Рішення адміністративного суду від 2022-09-26 00:00:00+03

В травні 2022 року [PERSON] звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області на виконання рішення суду у справі №240/7153/19 в частині ухвалення від виплати нарахованих при його виконанні коштів за період з 17.07.2018 по 01.02.2022 у сумі 354644,90 грн. В обґрунтування вказаної заяви зазначила, що Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області при перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі №240/7153/19 неправомірно ухиляється від виплати нарахованих при його виконанні коштів за період з 17.07.2018 по 01.02.2022 у сумі 354644,90 грн. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від \~08 серпня 2022 рокув задоволенні заяви відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як встановлено судом, відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 позов [PERSON] задоволено: - визнано протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області щодо ненарахування та невиплати [PERSON] з 17 липня 2018 року щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; - зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області нарахувати та виплатити [PERSON] з 17 липня 2018 року щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі, що дорівнює 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року; - визнано протиправною бездіяльність Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати з 17 липня 2018 року підвищення до пенсії [PERSON] , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити [PERSON] з 17 липня 2018 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено. Зазначене рішення Житомирського окружного адміністративного суду набрало законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України. Житомирським окружним адміністративним судом 23 квітня 2021 року видано виконавчі листи на виконання рішення у даній справи. Відповідно до інформації про перерахунок пенсії [PERSON] з 01.02.2022 проведено перерахунок та виплату пенсії на виконання рішення суду з 17.07.2018. Боржником вказано, що доплата за період з 17.07.2018 по 01.02.2022 у розмірі 354644,90 грн буде проведена при надходженні фінансування в порядку черговості до боржника. За змістом частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Із зазначеного вбачається, що виконуючи рішеннясуду, відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням. Відповідно до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. З аналізу зазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого визначено у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем. При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб. Вказана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31 травня 2016 року у справі №К/800/40668/15. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до долучених до заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 10.07.2020 у справі №240/7153/19, було проведено перерахунок пенсії на виконання рішення суду, розмір пенсії після чого становить 16158,70 грн, в тому числі 13000,00 грн підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення, а доплата за період з 17.07.2018 по 01.02.2022 у розмірі 354644,90 грн буде проведена при надходженні фінансування в порядку черговості до боржника. З огляду на вказане, державним виконавцем 14.06.2022 на підставі пункту 9 частини першої ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Саме тому, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено в межах наданих повноважень комплекс заходів для повного виконання судового рішення у справі №240/7153/19. Так, з 01.02.2022 [PERSON] доплата підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення здійснюється у розмірі визначеному рішенням суду. Обраховано суму доплати до пенсії з 17.07.2018 по 01.02.2022 у розмірі 354644,90 грн, яка буде здійснена після надходження фінансування на виконання зазначеного рішення суду. Частина 2 статті 8 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення", частина 2 статті 72 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", частина 4 статті 3 Закону України від 26.06.1997 №400/97-ВР "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" закріплюють положення, згідно з яким кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Відповідно до частин 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Згідно з пунктами 20 та 29 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, може бути здійснена виключно за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачено у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 "Фінансування виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсії, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду" (далі - програма 2506080). Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України - відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня. Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік були передбачені асигнування на пенсійні виплати по бюджетній програмі 2506080, що становили суму 202280399,5 тис. грн. Зазначені кошти спрямовувались на виплати, фінансування яких згідно із чинними законодавчими нормами повинно здійснюватись за рахунок коштів державного бюджету, а також на покриття дефіциту коштів Пенсійного фонду України відповідно до статті 113 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням норм Закону України від 3 жовтня 2017 року №2148 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі Закон - №2148), якими частково вирішено питання фінансування невластивих видатків Пенсійного фонду. Бюджет Пенсійного фонду України в області по видатках на 2020 рік сформовано 21.02.2020 на базі чинного законодавства у сфері пенсійного забезпечення, з урахуванням положень Закону України "Державного бюджету на 2020 рік", звітних даних щодо чисельності одержувачів пенсійних виплат, рівня їх пенсійного забезпечення та наявного фінансового положення держави. Станом на 01.01.2021 розмір бюджетних асигнувань виділених на виконання судових рішень у 2020 році використано та проведено виплату нарахованих коштів на виконання рішень судів, які надійшли включно по листопад 2018 року. Законом України "Про державний бюджет України на 2021 рік" по програмі 2506080 передбачено 195,3 млрд. грн сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2021 рік, який згідно із підпунктом 11 пункту 14 розділу VI Бюджетного кодексу України затверджується Кабінетом Міністрів України в місячний термін після набрання чинності законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Виплата нарахованих коштів за судовими рішеннями, які надійшли в 2018-2020 роках буде проведена при надходженні коштів в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету Пенсійним фондом України, як розпорядником бюджетних коштів вищого рівня. Таким чином, виплати за судовими рішеннями здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково за рахунок коштів Державного бюджету, після отримання їх від головного розпорядника коштів Міністерства соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійним фондом України. Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 07.11.2018 у справі №818/159/18, від 07.11.2019 у справі №560/523/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19. У вказаних рішеннях Верховний Суд дійшов висновку про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вжило належних та необхідних заходів з метою виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 у справі №240/7153/19. Оскільки, фактична невиплата нарахованих коштів зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття з дотриманням встановленого порядку виконання судового рішення. Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області неодноразово зверталось до Пенсійного фонду України з приводу фінансування витрат на виконання рішень судів, який у свою чергу звертався до Міністерства соціальної політики України з цього ж питання. Однак, відповідні кошти виділено не було. З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Результат розгляду: denied