весь попередній період, а не з часу набрання законної сили судовим рішенням (строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає). Як зазначено у рішенні у зразковій справі про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі від 3 травня 2018 року у справі № 805/402/18 (залишено без змін Великою Палатою Верховного Суду постановою від 4 вересня 2018 року (провадження № 11-644асі18), КАС України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав, водночас відносини щодо строків звернення до адміністративного суду регулюються не тільки нормами КАС України, а й іншими законами України. Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, \~строки та порядок перерахунку пенсій є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до ч. 2 ст. 46 якого нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком; необхідними умовами застосування наведеної норми адміністративними судами є: 1) факт нарахування сум пенсій за минулий час, що підтверджується відповідними доказами; 2) доведеність вини пенсійного органу - наявність протиправних дій або протиправної бездіяльності, наслідками яких є невиплата сум пенсій. Крім того, позиція висловлена Верховним Судом у зразковій адміністративній справі №820/6514/17 від 15 лютого 2018 року, яке набрало законної сили, полягає у такому: у ході розгляду справи встановлено, що перерахунок розміру пенсії позивачу був непроведений з 1 січня 2016 року саме з вини державних органів, на яких покладено обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу, а тому право позивача щодо перерахунку пенсії з 1 січня 2016 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-чим. Враховуючи те, що пенсія за своєю правовою природою є основним джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним ст. 1 Першого протоколу до Конвенції), видається, що до правовідносин, які виникають у спорах, пов`язаних із стягненням неотриманої з вини органів, які призначають та виплачують пенсію, сум пенсії, можна розглядати питання стосовно застосування строків, визначених в інших законах, зокрема, ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Так, відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Системний аналіз цієї статті дає підстави дійти висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень. У зв`язку з цим, припинення нарахування та виплати пенсії внаслідок протиправних дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, має застосовується друга умова виплата пенсії за минулий час без обмеження строку. Стаття 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (як і інші аналогічні норми законів) за аналогією на підставі ч. 6 ст. 7 КАС України повинна застосовуватися адміністративними судами до всіх соціальних спорів. На думку колегії суддів апеляційної інстанції, аналіз норм статті 122 КАС України та статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дають підстави для висновку, що оскільки пенсійні правовідносини мають систематичний характер (постійний, щомісячний), то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок стажу позивача з 01.04.2019 з урахуванням перебування позивача в групі обмежених військ СРСР в ДРА з 24 березня 1982 року по 20 серпня 1982 рік, та з врахуванням посвідчення інваліда 3-ї групи, застосувавши до даних правовідносин 6-ти місячний строк звернення до суду (ст. 122 КАС України). В силу того, що позовні вимоги про перерахунок пенсії підлягають перевірці та оцінці щодо їх задоволення або відмови у задоволенні, то такі вимоги слід дослідити та ухвалити рішення по суті позовних вимог. Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позову (в частині) на підставі того, що позивач мав можливість своєчасно звернутися з позовом до суду у встановлений законом строк. Так, до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 30.12.2021 надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання (а.с. 17-19): - доказів звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання відповідача перерахувати пенсійний стаж з врахуванням часу перебування позивача в групі обмежених військ СРСР в ДРА згідно з записом військового квитка СРСР виданого на ім`я позивача здійсненого на сторінці 7 п.18, де зазначено, що позивач перебував у військових діях з 24 березня 1982 року по 20 серпня 1982 рік; зобов`язання відповідача перерахувати пенсійний стаж з врахуванням посвідчення інваліда 3-ї групи згідно з довідкою до акту огляду медико-санітарної експертної комісії серії 12 ААБ за №222531 [PERSON] 18.03.1961 комісією МСЕК при огляді 01.04.2019, в межах строків, визначених статтею 122 КАС України, або подати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням причин поважності його пропуску. Водночас, матеріали справи не містять зазначених доказів звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання відповідача перерахувати пенсійний стаж. Копія ухвали отримана позивачем 13.01.2022, про що свідчить поштове повідомлення про направлення рекомендованого листа (а.с.21). 17.01.2022 засобами поштового зв`язку до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач просить суд (а.с. 27-28, 29): - поновити строк на оскарження дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання відповідача перерахувати пенсійний стаж з врахуванням часу перебування позивача в групі обмежених військ СРСР в ДРА згідно з записом військового квитка СРСР виданого на ім`я позивача здійсненого на сторінці 7 п.18, де зазначено, що позивач перебував у військових діях з 24 березня 1982 року по 20 серпня 1982 рік, в межах строку, коли особа дізналась про порушення її права; - поновити строк у зобов`язанні відповідача перерахувати пенсійний стаж з врахуванням посвідчення інваліда 3 групи згідно з довідкою до акту огляду медико-санітарної експертної комісії серії 12 ААБ за №222531 [PERSON] [INFO] комісією МСЕК при огляді 01.04.2019 в межах строку, коли особа дізналась про порушення її права. В обґрунтування заяви про поновлення строку оскарження позивач зазначив, що про порушення своїх прав щодо неврахування стажу проходження ним служби в ДРА та перерахунку стажу з врахуванням посвідчення інваліда 3 групи згідно з довідкою до акту огляду медико-санітарної експертної комісії позивачу стало відомо з виписки Управління МВС України на Придніпровській залізниці від 20.12.2021, яку позивач отримав 25.12.2021. Суд першої інстанції дослідивши матеріали подані до позову та розглянувши клопотання позивача про поновлення процесуального строку, зазначив, що чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, що обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути такі обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтвердженні належними доказами. Чинне законодавство України встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17рп/2011 визнано, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційний прав на судовий захист і доступ до правосуддя. Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб. З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не визнання поважними причинами пропуску строку на оскарження. Водночас, враховуючи, що пенсійні правовідносини мають систематичний (постійний, щомісячний характер), при цьому, право на пенсію є складовою конституційного права на соціальний захист і гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач мав можливість своєчасно звернутися до суду у визначений ст. 122 КАС України строк, а обставини, наведені в обґрунтування заяви про поновлення строку не є поважними. Пунктами 1 та 9 ч.4 ст.169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. Водночас, не можна встановити, що недоліки, які були зазначені в ухвалі від 04.01.2022 про залишення позову без руху є обґрунтованими (а.с. 17-19): Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції від 24.01.2022 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 320 КАС України передбачені підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Так, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, то колегія суддів апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду від 24.01.2022 року, направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Результат розгляду: partial