Рішення адміністративного суду від 2022-02-01 00:00:00+02

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ 43142370), Головного управління ДПС Одеській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу, мотивуючи його тим, що 21.03.2020 року ним було отримано податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №0035535005, яке винесено на підставі акту перевірки №6712/15-32 від 09.10.2019 року. Водночас, за твердженням [PERSON] , акт перевірки №6712/15-32 від 09.10.2019 року йому не направлявся, чим податковий орган позбавив його права надати відповідні пояснення та заперечення. Також, позивач зазначає про дефектність форми податкового повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №0035535005, а саме не викреслення зайвих пунктів та не підкреслення відповідних речень, де це передбачено його формою.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця [PERSON] до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ 43142370), Головного управління ДПС Одеській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не врахував, що податкове повідомлення-рішення №0035535005 прийняте на підставі акту перевірки №006712/15-32-50-07 від 09.10.2019 року було винесено 03.03.2020 року більш ніж через три місяця від дати вручення акту перевірки зазначеному відповідачем по справі. Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 р. N50035535005 було прийнято у порушення вимог п.86.8 ст. 86 Податкового кодексу України, де встановлений 15-денний строк. На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне: Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] , зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, про що зроблено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців. З матеріалів інтегрованої картки платника податків судом встановлено, що станом на 01.01.2017 року у [PERSON] рахувалась переплата у сумі 69,08 грн. (а.с. 46-48). 02.02.2017 року позивачем було подано до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку №1700018033 від 02.02.2017 року, у якій самостійно визначено суму єдиного податку за 4 квартал 2016 року у розмірі 10 000,00 грн.(а.с. 95-96). У зв`язку із несплатою позивачем в граничні терміни податкових зобов`язань з єдиного податку задекларованих ним у декларації №1700018033 від 02.02.2017 року у нього з урахуванням наявної переплати в розмірі 69,08 грн. виник податковий борг у сумі 9930,92 грн. Зазначений борг був частково погашений [PERSON] \~\~16.05.2017 року та 16.08.2017 року. При цьому в подальшому при поданні до податкового органу нових податкових декларацій платника єдиного податку та сплати позивачем таких податкових зобов`язань, зазначена сплата, враховуючи календарну черговість, зараховувалась відповідачем в рахунок сплати вже наявної заборгованості, та у позивача відповідно виникав новий борг по строкам сплати 20.05.2017 року, 19.08.2017 року, 19.11.2017 року, 19.02.2018 року, 20.05.2018 року на суму єдиного податку, визначеного платником у податкових деклараціях платника, згідно з п. 87.9 ст. 87 ПК України. Як убачається з інтегрованої картки платника податків, повністю податковий борг був погашений [PERSON] лише 04.07.2018 року (а.с. 51). 09.10.2019 року старшим державним інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Південного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області було проведено камеральну перевірку з питань дотримання [PERSON] порядку нарахування та сплати єдиного податку. За результатами камеральної перевірки відповідачем був складений акт №006712/15-32-50-07 від 09.10.2019 року, в якому встановлено порушення позивачем граничних термінів сплати \~\~грошових зобов`язань по єдиному податку на підставі самостійно поданих [PERSON] податкових декларацій платника єдиного податку (а.с. 34-35). Акт перевірки №006712/15-32-50-07 від 09.10.2019 року було надіслано позивачу засобами поштового зв`язку, однак із незалежних від відповідача причин, такий акт був повернутий на адресу податкового органу за закінченням терміну зберігання (а.с. 36). В подальшому Головним управління ДПС в Одеській області, на підставі акту перевірки №006712/15-32-50-07 від 09.10.2019 року \~\~було винесено податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №0035535005, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 9986,18 грн. (а.с. 37). Як убачається з розрахунку штрафних санкцій (а.с.38) до податкового повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №0035535005, зазначена заборгованість виникла у позивача на підставі наступних самостійно поданих [PERSON] податкових декларацій платника єдиного податку, а саме: - №1700018033 (F01033) від 02.02.2017 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 7 500,00 грн. є 20.02.2017 \~\~року, дата фактичної сплати - 16.05.2017 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 86, з огляду на що відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 1 500,00 грн.; - №1700018033 (F01033) від 02.02.2017 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 2 430,90 грн. є 20.02.2017 року, дата фактичної сплати - 16.08.2017 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 178, з огляду на що, відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 486,18 грн.; - №1700058614 (F01033) від 04.05.2017 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 2 430,90 грн. є 21.05.2017 року, дата фактичної сплати - 09.11.2017 \~\~року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 173, з огляду на що відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 486,18 грн.; - №71700058614 (F01033) від 04.05.2017 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 5 069,10 грн. є 21.05.2017 року, дата фактичної сплати - 16.08.2017 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 88, з огляду на що відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 1 013,82 грн.; - №1700082510 (F01033) від 25.07.2017 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 5 004,35 грн. є 20.08.2017 року, дата фактичної сплати - 15.02.2018 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 180, з огляду на що, відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 1 000,87 грн. - №1700082510 (F01033) від 25.07.2017 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 2 495,65 грн. є 20.08.2017 року, дата фактичної сплати - 09.11.2017 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 82, з огляду на що, відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 499,13 грн.; - №111653 (F01033) від 02.11.2017 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 5 000,00 грн. є 20.11.2017 \~\~року, дата фактичної сплати - 15.02.2018 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 88, з огляду на що, відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 1 000,00 грн.; - №10791 (F01033) від 30.01.2018 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 10 000,00 \~\~грн. є 20.02.2018 року, дата фактичної сплати - 11.04.2018 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 51, з огляду на що, відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 2 000,00 грн.; - №36034 (F01033) від 24.04.2018 року, за якою граничний термін сплати грошового зобов`язання у сумі 10 000,00 \~\~грн. є 21.05.2018 року, дата фактичної сплати - 04.07.2018 року, кількість днів затримки сплати грошового зобов`язання 45, з огляду на що відповідачем застосовано штрафну санкцію у розмірі 20%, що становить 2 000,00 грн. Податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №0035535005 було направлено позивачу Головним управління ДПС в Одеській області засобами поштового зв`язку та отримано останнім, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 39). 