Рішення адміністративного суду від 2022-01-17 00:00:00+02

22 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4756892 від 11 вересня 2021 року, винесеної інспектором 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Тарасовим Тарасом Валерійовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.6 ст. 121 КУпАП, стягнення матеріальної шкоди у розмірі 21000 гривень та моральної шкоди у розмірі 5000 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 11 вересня 2021 року автомобіль Хундай д.н.з. [NUMBER] під його керуванням був зупинений патрульним автомобілем в місті Дніпро. Метою зупинки стала наявність на панелі номерних знаків металевої сітки, яка начебто перешкоджала чіткому\~ визначенню номерних знаків. Незважаючи на його прохання надати докази вчинення правопорушення, доказів патрульними надано не було, оскільки їх не існувало. Крім того, ним було зазначено про намір скористатися допомогою адвоката, а також він просив перенести розгляд справи до відділу територіального відділення поліції, де буде присутній його адвокат. Патрульний зазначив, що приймає дане клопотання, але залишає його без розгляду, обґрунтувань цьому не надав. Коли йому була надана постанова для підпису, він написав там свої заперечення\~ проти дій патрульних, що обурило останніх. Після цього він намагався покласти постанову на торпедо для того, щоб продублювати написане вже на своїй копії Постанови, яка знаходилася ще в руках патрульного. Не встигши покласти постанову на торпедо, він побачив наближення патрульного, котрий і так стояв майже впритул до водійського сидіння. Одночасно став приближатися другий патрульний, внаслідок чого він інстинктивно намагався закрити обличчя правою рукою. Патрульні майже вирвали постанову, яка лежала на торпедо. Внаслідок зазначених дій патрульних на торпеді його автомобіля з`явилися подряпини та він зазнав легкого тілесного ушкодження правої верхньої кінцівки в районі ліктьової кістки, нервового розладу, протягом години він не міг себе опанувати та вимушений був прийняти неодноразово седативні ліки. Оскільки заміна торпеди коштує 21000 гривень, просив стягнути спричинену йому матеріальну шкоду у зазначеному розмірі. Спричинену йому моральну шкоду оцінює в 5000 гривень. Також просив стягнути з відповідача суму судового збору, комісію та інші судові витрати, понесені ним в ході розгляду справи. Позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги, в остаточній редакції просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4756892 від 11 вересня 2021 року, винесену інспектором 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Тарасовим Тарасом Валерійовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.6 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, стягнення матеріальної шкоди у розмірі 22689 гривень за пошкодження автомобіля, 2700 гривень за проведення атвотоварознавчого дослідження та складання висновку судового експерта № 2539 щодо фактичного розрахунку заподіяної майнової шкоди КТЗ, 600 гривень за послуги нотаріуса, 3000 гривень за виклик свідка та 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також просив стягнути з відповідача судові витрати пов`язані із сплатою судового збору та наданням правничої допомоги адвоката у розмірі 19706 гривень. 02 листопада 2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області в особі представника Марченко А.О., в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та розглянути справу в його\~ відсутності. В обґрунтування заперечень посилався на те, що постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року, позивача було ознайомлено з матеріалами справи, а саме з відеозаписом з автомобільного реєстратора, встановленого на службовому автомобілі. Щодо посилань позивача про порушення його права на захист, зазначив, що законом не визначена обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правової допомогою засобами телефонного зв`язку. Також не передбачена чинним законодавством можливість перенесення\~ поліцейським розгляду справи. Щодо відшкодування матеріальної шкоди, немає доведених фактів, що саме інспектор начебто пошкодив панель транспортного засобу позивача. Також не дотримано процедури фіксування пошкодження майна, а отже, ставить під сумнів правдивість зазначеного в позовній заяві. Також не надано будь-яких аргументованих доказів заподіяння позивачу моральної шкоди, її розміру та причинно-наслідкового зв`язку між діями повних осіб й заподіянням такої шкоди позивачу. 