Рішення адміністративного суду від 2022-06-16 00:00:00+03

[PERSON] у вересні 2021 року звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, викладене у формі повідомлення від 05.08.2021 № 0800-0205/8/52723, щодо відсутності права на пенсію у [PERSON] відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку із тим, що він перебував під час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не на строковій службі, а був призваний із запасу; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01.07.2021 здійснити [PERSON] перерахунок та виплату пенсії, обчисленої відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), група інвалідності 3, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 15.08.2019, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області. У липні 2019 року [PERSON] була призначена пенсія на підставі норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області направило на адресу [PERSON] повідомлення від 05.08.2021, в якому зазначено, що було виявлено невідповідності в розрахунку пенсії. Після ретельної перевірки виявлено, що під час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС [PERSON] перебував не на строковій службі, а був призваний із запасу. Таким чином, [PERSON] не має права на пенсію згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ. Пенсійну справу приведено у відповідність. Вважаючи протиправними таке рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII врегульовано питання щодо пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Відповідно до частини 2 вказаної статті військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону. Аналіз вказаної норми свідчить про те, що особа, яка є військовослужбовцем з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, які дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) при ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи за бажанням може отримувати одну з двох видів пенсій: - на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ; - на підставі статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII. Судом встановлено, що [PERSON] брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як військовозобов`язаний, якого призвано із запасу на збори по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС. Згідно зі статтею 10 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Примітка: Тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань. Отже, у розумінні Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» військовозобов`язані, призвані на військові збори, є військовослужбовцями. Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає, зокрема: проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі. Частиною 9 вказаної статті визначено, що щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період. Згідно з частиною 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до видів військової служби відносяться: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період. Тобто, визначення військовослужбовців та військовозобов`язаних не є тотожними. З огляду на те, що позивач хоче скористатися правом, передбаченим частиною 2 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ключовим правовим питанням у цій справі є наявність або відсутність у позивача права на пенсійне забезпечення на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Статтею 1-2 вказаного Закону встановлено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): а) особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу; б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту; в) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України; г) особи начальницького і рядового складу державної пожежної охорони, особи начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; д) громадяни інших держав із числа військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства цих держав, які постійно проживають в Україні, і відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, їх пенсійне забезпечення здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої вони проживають; е) особи, зазначені у статтях 3 і 4 цього Закону; є) особи із числа військовослужбовців строкової служби та члени сімей осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, у передбачених цим Законом випадках; ж) державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах; з) особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України. З аналізу вказаної норми, вбачається, що дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» поширюється на військовослужбовців та осіб, які прирівняні до них. У статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» наведено перелік осіб, які мають право на пенсії нарівні з військовослужбовцями строкової служби та членами їх сімей. Згідно з пунктом «г» частини 1 вказаної статті умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені цим Законом для військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей, поширюються також (якщо не передбачено інше) на військовозобов`язаних, призваних на навчальні, спеціальні або перевірочні збори, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків у період проходження цих зборів, та членів їх сімей. Судом встановлено, що згідно з довідкою Запорізького об`єднаного військового комісаріату м. Запоріжжя № 2714 від 05.12.1996 та записів у військовому квитку [NUMBER] [PERSON] рядовий запасу в період з 20.06.1986 по 10.12.1986 виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-км зоні у складі в/ч 93632. Згідно з Експертним висновком Відділу охорони здоров`я виконкому Дніпропетровської обласної ради народних депутатів № 5616 від 08.05.1997 захворювання, виявлене у [PERSON] , пов`язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до Витягу з Акту огляду у МСЕК серії МСЕ - № 109755 від 20.06.2000 [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при виконанні обов`язків військової служби. Згідно з Експертним висновком Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС № 5616 від 11.12.2012 захворювання [PERSON] пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не належить до кола осіб, які мають право на пенсійне забезпечення за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки позивач отримав інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а не при пораненні, контузії чи внаслідок каліцтва. Оскільки судом встановлено, що позивач має статус військовозобов`язаного, призваного на збори, а не військовослужбовця, то обов`язковою умовою для поширення на нього вищевказаних норм є те, що інвалідність має бути отримана внаслідок поранення, контузії або каліцтва при виконанні службових обов`язків у період проходження цих зборів. Слід наголосити, що закон визначив вичерпний перелік обставин щодо умов отримання інвалідності для прирівняння військовозобов`язаного, призваного на збори до військовослужбовців строкової служби. Інвалідність позивача настала через захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби щодо ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Доказів на підтвердження наявності саме поранення, контузії або каліцтва позивачем надано не було, у зв`язку з чим підстави для призначення позивачу пенсії у відповідності до Закону № 2262-ХІІ відсутні, а тому Управління Пенсійного фонду України правомірно привело пенсійну справу [PERSON] у відповідність шляхом переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону № 796-XII. Аналогічним чином застосовано наведені норми права у правовідносинах, подібних до спірних, Верховним Судом в постанові від 25 лютого 2021 року у справі № 588/774/16-а. З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Результат розгляду: denied