Рішення адміністративного суду від 2023-03-22 00:00:00+02

У грудні 2020 року Акціонерне товариство "Дніпроважмаш" (далі позивач) звернулось до суду із позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просило: - визнати протиправними дії відповідача щодо розподілу здійснених позивачем платежів земельного податку в сумі 4503384,16 грн. на погашення штрафних санкцій, нарахованих за несвоєчасну сплату земельного податку, в сумі 2423933,01 грн. та пені, нарахованої за несвоєчасну сплату земельного податку в сумі 2079451,15 грн., в тому числі за рахунок примусового стягнення на підставі інкасових доручень в сумі 374298,96 грн.; - зобов`язати відповідача врахувати 4503384,16 грн., спрямованих відповідачем на погашення штрафів та пені, як погашення податкового боргу з земельного податку. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що дії відповідача є протиправними. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вимоги апеляційної скарги відповідача полягають у тому, що згідно ІКП по земельному податку з юридичних осіб станом на 28.02.2019 за позивачем обліковувалась загальна заборгованість 18\~ \~792\~ \~477,30 грн. Скаржник зазначає, що за платіжними дорученнями позивача погашалась саме заборгованість, яка виникла станом на 28.02.2019, а не за податковими повідомленнями-рішеннями № 0025475043 та 0025445043, оскільки грошові кошти спрямовувались на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити. Позивач надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому погоджується з висновками суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач подав заперечення на відзив позивача, з посиланням на практику Верховного Суду, яка, на його думку, підтверджує правові позиції відповідача. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 року призначено судово-економічну експертизу у справі №160/17265/20, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, \~провадження у справі було зупинено. 10.11.2022 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 4546/4547-21 від 09.09.2022 року (далі висновок експерта № 4546/4547-21) у справі №160/17265/20 за позовом Акціонерного товариства "Дніпроважмаш" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Так, судовий експерт Ількова Ніка Володимирівна, провівши судово-економічну експертизу за матеріалами адміністративної справи №160/17265/20, зробила наступні висновки: - документально не підтверджується самостійна оплата АТ «Дніпроважмаш» штрафних санкцій з податку на землю за період з 01.11.2017 по 31.10.2020; - документально не підтверджується самостійна оплата АТ «Дніпроважмаш» пені з податку на землю за період з 01.11.2017 по 31.10.2020; - документально підтверджується погашення Державною податковою службою штрафних санкцій з податку на землю грошовими коштами, сплаченими АТ «Дніпроважмаш» з призначенням платежу «податок на землю» за період 01.01.2018 30.11.2020 на загальну суму 318 055,80 грн.; - \~документально підтверджується погашення Державною податковою службою пені з податку на землю грошовими коштами, сплаченими АТ «Дніпроважмаш» з призначенням платежу «податок на землю» за період 01.01.2018 30.11.2020 на загальну суму 1\~ \~581 043,27 грн.; - документально підтверджується списання Державною податковою службою грошових коштів з поточних рахунків АТ «Дніпроважмаш» за інкасовими дорученнями (розпорядженнями) на погашення штрафних санкцій з податку на землю за період 01.01.2018 30.11.2020 на загальну суму 3\~ \~162 591,15 грн.; - документально підтверджується списання Державною податковою службою грошових коштів з поточних рахунків АТ «Дніпроважмаш» за інкасовими дорученнями (розпорядженнями) на погашення пені з податку на землю за період 01.01.2018 30.11.2020 на загальну суму 460 918,49 грн.; - \~документально встановити, в межах наданих матеріалів справи, яка сума грошових коштів списана Державною податковою службою за період з 01.11.2017 по 31.10.2020 з поточних рахунків АТ «Дніпроважмаш» за інкасовими дорученнями (розпорядженнями) в рахунок погашення штрафних санкцій з податку на землю на підставі судових рішень про стягнення штрафних санкцій з податку на землю не надається за можливе; - \~документально встановити, в межах наданих матеріалів справи, яка сума грошових коштів списана Державною податковою службою за період з 01.11.2017 по 31.10.2020 з поточних рахунків АТ «Дніпроважмаш» за інкасовими дорученнями (розпорядженнями) в рахунок погашення пені з податку на землю на підставі судових рішень про стягнення штрафних санкцій з податку на землю не надається за можливе; - \~документально підтверджується облік податкового боргу АТ «Дніпроважмаш» в інтегрованій картці платника податків АТ «Дніпроважмаш» по земельному податку (код БК 18010500) за 2019-2020 роки та копії роздруківки з Електронного кабінету платника податку на землю АТ «Дніпроважмаш» за період 01.01.2018 30.11.2020 роки по зобов`язанням з основного платежу з податку на землю під час спрямування Державною податковою службою грошових коштів на погашення штрафних санкцій та пені з податку на землю. Документально встановити, чи виникла заборгованість/недоїмка по зобов`язанням з основного платежу внаслідок самостійно задекларованим зобов`язанням, не надається за можливе. Після надходження висновку експертизи ухвалою від 22.11.2022 року провадження у справі було поновлено. В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Заслухавши представників сторін, допитавши експерта, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне. Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що у позивача був наявний податковий борг згідно податкових повідомлень\~ \~рішень від 07.05.2019 року №№ 0025475043 та 0025445043 у розмірі 305085,30 грн. та 2118 847,62 грн., копії яких містяться у матеріалах справи. Дана сума податкового боргу є штрафом за несвоєчасну плату грошового зобов`язання з земельного податку. Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що позивачем у судовому порядку оскаржуються податкові рішення від 07.05.2019 року №№ 0025475043 та 0025445043, що підтверджується копіями ухвал Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2021 року по справі № 160/17585/20 та від 31.12.2020 року по справі № 160/17586/20, які містяться у матеріалах справи. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки позивач у судовому порядку оскаржує податкові \~рішення від 07.05.2019 року № 0025475043 та 0025445043, то грошове зобов`язання, яке вказано у даних податкових повідомленнях рішеннях, вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач протиправно спрямовував грошові кошти позивача на погашення суми податкового боргу, який виник на підставі податкових повідомлень рішень від 07.05.2019 року №№ 0025475043 та 0025445043. Крім того, суд першої інстанції вказав, що інкасові платіжні доручення на безакцептне списання грошових коштів з рахунків платника податків податковий орган має виставляти виключно у випадку, якщо податковий борг виник у результаті не сплати грошових зобов`язань, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені ПК України строки або за рішенням суду, яке направляється до виконання до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Натомість, відповідачем по інкасовим платіжним дорученням стягнуто з позивача штрафні санкцій та пеня, які не були самостійно задекларовані позивачем та по яким відсутнє судове рішення про стягнення. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову. Суд апеляційної інстанції частково погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі ПК України), платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК України. Згідно з пунктом 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховується у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені (пункт 131.2 статті 131 ПК України). Щодо порушення черговості платежів, визначених платником податків. Суд першої інстанції, приймаючи рішення, виходив з того, що відповідач протиправно спрямував грошові кошти позивача на погашення суми податкового боргу, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 07.05.2019 року №№ 0025475043 та 0025445043. При цьому суд зазначив, що податкові повідомлення-рішення оскаржуються в судовому порядку, про що свідчать ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суд від 02.01.2021 року по справі № 160/17585/20 та від 31.12.2020 по справі № 160/17586/20, а тому грошові зобов`язання \~є неузгодженими. Втім колегія суддів звертає увагу, що на час звернення до суду з позовом в справі, що переглядається, провадження у справах про оскарження таких податкових повідомлень-рішень ще не були відкриті, а позовні вимоги ґрунтувалися лише на положеннях статей \~87, 95, 131 Податкового кодексу України. Крім того, суд першої інстанції ухвалою від 12.03.2021 року \~відмовив у зупиненні провадження у справі до набрання чинності судовими рішеннями \~стосовно оскаржених ППР. Проте, під час розгляду справи апеляційним судом було з`ясовано, що рішенням Дніпропетровського\~ \~окружного адміністративного суду в справі № 160/17585/20 від 04 березня 2021 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 року, \~\~\~в задоволенні\~ \~позову про оскарження рішення\~ \~відповідача № 0025475043 від 07.05.2019 року про нарахування АТ «Дніпроважмаш» грошового зобов`язання (штрафу 20%) в сумі 305 085,39грн. за платежем «земельний податок з юридичних осіб, 18010500)» відмовлено. Також, рішенням Дніпропетровського\~ \~окружного адміністративного суду в справі 160/17586/20 від 11 травня 2021 року\~ \~в задоволенні\~ \~позову АТ «Дніпроважмаш», в якому останній просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0025445043 від 07.05.2019 року про нарахування Акціонерному товариству "ДНІПРОВАЖМАШ" грошового зобов`язання (штрафу 20%) в сумі 2118847,62 грн. за платежем "земельний податок з юридичних осіб 18010500) відмовлено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2021 року рішення суду залишено без змін. Попри це, суд першої інстанції вийшов за межі підстав позову та мотивував своє рішення наявністю неузгоджених грошових зобов`язань, \~хоча фактично на час звернення до суду з позовом відповідні ППР не були оскаржені та набули статус узгоджених; помилково не зупинив провадження у справі та безпідставно задовольнив позов в цій частині, що колегія суддів вважає порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім того, як слід з матеріалів