Рішення адміністративного суду від 2022-11-01 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці про скасування постанови про порушення митних правил № 2756/20900/21 від 05.04.2022 року, згідно з якою його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 481 МК України, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 червня 2022 року позов задоволено частково. Скасовано постанову Львівської митниці у справі про порушення митних правил №2756/20900/21 від 05.04.2022, згідно з якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 481 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 34000 грн. Матеріали справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч. 4 ст. 481 МК України направлено на новий розгляд до Львівської митниці Державної митної служби України. У решті позовних вимог відмовлено. Рішення мотивоване тим, що митним органом не дотримана процедура розгляду справи, оскільки особа яка притягується до відповідальності, не прибула на розгляд справи з поважних причин. Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивача було належним чином повідомлено про розгляд справи, проте жодних клопотань від нього чи його захисника не надходило. Представник апелянта у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її з підстав, що у ній наведені. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України). Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 05.04.2022 в.о. заступника начальника управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці Приходько Ю.Б. винесено постанову №2756/20900/21, якою громадянина України [PERSON] визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 4 статті 481 Митного кодексу України. Даною постановою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 34000 грн. Згідно постанови, 10 грудня 2021 року близько 02 години 48 хвилин громадянин [PERSON] , прямуючи з Республіки Польща в Україну через м/п «Яворів» Львівської митниці на автомобілі реєстраційний номер [NUMBER] / [NUMBER] , слідував смугою руху «червоний коридор». Під час проходження митного контролю та митного оформлення вищезазначеного транспортного засобу та спрацювання системи аналізу та управління ризиками встановлено, що громадянин [PERSON] , згідно книжки (карнета) А.Т.А. від 20.11.2020 № DEКА 09765/20, 19.01.2021 здійснив ввезення на митну територію України через пункт пропуску «Краківець-Корчова» товару «Обладнання для проведення монтажу магнітно-резонансного томографу» (в кількості 11 позицій, вагою 1535 кг, загальною вартістю 3300 Євро) та у встановлений термін для зворотного вивезення вказаних вище товарів - 19.11.2021, станом на 10.12.2021 відповідно інформації, наявної в ЄАІС, зазначені вище товари згідно книжки (карнета) А.Т.А. від 20.11.2020 № DEКА 09765/20 не вивезені з митної території України та не заявлені в інший митний режим. Вважаючи зазначену постанову незаконною позивач оскаржив її до суду. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Згідно вимог ст. 113 Митного кодексу України (далі МК України) тимчасове вивезення - це митний режим, відповідно до якого українські товари або транспортні засоби комерційного призначення вивозяться за межі митної території України з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реімпорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання. Вимогами п. 2 ч. 6 ст. 114 МК України передбачено, що для поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим тимчасового вивезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна у випадках, передбачених законодавством, надати митному органу зобов`язання про реімпорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово вивозяться, у строки, встановлені митним органом. Відповідно до ч. 1 ст. 116 МК України строк тимчасового вивезення товарів, транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у зазначений митний режим. Частиною 4 статті 481 МК України передбачено, що перевищення строку тимчасового ввезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на двадцять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Як передбачено п. 14 розділу І Порядку митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України з використанням книжок (карнетів) А.Т.А., затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 (далі Порядок № 657) після подання [PERSON] для митного оформлення уповноваженою посадовою особою митного органу здійснюється перевірка відповідності відомостей, зазначених у книжці А.Т.А., умовам Конвенції про тимчасове ввезення та Додатків A, B.1 - B.9 і D до неї, а саме чи переміщення товарів, зазначених у книжці А.Т.А., здійснюється власником книжки або уповноваженою ним особою. Судом встановлено, що при здійсненні пропуску товарів 10.12.2021 у гр. [PERSON] у пункті пропуску «Яворів» Львівської митниці на підставі спрацювання автоматичної системи аналізу та управління ризиками виявлено, що такий згідно книжки (карнета) А.Т.А. від 20.11.2020 №DE KA 09765/20 19 січня 2021 року ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Краківець-Корчова» товар «Обладнання для проведення монтажу магнітно-резонансного томографу», яке він зобов`язувався вивезти до 19 листопада 2021 року, що підтверджуєтья його особистим підписом у відповідній графі книжки (карнета) А.Т.А. (а.с. 53-58). Згідно даних ЄАІС зазначені товари згідно книжки (карнета) А.Т.А. від 20.11.2020 №DE KA 09765/20 з митної території України не вивезені та не заявлені в інший митний режим. Щодо доводів позивача про неналежне повідомлення про розгляд справи, то такі є безпідставними та не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10 грудня 2021 року під час проходження митного контролю після спрацювання системи аналізу та управління ризиками, [PERSON] було надано митному органу пояснення наступного змісту: «На даний момент у зв`язку із сплином значного терміну часу я не пам`ятаю чи був уповноважений на ввезення товару по книжці А.Т.А. №DE KA 09765/20. На даний момент згідно ст. 63 Конституції України відмовляюсь давати пояснення з даного приводу. Пояснення буду надавати при розгляді справи по суті». Листом Львівської митниці №7.4-4-28-05/10/15815 від 23.12.2021 гр. [PERSON] викликався на м/п «Яворів» Львівської митниці на 28.12.2021 о 16:00 год. для складання протоколу про порушення митних правил, однак такий не прибув (а.с. 46). Склавши протокол №2756/20900/21 від 28.12.2021 митний орган направив [PERSON] його другий примірник на зазначену ним у поясненні від 10.12.2021 адресу ( [ADDRESS] ), у листі також продублювалась інформація про розгляд справи 01 лютого 2022 року о 09 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] . Доказами направлення та вручення кореспонденції є копія списку №1 листів рекомендованих, копія списку №131 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, копія рекомендованого повідомлення про вручення 11.01.2022 поштового відправлення №7900067596036 (а.с. 47-52). 01 лютого 2022 року представник [PERSON] [PERSON] ознайомився з матеріалами справи №2756/20900/21 та надав митному органу копії документів, які оформлялись під час перетину кордону на тимчасове ввезення товару. В подальшому листом Львівської митниці від 10.03.2022 №7.4-04/10/5440 [PERSON] було повідомлено про розгляд справи 05 квітня 2022 року о 14 год. 00 хв. за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 369. Доказами направлення та вручення кореспонденції є копія рекомендованого повідомлення про вручення 16.06.2022 поштового відправлення №7900068240928 (а.с. 59-60). Відтак, [PERSON] був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Судом також враховано, що Європейським судом з прав людини неодноразово зазначалось, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Аналізуючи вищенаведене та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що факт перевищення [PERSON] встановленого ст.114 МК України та в книжці (карнеті) А.Т.А. від 20.11.2020 №DE KA 09765/20 строку ввезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, на митну територію України підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем належними доказами, доказів наявності підстав для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил позивач не надав, а тому оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил №2756/20900/21 від 05 квітня 2022 року прийнята правомірно, що вказує на безпідставність заявлених позовних вимог. Разом з тим, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Таким чином, доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів. Колегія суддів,

Результат розгляду: denied