Рішення адміністративного суду від 2022-11-24 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, про скасування постанови серії РАП №00020321 від 21.09.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.09.2022 позивачем засобами поштового зв`язку отримано постанову 12.09.2022 серії РАП №00020321 від 21.09.2022, якою позивача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 680 грн. 00 коп. Так, в оскаржуваній постанові зазначено, що 29.07.2022 о 11 год. 35 хв. транспортним засобом «Volkswagen Passat» реєстраційних номер [NUMBER] здійснено стоянку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Павла Нірінберга, 4, чим порушено вимоги пп. «д» п. 15.10. розділу 15 Правил дорожнього руху (далі за текстом ПДР), в частині заборони стоянки транспортному засобу у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, створить перешкоду. Позивач з постановою не згоден, вважає, що вона є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Разом із постановою позивачем отримано повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до постанови. Позивач у позовній заяві просив суд поновити пропущений строк звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки позивачем оскаржувана постанова отримана лише 21.09.2022. Ухвалою судді від 10.10.2022 адміністративну справу призначено до розгляду в порядку позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ відповідно до ст.ст. 268, 272, 286 КАС України, з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Крім того, вказаною ухвалою витребувано з інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, за результатами дослідження яких було встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. 22.11.2022 від представника відповідача інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Купцової О.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність, оскільки факт порушення позивачем пп. «д» п. 15.10. розділу 15 ПДР підтверджується фотознімками, на яких відображено правопорушення з зазначенням місця розташування транспортного засобу, дати та часу вчинення правопорушення. В судове засідання сторони не з`явилися, від позивача [PERSON] через канцелярію суду 10.11.2022 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому позивач просив суд позов задовольнити, на підставах викладених у позові. Відповідач причини неявки представник суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до таких висновків. Вирішуючи клопотання позивача про поновлення пропущеного строку, суд виходить з наступного. Відповідно ч. 1\~ст. 123 КАС України\~у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, \~у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржувана постанова була отримана 21.09.2022 засобами поштового зв`язку, що підтверджується копією конверта та трекінгом з сайту «Укрпошта», отже, підстави пропуску строку звернення до суду з позовом на думку суду є поважними, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе поновити позивачу зазначений строк. Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Так,\~відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~2\~КАС України\~у справах\~щодо оскарження\~рішень,\~дій чи\~бездіяльність суб`єктів\~владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Вказані критерії одночасно є вимогами для суб`єктів владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність. Судом встановлено, що 12.09.2022 інспектором з паркування відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради винесено постанову серії РАП №00020321 від 12.09.2022 до повідомлення серії ІД №01012274, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 29.07.2022 о 11 год. 35 хв. транспортним засобом «Volkswagen Passat» реєстраційних номер [NUMBER] здійснено стоянку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Павла Нірінберга, 4, чим порушено вимоги пп. «д» п. 15.10. розділу 15 Правил дорожнього руху (далі за текстом ПДР), в частині заборони стоянки транспортному засобу у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, створить перешкоду. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005, з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КУпАП, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до\~ Закону України «Про дорожній рух»\~ встановлюють\~ Правила дорожнього руху\~ затверджених\~ постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306\~ (далі \~ ПДР). Підпунктом «д» п. 15.10\~ розділу 15 ПДР\~ встановлено, що стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів. Згідно зі\~ ст. 280 КУпАП\~ орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до\~ ст. 251 КУпАП\~ доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Такими доказами у розумінні\~ ст. 251 КУпАП\~ є, зокрема,\~ \~\~пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи. Стаття 279-1 КУпАП\~ містить в собі процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). У разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій\~ статті 14-2 цього Кодексу. Частиною 1\~ статті 72 КАС України\~ визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно зі\~ статтею 77 КАС України\~ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених\~ статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскарженого рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскарженого рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Позивач у своєму позові заперечує факт вчинення ним правопорушення, посилаючись на те, що припаркований ним автомобіль не перешкоджав руху інших транспортних засобів та пішоходів. Відповідно до положень статті\~ 14-2\~ КУпАП інспектором з паркування проведено фотофіксацію обставин порушення в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу за допомогою технічного засобу LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2. Разом з тим, зазначені фотознімки не містять об`єктивних доказів порушення вимог пп. «д» п. 15.10\~ розділу 15 ПДР, оскільки, з вказаних фотознімків не можливо встановити наявну дорожню розмітку, дорожні знаки, відстань транспортного засобу від інших обєктів, ширину проходів, що залишились тощо. Натомість, фотознімки доводять, що перешкоди для руху пішоходів, зокрема і по сходинах, відсутні. Отже, вчинення позивачем правопорушення наданими суду фотознімками не підтверджено. Відповідачем не надано суду інших належних та допустимих доказів, що автомобіль позивача створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, створював перешкоди для руху пішоходів, зважаючи, що саме такі обставини є кваліфікуючою ознакою правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП. Отже, відповідачем наявності неможливості руху інших транспортних засобів або створення перешкод для руху пішоходів на час здійснення позивачем стоянки транспортного засобу жодними належним та допустимими доказами (фотознімки, схема організації дорожнього руху) не підтверджено. При цьому, суд вважає твердження представника відповідача, що з фотознімків чітко видно відстань від транспортного засобу до нерухомого об`єкту, яка складала 1 м, проте для руху пішоходів необхідно залишати хоча б 2 м при стоянці транспортних засобів безпідставними, оскільки стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м згідно з пп. «в» п. 15.10\~ розділу 15 ПДР, тоді як позивача притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до пп. «д» п. 15.10\~ розділу 15 ПДР. Висновок Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 в справі № 464/1703/17, на який посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, не є релевантним до спірних правовідносин, оскільки стосується застосування іншого підпункту пункту 15.10 Правил дорожнього руху підпункту «в», порушення якого не ставилось в провину позивачеві. За таких обставин, оскільки під час розгляду справи судом не було встановлено в діях позивача порушень ПДР, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про те, що рішення відповідача щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню. Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. За звернення до суду з позовом, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 496,20 грн., що підтверджується квитанцією. Доказів понесення інших витрат позивачем суду надано не було, із заявами про намір надати такі докази після ухвалення рішення позивач до суду не звертався. За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Результат розгляду: granted