Рішення адміністративного суду від 2023-07-21 00:00:00+03

[PERSON] (далі також [PERSON] , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини [NUMBER] (далі також відповідач), в якому просив суд: - визнати протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.12.2017 по 21.06.2018; - стягнути з військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 21.12.2017 по 21.06.2018 у сумі 44659,32 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] , наказом командира Військової частини [NUMBER] №252 від 20.12.2017 звільнений у запас та виключений із списків особового складу та усіх видів забезпечення. Станом на день виключення його із списків особового складу частини не було проведено усіх розрахунків щодо нараховування та виплати індексації грошового забезпечення за період служби з грудня 2015 по грудень 2017. Восьмим апеляційним адміністративним судом постановою від 01.08.2022 залишено без задоволення апеляційну скаргу військової частини [NUMBER] , та залишено без змін рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року у справі № 380/18832/21, яким: зобов`язано Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 20.12.2017 із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходу (базового місяця) відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Відповідач 03.11.2022 року на виконання вищевказаного рішення суду провів розрахунок по виплаті вказаної індексації в сумі 72\~ 492,61 грн. Оскільки остаточний розрахунок був здійснений лише у листопаді 2022 року, відповідно до положень статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі також КЗпП України) позивач звернувся до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 7\~ 416 (сім тисяч чотириста шістнадцять) грн 14 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 178 (сто сімдесят вісім) грн 22 коп. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи. На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує на те що, позовна заява від 02.01.2023 року, була подана з порушенням процесуальних строків звернення до суду , оскільки спеціальним строком звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, встановлений частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України). Такої ж позиції у питанні строку звернення до суду із позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з публічної (військової) служби дотримується Верховний Суд, що викладена в постанові від 11 лютого 2021 року у справі №240/532/20. Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , наказом командира Військової частини [NUMBER] №252 від 20.12.2017 звільнений у запас та виключений із списків особового складу та усіх видів забезпечення. Станом на день виключення його із списків особового складу частини не було проведено усіх розрахунків щодо нараховування та виплати індексації грошового забезпечення за період служби з грудня 2015 по грудень 2017. Восьмим апеляційним адміністративним судом постановою від 01.08.2022 залишена без задоволення апеляційна скарга Військової частини [NUMBER] , та залишене без змін рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року у справі №\~ 380/18832/21, яким: зобов`язано військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 20.12.2017 із застосуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходу (базового місяця) відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Відповідач 03.11.2022 року на виконання вищевказаного рішення суду провів розрахунок по виплаті вказаної індексації в сумі 72\~ 492,61 грн. Вважаючи, що стаття 117 КЗпП України покладає на відповідача обов`язок виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду про стягнення суми затримки. При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору, оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Згідно із частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Пунктом восьмим частини першої статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Відповідно до частин третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Предметом розгляду у цій справі є позовна вимога щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.12.2017 по 21.06.2018. З приводу цього колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що звернення працівника до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні обмежено строками. Оскільки ж спірні правовідносини пов`язані зі звільненням з публічної служби і повинні вирішуватися в порядку адміністративного судочинства, то строк звернення до суду з таким позовом згідно із приписами частини 5 статті 122 КАС України становить один місяць. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 815/2681/17. За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами представника відповідача про те, що на спірні правовідносини, які виникли між сторони у цій справі, та, пов`язані зі звільненням позивача з публічної служби, поширюється місячний строк звернення до суду, встановлений частиною 5 статті 122 КАС України. Разом з тим за змістом частини першої статті 117 КЗпП України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності. Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, перебіг строку звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 820/3313/17. Враховуючи те, що остаточний розрахунок з позивачем здійснено 03.11.2022, отже, перебіг строку звернення до суду з позовом у справі, що розглядається, розпочався 04.11.2022 (наступний день за днем здійснення виплати, остаточного розрахунку при звільненні), а сплив зазначений строк відповідно 03.12.2022. Із вказаним позовом позивач звернувся до суду 02.01.2023, тобто із пропуском встановленого Кодексом адміністративного судочинства місячного строку для відповідного звернення. В рішенні суду першої інстанції вказано, що 03.11.2023 з позивачем відбувся остаточний розрахунок, а вже 10.11.2022, тобто протягом тижня, він звернувся до Військової частини [NUMBER] про добровільну виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Після отримання відповіді від Військової частини [NUMBER] від 14.12.2022 із відмовою у добровільному нарахуванні та виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач 02.01.2022, тобто у місячний строк звернувся до суду за захистом своїх прав, відтак суд вважав, що наявні підстави для поновлення [PERSON] строку звернення до суду. При цьому, жодним нормативно-правовим актом не передбачено ні можливості, ні обов`язку досудового порядку вирішення спору щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Отже, у суду немає підстав розраховувати строк звернення до суду саме з моменту отримання позивачем відповіді від 14.12.2022, якою відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті позивачу середнього заробітку за час затримки виплати при звільненні. Поважними причинами пропуску процесуального строку звернення до суду визнаються лише ті, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, позивач обмежився лише загальними посиланнями на запровадження воєнного стану на території України, проте жодних причин, що перешкоджали йому подати позовну заяву у встановлений законом строк, позивач не вказав, тому доводи щодо запровадження воєнного стану, за відсутності належних та допустимих доказів, не є поважними підставами для поновлення пропущеного процесуального строку. Отже, посилання позивача на отримання листа відповідача від 14.02.2022 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом. Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку. За умови виявлення належної активності та небайдужості, існувала об`єктивна можливість реалізувати своє право на оскарження у встановлений законом строк. Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Згідно п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Частиною 3 ст.123 КАС України встановлено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Виходячи з наведеного, у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду та не наведенням поважних причин пропуску такого строку, наявні підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції та залишення позовних вимог без розгляду.

Результат розгляду: partial