Рішення адміністративного суду від 2023-07-31 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила: визнати незаконною та протиправною бездіяльність Подільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України щодо прийняття та розгляду звернення, надання відповіді на звернення, порушення права на особистий прийом посадовою особою Подільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в Одеській області; зобов`язати відповідача належним чином прийняти та розглянути заяву позивача. В обґрунтування позову зазначено, що 30.08.2022 року позивачка прибула до Подільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України для подання письмової заяви й особистих документів, що підтверджують наявність у неї інвалідності та здійснення її єдиним сином за нею догляду. В порушенням вимог Закону України «Про звернення громадян» звернення позивачки відповідач не прийняв та по суті порушене у ньому питання не вирішив. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка з метою реалізації свого права на звернення із заявою не використала всі можливі способи надсилання заяви до відповідача. Матеріали адміністративної справи не містять доказів відмови районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки щодо прийняття заяви, чим позивачкою не підтверджено обґрунтованість доводів щодо порушення реалізації її прав. В апеляційній скарзі [PERSON] , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянтка зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що позивачка у встановленому порядку, передбаченому Закону України «Про звернення громадян», подала відповідачу відповідну заяву. Порушуючи права позивачки та вимоги чинного законодавства, що не заперечувалось на момент вирішення справи, відповідач не здійснив прийняття, реєстрацію та розгляд звернення. У відзиві на апеляційну скаргу Подільський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Заперечуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що 30.08.2022 року позивачка звернулась до Подільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України з вимогою долучити до особової справи свого сина документи про наявність у неї інвалідності 2 групи в підтвердження правових підстав для відстрочки сина від мобілізації. В прийнятті вказаних матеріалів позивачці було відмовлено з причини порушення установлених правил щодо особистого подання військовозобов`язаними особами документів, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. При цьому, відповідач, серед іншого, зазначає про необхідність уточнення встановлених судом обставин справи та пояснює, що позивачка фактично мала намір подати усну заяву про надання відстрочки її сину [PERSON] , тобто діяла від імені та в інтересах сина, але не підтвердила свої повноваження на вчинення таких дій відповідною довіреністю. Судом першої інстанції з`ясовано, що 30.08.2022 року [PERSON] оформила на ім`я начальника Подільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України звернення (заяву). Апеляційний суд встановив, що у зверненні заявниця доводить до відома районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки наявність, на її думку, правових підстав для відстрочки її сина [PERSON] від мобілізації. Вказане звернення не містить даних про фактичне його прийняття (одержання) відповідачем. Водночас, під час апеляційного розгляду відповідач пояснив, що звернення позивачки 30.08.2022 року фактично мало місце, але у прийнятті представлених нею документів було відмовлено, з огляду на порушення установленого законом порядку вирішення питання щодо відстрочення військовозобов`язаних від призову під час мобілізації. Дослідивши матеріали справи, а також врахувавши обставини, що фактично не заперечуються учасниками, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР. Цим Законом також забезпечено громадянам України можливість для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення. Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Статтею 3 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Серед іншого визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Згідно із частинами 1, 4, 5 статті 5 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути усним чи письмовим. Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). Згідно із статтею 7 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Відповідно до статті 15 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Також, згідно із статтею 20 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Таким чином, цим Законом врегульовано питання практичної реалізації громадянами України своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів. Обов`язок з проведення об`єктивної, всебічної і вчасної перевірки заяв (клопотань) покладається на органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб, яким адресовано (подано) звернення і до компетенції яких належить розгляд звернення. При цьому, рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон та із викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Виходячи з обставин цієї справи, учасниками підтверджується звернення позивачки 30.08.2022 року до Подільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України з питання, пов`язаного із проходженням військової служби у період загальної мобілізації. Належність порушеного у зверненні питання до компетенції Подільського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України відповідачем також не заперечується. Не прийняття звернення позивачки до розгляду відповідач обґрунтовує відсутністю правових обставин для задоволення заяви (клопотання) та необґрунтованістю заявницею мети звернення реалізації її прав у відповідній сфері. Однак, відмовляючи у задоволенні вимог заявниці, відповідач відповідне письмове рішення, як це передбачено вищенаведеними вимогами Закону України «Про звернення громадян», не прийняв. На переконання апеляційного суду, вказані обставини не можуть свідчити про дотримання відповідачем порядку розгляду звернення позивачки та підтверджують правові підстави для зобов`язання в судовому порядку суб`єкта владних повторно здійснити розгляд заяви (клопотання) заявниці. Враховуючи наведене, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Результат розгляду: granted