01.04.2020 року [PERSON] звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою на податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №0035535005. Зазначена скарга надійшла до податкового органу 06.04.2021 року (а.с. 40-42). 02.06.2020 року \~\~Державна податкова служба України рішенням №17932/6/99-00-08-05-04-06 відмовила [PERSON] у задоволенні його скарги, та податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №0035535005 залишила без змін (а.с. 43-45). Зазначене рішення №17932/6/99-00-08-05-04-06 від 02.06.2020 року було направлено позивачу засобами поштового зв`язку, однак повернуто на адресу контролюючого органу за закінченням терміну зберігання (а.с. 97-98). Також судом з матеріалів адміністративної справи, а саме з інтегрованої картки платника податків вбачається, що станом на 30 листопада 2020 року в інтегрованій картці платника податків за позивачем рахувалась заборгованість у сумі 10 010,39 грн. (а.с. 65). На підставі зазначених даних податковим органом було сформовано та направлено позивачу податкову вимогу форми «Ф» від 01.12.2020 року №91246-13 на суму 10 010,39 грн. (а.с. 9). Не погоджуючись із податковим повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №0035535005 та податковою вимогою форми «Ф» від 01.12.2020 року №91246-13 та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що будь-яких підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.03.2020 року №0035535005 та податкової вимоги від 01.12.2020 року №91216-13, [PERSON] суду не зазначено, а судом не встановлено. Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду не погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Статтею 19 Конституції України\~ визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені\~ Конституцією\~ та законами України. Податковий кодекс України (ПК України - далі) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 ст.20 ПК України встановлено право податкового органу проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Згідно з пп.75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах. Пунктом 76.1 ст. 76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Главою 1 розділу XIV ПК України передбачено особливий порядок оподаткування суб`єктів малого підприємництва шляхом сплати єдиного податку. Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності (п. 291.2 ст. 291 ПК України). Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1 - 298.1.4 ПК України. Так відповідно до пункту 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Згідно пп. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 ПК України, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву. Відповідно до п. 293.1 ст. 293 ПК України, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Згідно п. 295.1. ст.295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності (п. 295.2. ст. 295 ПК України). У відповідності з п.295.3 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал. Згідно статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. Так відповідно до п.76.2 ст.76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу. Згідно пункту 86.2 ст.86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Положеннями п.86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу. У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. З матеріалів даної справи вбачається, що акт перевірки №006712/15-32-50-07 від 09.10.2019 року було надіслано позивачу засобами поштового зв`язку, однак вказаний акт був повернутий на адресу податкового органу за закінченням терміну зберігання. На копії рекомендованого повідомлення про вручення та на конверті не можливо встановити дату відправлення, оскільки штамп стоїть з нерозбірливими цифрами, таким чином не можливо встановити чи своєчасно був направлений вказаний акт позивачу по справі, протягом трьох робочих днів. Належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень акту перевірки є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. Однак у матеріалах справи відсутній розрахунковий документ який підтверджував би факт надання послуг поштового зв`язку з надсилання позивачу акту перевірки та рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 02.06.2020 року № 17932/6/99-00-08-05-04-06. Також, згідно з пунктом 86.8 статті 86 ПК податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків. З матеріалів справи вбачається, що акт перевірки №006712/15-32-50-07 від 09.10.2019 року було надіслано позивачу засобами поштового зв`язку, однак вказаний акт був повернутий на адресу податкового органу за закінченням терміну зберігання. Податковий орган зазначив, що у довідці про причини повернення поштового повідомлення, стоїть відмітка за закінченням встановленого строку зберігання та стоїть дата 16 листопада 2019 року - на думку відповідача по справі саме 16 листопада 2019 року вважається днем вручення акту перевірки позивачу по справі. Проте, спірне податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акту перевірки №006712/15-32-50-07 від 09.10.2019 року було винесено 03.03.2020 року більш ніж через три місяця від дати вручення акту перевірки, тобто поза межами строків, встановлених Податковим кодексом України. Слід зауважити, що Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Рисовський проти України» підкреслив особливу важливість принципу належного урядування, який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Також Європейський суд з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків. Враховуючи вище викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню. Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішенням було неповно з`ясовано судом обставин, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, \~ст. 317 КАС України, - оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Результат розгляду: granted