05 листопада 2021 року позивачем надана відповідь на відзив, в якій зазначено, що відзив відповідачем поданий з порушенням строків, встановлених ухвалою суду. Крім того, йому надісланий відзив без додатків, тобто без диску з відеозаписом. У відзиві відповідач посилається на порушення позивачем п. 2.9 «в», тоді як у постанові зазначено про порушення п. 30.2 ПДР. В оскаржуваній постанові не зазначено відомості про використання технічних засобів відповідачем для здійснення фото/відео фіксації правопорушення,а\~ тому надані відповідачем фото/відео записи не можуть бути належними доказами вчинення правопорушення. Щодо заперечень відповідача з приводу відшкодування шкоди, в силу ст.. 1173 ЦК України та ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доказування правомірності суб`єкта владних повноважень та тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди\~ покладається саме на відповідача. Просив відхилити як безпідставний відзив відповідача,а\~ позовну заяву задовольнити повністю. 06 жовтня 2021 року позивачем надана заява про усунення недоліків. Також 06 жовтня 2021 року від [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог та долучення додаткових доказів, заява про стягнення судових витрат та клопотання про допит свідка. 03 листопада 2021 року позивачем надана заява про відвід судді. Також 03 листопада 2021 року позивачем надано заяву про призначення справи з викликом сторін та повторне клопотання про виклик свідка. 30 листопада 2021 року позивачем надана заява про розрахунок суми судових витрат та заява про повторний відвід судді Копилової Л.В. 06 грудня 2021 року позивачем надана заява про порушення права на справедливий суд та відвід головуючої судді Копилової Л.В. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 вересня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 06 жовтня 2021 року відкрите спрощене провадження по справі без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року у задоволенні заяви [PERSON] про відвід головуючої судді Копилової Л.В. відмовлено. Ухвалою суду від 09 листопада 2021 року за заявою позивача призначено справу з викликом сторін, викликано в якості свідка [PERSON] та витребувано у відповідача оригінал постанови від 11.09.2021 року. Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року заяву про відвід судді Копилової Л.В. визнано необґрунтованою та передано до канцелярії Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя разом із ухвалою суду для подальшого автоматичного розподілу. Ухвалою суду від 03 грудня 2021 року у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Копилової Л.В., відмовлено. Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року заяву про відвід головуючого судді Копилової Л.В. задоволено, відведено суддю Копилову Л.В. від розгляду справи № 265/7404/21, справу передано до канцелярії суду для визначення іншого складу суду в порядку, встановленому ч.1 ст. 31 КАС України. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2021 року, головуючим по справі визначено суддю Адамову Т.С. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Адамової Т.С. від 08 грудня 2021 року адміністративну справу № 265/7404/21 прийнято до провадження, визначено здійснювати розгляд справи у спрощеному провадженні з викликом сторін. Викликано в якості свідка [PERSON] та витребувано у відповідача оригінал постанови від 11.09.2021 року. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та письмових поясненнях. Просив позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву зазначив про розгляд справи в його відсутності. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що\~ позивач є її сином. 11 вересня 2021 року вони рухалися з ним на автомобілі Хундай до міста Києва через місто Дніпро. Із звуками сирени у місті Дніпро їх зупинив патрульний автомобіль. Як пояснив патрульний, причина зупинки була в тому, що номерний знак закритий стороннім предметом, наче металевою сіткою, і\~ це не дає йому змоги прочитати номер та зазначений тримач (номерна рамка) д.н.з. не відповідає певним стандартам. Коли [PERSON] попросив надати докази, патрульні почали грубо висловлюватися в його бік. Під час написання зауважень її сином на постанові, патрульний вихватив вказану постанову, яка знаходилася на торпеді автомобіля. Вони з сином знаходилися в шоковому стані, їй стало погано, і вони поїхали до найближчої аптеки придбати ліки. Згодом вони побачили подряпини на торпеді на тому місці, де патрульний виривав постанову. Крім того, син побачив у себе на правій руці пошкодження.\~ Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи та оглянувши відеозапис, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11 вересня 2021 року\~ інспектором 3\~ батальйону 1 роти УПП в Дніпропетровській області Тарасовим Тарасом Валерійовичем була винесена постанова серії ЕАО №4756892, якою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 6 КУпАП за те, що він 11 вересня 2021 року о 11.00 годині по вулиці Набережній Перемоги 49 в місті Дніпро керував ТЗ з номерним знаком закритим по стороннім предметом, чим порушив п. 30.2 ПДР. Накладено штраф на [PERSON] у розмірі 850 гривень (а.