справи, відповідачем не здійснювалось погашення податкового боргу за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 07.05.2019 року, адже платник податків мав податковий борг по земельному податку 22\~ \~970 553 грн \~станом на 10.05.2019 року, а тому податковий борг погашався за минулі періоди, зокрема по податковому розрахунку земельного податку № 9026580040 від 20.02.2019 року, \~що судом першої інстанції було залишено поза увагою. Апеляційний судом зі змісту матеріалів справи досліджено, що у позивача згідно ІКП у період 2017-2020 роки безперервно існував податковий борг, в тому числі з податку на землю з юридичних осіб. Апеляційним судом також встановлено, що відповідач за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 здійснював погашення штрафних санкцій з податку на землю грошовими коштами, сплаченими позивачем з призначенням платежу «податок на землю» у розмірі 318055,80 грн. Це зарахування також підтверджено висновком експерта №4546/4547-21, а саме у висновку по питанню №3. Також, зі змісту матеріалів справи вбачається, що відповідач за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 здійснював погашення пені з податку на землю грошовими коштами, сплаченими позивачем з призначенням платежу «податок на землю» у розмірі 1581043,27 грн. Це зарахування також визнано висновком експерта №4546/4547-21, а саме у висновку по питанню №4. Колегія суддів погоджується із заявником апеляційної скарги, що при цьому відповідач діяв у відповідності до приписів п. 87.9 статті 87 та п. 131.2 статті 131 ПК України, які визначають, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. \~При погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом. Отже, спрямування коштів, що надійшли від платника податків на погашення податкового боргу в черговості, що визначена зазначеними нормами Податкового кодексу України, всупереч призначенню платежу, що визначено платником податків, відповідає вимогам чинного законодавства. Доводи платника податків, які зводяться до того, що за наявності податкового боргу підлягає погашенню спочатку всі податкові зобов`язання, потім усі нараховані штрафи, а потім уся нарахована пеня ґрунтуються на помилковому тлумаченні податкового законодавства, адже \~згідно п. 87.9 ст. 87 ПК України погашення податкового боргу здійснюється згідно з черговістю його виникнення, тобто погашається \~\~\~податковий борг, якій виник на певну дату повністю спочатку податкове зобов`язання, потім штрафні санкції, потім пеня, тобто до повного його погашення, і лише потім погашається податковий борг, який виник на наступну календарну дату. За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про визнання \~протиправними дій відповідача щодо розподілу здійснених позивачем платежів земельного податку на погашення штрафних санкцій та пені, нарахованих за несвоєчасну сплату земельного податку. Щодо визнання протиправними дій відповідача щодо погашення штрафних санкцій та пені, нарахованих за несвоєчасну сплату земельного податку, за рахунок примусового стягнення на підставі інкасових доручень в сумі 374298,96 грн та зобов`язання \~відповідача врахувати \~ці кошти \~як погашення податкового боргу з земельного податку. Приписами п.95.3 ст. 93 ПК України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Згідно приписів п. 95.5 ст. 95 ПК України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань. У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення. Матеріалами справи документально підтверджується списання Державною податковою службою грошових коштів з поточних рахунків АТ «Дніпроважмаш» за інкасовими дорученнями (розпорядженнями) на погашення штрафних санкцій з податку на землю за період 01.01.2018 30.11.2020 на загальну суму 3\~ \~162 591,15 грн. та на погашення пені з податку на землю за період 01.01.2018 30.11.2020 на загальну суму 460 918,49 грн.; Однак, матеріали справи не містять доказів того, що пеня з податку на землю за період 01.01.2018 по 30.11.2020 взагалі визначалась позивачем, а також відповідачем не надано до матеріалів справи рішення суду, яке згідно положень п.95.3 ст. 93 ПК України є підставою для стягнення коштів, зокрема штрафних санкцій. Такі підстави не зазначені в інкасових дорученнях, копії яких знаходяться у матеріалах справи та досліджені експертом. Відтак, колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач протиправно списав грошові кошти з поточних рахунків позивача за інкасовими дорученнями (розпорядженнями) на погашення пені та штрафних санкцій з податку на землю за період 01.01.2018 по 30.11.2020. Оскільки позивачем була заявлена в позові сума штрафних санкцій, списаних інкасовими дорученнями 61\~ \~508,28 грн та \~сума пені 312\~ \~790,68 грн, а всього - \~374298,96 грн., колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, тому слід \~зобов`язати відповідача відновити в інтегрованій картці платника податків \~зазначену суму, подальший розподіл якої відноситься до дискреційних повноважень відповідача. З цих підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно приписів п. 1-4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, \~рішення суду - \~скасуванню, позов слід задовольнити частково.

Результат розгляду: partial