Рішення адміністративного суду від 2022-01-13 00:00:00+02

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позовну заяву [PERSON] (далі - позивач) було задоволено. Так судом: - визнано протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України (далі - відповідач) щодо нарахування та виплати [PERSON] грошової компенсації щорічної додаткової відпустки, яка надається учаснику бойових дій, за період проходження військової служби з 16 березня 2016 року по 31 грудня 2017 року, враховуючи грошове забезпечення станом на день звільнення з військової служби (31 грудня 2017 року); - зобов`язано військову частину [NUMBER] Міністерства оборони України нарахувати та виплатити на користь [PERSON] грошову компенсацію щорічної відпустки, яка надається учаснику бойових дій, за період проходження військової служби з 16 березня 2016 року по 31 грудня 2017 року, враховуючи грошове забезпечення станом на день звільнення з військової служби (31 грудня 2017 року); - визнано протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України стосовно проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 28 грудня 2015 року по 31 грудня 2017 року; - зобов`язано військову частину [NUMBER] Міністерства оборони України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 28 грудня 2015 року по 31 грудня 2017 року; - визнано протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України щодо виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні (з 01 січня 2018 року по день фактичного розрахунку); - зобов`язано військову частину [NUMBER] Міністерства оборони України виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (з 01 січня 2018 року по день фактичного розрахунку). Рішення суду першої інстанції набрало законної сили 10.02.2021. 19 квітня 2021 року державний виконавець Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) повернув виконавчий документ без виконання, підстава - суд мав видати три виконавчі листи на три вимоги зобов`язального характеру. 14 червня 2021 року стягувач подав заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та видачу трьох виконавчих листів. За заявою позивача, ухвалою суду від 16.06.2021 року було встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення, суд зобов`язав військову частину [NUMBER] Міністерства оборони України подати до 05.07.2021 року звіт про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року (а.с. 154-155). Ухвалою суду першої інстанції від 07.07.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 17.12.2020року у справі № 340/1946/20, та ухвалено видати [PERSON] три виконавчі листи на виконання рішення суду у даній справі (а.с.166). Листом від 03.07.2021 року за підписом командира військової частини [NUMBER] повідомлено суд про виконання рішення суду у справі № 340/1946/20, зокрема: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~нарахування [PERSON] грошової компенсації за невикористані дні відпустки учасникам бойових дій, перераховані кошти на картковий рахунок позивача в травні 2021року; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~індексацію грошового забезпечення перераховано на картковий рахунок позивача в червні 2021року; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні заплановано перерахувати на картковий рахунок позивача до 09.07.2021 року (а.с.177). Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] від 14.06.2021 року про накладення штрафу на суб`єкта владних повноважень з підстав невиконання рішення суду (а.с. 196-197). Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача суд зазначив, що відповідач виконав рішення суду зобов`язального характеру. З ухвалою суду від 07.09.2021 року не погодився позивач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, позивач просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою: - встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання рішення суду у справі № 340/1946/20, враховуючи, що сума нарахування і виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку станом на 23.09.2021 року складає 803015,43грн., а сума грошової компенсації щорічної відпустки за період проходження військової служби становить 8015,04грн.; - накласти керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до положень ч.2 ст. 382 КАС України; - половину суми штрафу стягнути на користь позивача, відповідно до положень ч.3 ст. 382 КАС України; - попередити відповідача, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не дотримано вимог ч.2 ст. 382 КАС України, а висновки про виконання відповідачем рішення суду з наданням доказів є помилковими та передчасними. Звіт про виконання рішення суду відповідачем так подано і не було, а проведені розрахунки здійснені не у повному обсязі. Відповідач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Суд враховує, що головною метою судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є реалізація завдання адміністративного судочинства, оскільки ефективний захист прав осіб завершується виконанням судового рішення. Механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду. Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 р. №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини). У Рішенні від 30.06.2009 р. №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини). Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.05.2002 р. у справі Бурдов проти Росії визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова судового розгляду. У рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2011 р. №17-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист (абзац восьмий підпункту 6.3 пункту 6). Таким чином, розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання рішення, суд повинен перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто чи відбулося фактичне відновлення порушеного права. Крім того, з аналізу ч.1 ст.382 КАС України вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд. Колегія суддів звертає увагу, що судом за заявою позивача було встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду, прийнятого на користь позивача, шляхом зобов`язання відповідача подати звіт. Відповідач до встановленого судом строку надав докази про вчинення дій, направлених на виконання рішення суду у справі № 340/1946/20, зокрема, повідомив про: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~нарахування [PERSON] грошової компенсації за невикористані дні відпустки учасникам бойових дій та перерахунок коштів на картковий рахунок позивача в травні 2021року; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~нарахування індексації грошового забезпечення, яку перераховано на картковий рахунок позивача в червні 2021року; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~та заплановану виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 09.07.2021 року (а.с.177). Докази перерахування коштів на картковий рахунок позивача є в матеріалах справи \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~(а.с. 188,189,190), зокрема, виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні здійснена платіжним дорученням № 3069 від 08.97.2021року. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстави для встановлення нового строку подання звіту, як і накладення на \~керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України, у суду на час прийняття оскарженої ухвали не було. Так, рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року в частині зобов`язального характеру, відповідачем виконано. В резолютивній частині рішення відповідача суд зобов`язав нарахувати та виплатити позивачу: компенсацію за невикористані дні відпустки учасникам бойових дій, індексацію грошового забезпечення та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, при цьому суд не наводив розрахунки сум, які підлягають виплаті позивачу. Колегія суддів відхиляє доводи позивача в апеляційній скарзі стосовно невірно проведеного з ним розрахунку, оскільки це не було предметом спору у даній справі, і судом не встановлювалося такого обов`язку для відповідача з визначенням конкретних сум, що підлягають стягненню на користь позивача. В даному випадку оскаржена ухвала прийнята судом першої інстанції у відповідності до наведених вище вимог КАС України, підстави для її скасування або зміни відсутні, з огляду на що, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Результат розгляду: denied