Рішення адміністративного суду від 2024-07-09 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 26.04.2024 Постановою Начальника [INFO] майора [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за те, що начебто він 11.03.2024 не прибув за викликом до [INFO] , так як перебував на лікарняному, про що повідомив листом [INFO] та отримав відповідь, що потрібно з`явитися наступного дня з дати закриття листа непрацездатності. [PERSON] вважає, що постанова ухвалена незаконно і необґрунтовано та підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків Начальника [INFO] майора [PERSON] фактичним обставинам справи. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику осіб. Зокрема суд ухвалив, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 162 КАС України. 20 червня 2024 року від відповідача надійшов до суду відзив на позов, у якому представник останнього в задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі з тих підстав, що оспорювана постанова є правомірною та такою, що винесена з урахуванням вимог чинного законодавства. Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд убачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд убачає необхідним позов задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 квітня 2024 року Постановою Начальника [INFO] майора [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та притягнуто позивача [PERSON] до адміністративної відповідальності за те, що він 11.03.2024 не прибув за викликом до [INFO] , так як перебував на лікарняному, про що повідомив листом [INFO] та отримав відповідь, що потрібно з`явитися наступного дня з дати закриття листа непрацездатності. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноваженьобов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Суду не вдається встановити, що у діях, які кваліфіковані відповідачем за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП є склад правопорушення, адже відповідачем не надано до суду жодних додатків до оскаржуваної постанови, які підтверджували б зазначені в ній обставини порушення позивачем. Згідно ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Диспозиція ст. 210-1 КУпАП має бланкетний характер, а серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинні бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та яким не дотримана особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивачу інкримінується порушення, що він 11.03.2024 не прибув за викликом до [INFO] , так як перебував на лікарняному, про що повідомив листом [INFO] та отримав відповідь, що потрібно з`явитися наступного дня з дати закриття листа непрацездатності. Суд звертає увагу, що неприбуття до [INFO] у зв`язку з перебуванням на лікарняному не є правопорушенням в розумінні ст. 210-1 КУпАП. Отримання відповіді про обов`язок безпосередньо з`явитися наступного дня з дати закриття листа непрацездатності також не є порушенням зі сторони[PERSON] . Окрім того, оспорювана постанова не містить жодних посилань на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та яким не дотримана особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. Відтак, суду із указаної постанови не вдається можливим встановити, яку саме норму порушено позивачем. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, на думку суду, є недоведеним. У порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, зокрема не надано доказів, що позивач [PERSON] дійсно порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. За таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Таким чином, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд доходить висновку про те, що Постанова Начальника [INFO] майора [PERSON] № 104 від 26.04.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності гр. [PERSON] за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП є незаконною, в зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, а справа закриттю. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted