Рішення адміністративного суду від 2022-07-22 00:00:00+03

[PERSON] звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила суд: - визнати протиправним та скасувати рішення від 26.01.2022 №13 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (Закон №889-VIII); - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування та виплату з 21.01.2022 пенсію за віком державного службовця у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зазначеної у довідках виданих Теофіпольською селищною радою від 20.01.2022 №87/02-40, №88/02-40 та зарахувати до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 03.12.2020. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.01.2022 позов задоволено. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.01.2022 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відсутні підстави для переведення позивача з пенсії за віком згідно Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV) на пенсію за віком згідно Закону №889-VIII, а також для \~врахування періоду роботи з 04.07.2001 по 03.12.2020 в органах місцевого самоврядування до спеціального стажу для визначення права на пенсію за віком за нормами Закону №889-VIII. Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказала на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважила, що відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2019 №229, до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2022, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. Як вірно встановлено судом першої інстанції, [PERSON] ( [INFO] ) перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. Згідно записів трудової книжки позивач працювала з 04.07.2001 по 03.12.2020 в органах місцевого самоврядування на посаді секретаря сільської ради. 21.01.2022 позивач звернулася до відповідача із завою про переведення з пенсії за віком, призначеної згідно Закону №1058-IV, на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, з врахуванням довідок про заробітну плату, виданих Теофіпольською селищною радою. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області \~від 26.01.2022 №13 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком згідно Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно Закону №889-VIII, згідно заяви від 21.01.2022 у зв`язку з відсутністю правових підстав. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 07.02.2022 повідомило позивача про прийняте рішення. Також вказало про те, що підстави для врахування періоду роботи з 04.07.2001 по 03.12.2020 в органах місцевого самоврядування до спеціального стажу для визначення права на пенсію за віком за нормами Закону №889-VIII відсутні. Позивач не погодилась із вказаною відмовою, а тому звернулась до суду. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вказані періоди підлягають зарахуванню до стажу державної служби позивача, що загалом складає понад 10 років та враховуючи, що станом на 01 травня 2016 року позивач працювала на посаді, робота на якій зараховується до державної служби, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №889-VIII. Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне. Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Отже, до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону №889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV. Водночас, законодавством визначено певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону \~№3723-ХІІ. Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до зазначеної статті є досягнення такими особами пенсійного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV. Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17. Встановлено, що у позивача наявний необхідний вік та страховий стаж, передбачений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV. Станом на 01.05.2016 позивач працював на посаді, робота на якій зараховується до державної служби. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність зарахування до стажу державної служби позивача період роботи на посаді в органах місцевого самоврядування\~ з 04.07.2001 по 03.12.2020, стаж державної служби позивача на день набрання чинності Законом №889-VІІІ становить більше 10 років. З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. За змістом рішення Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 належним способом захисту прав позивача в таких типових справах є зобов`язання пенсійного органу перевести позивача та здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у відповідній довідці. Оскільки позивач із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII звернувся до пенсійного органу 21.01.2022, для належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування та виплату позивачу з 21.01.2022 пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках Теофіпольської селищної ради про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, з урахуванням виплачених сум. На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції \~правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Результат розгляду: denied