с. 30). За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію». Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України). Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Згідно з п. 30.2 Правил дорожнього руху забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені. Згідно із ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст. 251 КУпАП. В статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік джерел доказів у справах про адміністративні правопорушення, до яких, зокрема, належать показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на [PERSON] , згідно оскаржуваної постанови, стало виявлення посадовою особою підрозділу поліції факту керування [PERSON] автомобілем Хундай з номерним знаком закритим стороннім предметом. Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Разом з цим, суд зазначає, що згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Згідно з приписами ч.1 ст. 72 та ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За таких обставин, суд зазначає, що наявний у матеріалах справи відеозапис, на якому зафіксовано процедуру оформлення постанови серії ЕАО № 4756892 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, не є належним доказом інкримінованого позивачу в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування, зокрема, з даного відеозапису не вбачається, що на зазначеному ТЗ номерний знак закритий стороннім предметом. Більш того, навпаки вбачається, що металева решітка, за якою знаходиться номерний знак, не перешкоджає та не ускладнює його ідентифікацію, а також\~ дозволяє чітко визначити символи номерного знака. Крім того, з наданих позивачем фотокарток вбачається, символи номерного знаку [NUMBER] автомобіля Хундай на відстані 20 метрів і більше вбачалось за можливе чітко визначити. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відзив та наданий до нього диск з відеозаписом поданий з порушенням строків, оскільки, як вбачається з матеріалів справи ухвала про відкриття провадження по справі з пакетом документів була отримана відповідачем 19 жовтня 2021 року, про що свідчить відповідний штамп вхідної кореспонденції (а.с. 131), а відзив надісланий 28.10.2021 року, про що свідчить штамп на конверті (а.с. 133). Відповідно до ч.5 ст. 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Таким, чином відзив відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області поданий у встановлені ст.. 162 КАС України строки. Суд враховує, що згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас, не доведення відповідачем факту порушення позивачем п.30.2 ПДР України відповідно свідчить про не доведення наявності підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказане порушення ПДР. Суд наголошує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Аналогічної правової позиції дотримується також і Верховний Суд про що вказується у постанові від 14 травня 2020 року у справі №240/12/17. Будь - яких належних доказів, які б свідчили про порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідачем суду не надано. Отже, з огляду на те, що відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 6 ст. 121 КУпАП, суд приходить до висновку про скасування постанови серії ЕАО № 4756892 від 11 вересня 2021 року, винесеної інспектором 3 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Тарасовим Тарасом Валерійовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.6 ст. 121 КУпАП. На підставі викладеного позовні вимоги [PERSON] в частині скасування постанови серії ЕАО № 4756892 від 11 вересня 2021 року підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, складовими елементами акту завдання шкоди є: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду; настання шкоди; причинний зв`язок між вказаними двома елементами; вина завдавача шкоди. При цьому, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Законом визначено, що обов`язок відшкодувати завдану потерпілому шкоду покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Таким чином, з урахуванням положень ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, обов`язок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади виникає саме у держави, а не в органу державної влади, посадовою чи службовою особою якого є особа, чиїми незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдано шкоди. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019р. у справі №826/12003/16, аналіз зазначених вище правових норм свідчить про те, що якщо вимоги про відшкодування шкоди пов`язані з вимогою вирішити публічно-правовий спір, то такі вимоги підлягають розгляду за нормами КАС України. Аналогічних висновків дійшов і Цивільний касаційний суд в постановах у справах №761/10730/18 та №725/5833/16-ц. З матеріалів справи вбачається, що до матеріальної шкоди, яку просить відшкодувати позивач відносяться: шкода, спричинена пошкодженням належного йому автомобіля неправомірними діями патрульних Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області у розмірі 22689 гривень; витрати за проведення авто товарознавчого дослідження та складання висновку щодо фактичного розрахунку заподіяної майнової шкоди у розмірі 2700 гривень; витрат нотаріуса щодо посвідчення пояснень свідка у розмірі 600 гривень та витрат, пов`язаних з явкою свідка у судове засідання у розмірі 3000 гривень. Як вбачається з висновку експерта № 2539 від 27 вересня 2021 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Hyundai Tucson, державний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження внаслідок протиправних дій патрульними поліції (спеціальні жетони № 177525 та № 0177339) в Дніпропетровській області та з врахуванням податку на додану вартість складає 22689 гривень (а.с. 63-92). З вступної та мотивувальної частини даного висновку вбачається, що дослідження автомобіля Hyundai Tucson, державний номер [NUMBER] , зроблено експертом виключно на підставі заяви та пояснень [PERSON] . В ході розгляду справи судом не встановлено факту спричинення патрульними поліції Дніпропетровської області будь-яких пошкоджень на торпеді автомобіля Hyundai Tucson, державний номер [NUMBER] , належного позивачу. Як пояснив позивач у судовому засіданні, він не бачив, як саме були нанесені подряпини, даний факт був встановлений ним пізніше, вважає, що на руці патрульного був браслет, яким він, можливо, подряпав торпеду автомобіля, вириваючи спірну постанову. Допитаний у судовому засіданні свідок також не бачила самого факту спричинення пошкоджень. Будь-яким іншим чином даний факт також не був зафіксований. Тобто судом не встановлено протиправних дій патрульних щодо спричинення пошкоджень на торпеді автомобіля, належного позивачу, та, відповідно, не встановлено причинного зв`язку між діями та заподіяної шкодою. Таким чином, позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням автомобіля у розмірі 22689 гривень, не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди за проведення авто товарознавчого дослідження та складання висновку щодо фактичного розрахунку заподіяної майнової шкоди у розмірі 2700 гривень; витрат нотаріуса щодо посвідчення пояснень свідка у розмірі 600 гривень та витрат, пов`язаних з явкою свідка у судове засідання у розмірі 3000 гривень, оскільки зазначені витрати були здійснені позивачем без відповідних правових підстав, а тому не є матеріальною шкодою в розумінні закону. Щодо витрат, пов`язаних з явкою свідка у судове засідання, взагалі не надано жодних доказів. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Постановою Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано суду доказів наявності шкоди, або наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, фактів заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно ч. 1\~\~ ст. 132 КАС України,\~\~ судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки суд відмовляє у задоволенні вимог в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, витрати по сплаті судового збору за вказані вимоги у розмірі 908 гривень та 2270 гривень, відшкодуванню не підлягають. Разом з тим, враховуючи задоволення позовних вимог в частині скасування постанови, з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 454 гривни. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~\~ ст. 132 КАС України). Приписи ч. ч. 1, 2\~\~ ст. 134 КАС України\~\~ визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Відповідно до ч. 3\~\~ ст. 134 КАС України,\~\~ для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження здійснення оплати витрат на професійну правничу допомогу в матеріалах справи містяться: копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Годня Антона Алнуровича, договір про надання правової допомоги від 14 вересня 2021 року, укладений між адвокатом Годня А.А. та [PERSON] ;\~ додаткова угода № 1 до вказаного договору від 14 вересня 2021 року, акти здачі-приймання надання правничої допомоги, в яких зазначений детальний опис робіт, виконаних адвокатом, вартість послуги, час, витрачений на надання правової допомоги та сума оплати за наданий вид правової допомоги (а.с. 98, 99, 100, 101-102),\~ а також квитанції про оплату наданих послуг на загальну суму 8600 гривень (а.с. 105, 179, 248). Отже, загальний розмір витрат позивача на професійну\~ правничу допомогу, підтверджений документально, складає 8600 гривень. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України, з відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2867 гривень (враховуючи задоволення однієї вимоги з трьох, заявлених позивачем). На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial