Рішення адміністративного суду від 2022-03-09 00:00:00+02

Утравні 2021 року [PERSON] (позивачка) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України (відповідач-2), про: визнання протиправним дій щодо рішення відповідача від 05.01.2021 року №951280131049 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ Державної судової адміністрації в Одеській області №5-3697/20 від 14.12.2020 року «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці»; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок позивачу, судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року в розмірі 80% від суми суддівської винагороді 81978,00 грн., на підставі довідки ТУ ДСА України в Одеській області №5-3697/20 від 14.12.2020 року з врахуванням виплачених сум; зобов`язання відповідача-2 здійснити позивачу виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року в розмірі 80% від суми суддівської винагороди 81978,00 грн., на підставі зазначеної довідки з урахуванням виплачених сум. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказала, що з 22.07.2006 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% суддівської винагороди. Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VІІІ зі змінами, у тому числі п.25. Позивач отримала в Територіальному управлінні Державної судової адміністрації України в Одеській області (далі ТУ ДСА України в Одеській області) довідку №5-3697/20 від 14.12.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці про те, що станом на 19.02.2020 року належна їй суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 81978,00 грн., та звернулася з вказаною довідкою до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок пенсії, однак відповідачем відмовлено в такому перерахунку Рішенням №951280131049 від 05.01.2021 року. Оскільки суддя після виходу у відставку не може бути позбавлений гарантій незалежності судді, зокрема належного матеріального забезпечення судді у відставці (щомісячного довічного грошового утримання) та будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач ГУ ПФУ в Одеській області проти позову заперечував зазначивши про відсутність законних підстав для здійснення такого перерахунку пенсії. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року, позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №951280131049 від 05.01.2021 року про відмову у перерахунку [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки №5-3697/20 від 14.12.2020 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити [PERSON] , як судді у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки №5-3697/20 від 14.12.2020 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум. Зобов`язано Пенсійний фонд України забезпечити своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] перерахованої з 19.02.2020 на підставі довідки №5-3697/20 від 14.12.2020 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області, з урахування раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн. сплачені за квитанцію №95 від 23.04.2021 року. Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині зобов`язань, покладених на Пенсійний фонд України, відповідачем -2 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати судове рішення з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Пенсійного фонду України. В обґрунтування скарги вказано, що суд першої інстанції безпідставно поклав на ПФ України зобов`язання здійснити фінансування виплати перерахованого з 19.02.2020р. довічного грошового утримання судді у відставці, не дослідивши достатньою мірою питання, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, зокрема: як відбувається процес фінансування виплати пенсій/щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; чи передбачає цей процес можливість централізованого фінансування пенсій/щомісячного грошового утримання судді у відставці окремому одержувачу; чи має зобов`язання, покладене судом на ПФ України, механізм його виконання. Посилаючись на приписи Порядку казначейського обслуговування коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою КМ України від 11.05.2017р. № 312 (у редакції Постанови № 12970, Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою КМ України від 30.081999р. № 1596 зі змінами, внесеними Постановою № 1279, апелянт зазначає, що ПФ України здійснює фінансування пенсій шляхом розподілу коштів, що надходять на його видатковий рахунок, та спрямування їх на виплату пенсій. Сума фінансування визначається за списками, сформованими головними управліннями Фонду в областях та місті Києві. Таке централізоване перерахування коштів, що здійснюється ПФ України, не є персоналізованим, не передбачає визначення розміру виплати кожній особі окремо та призначене лише для спрощення процедури проходження коштів від Фонду до уповноваженої організації або банку. Перерахування коштів під час фінансування здійснюється однією сумою за згрупованими списками одержувачів, сформованими і підписаними головними управліннями. Відтак, як наголошує апелянт, він позбавлений можливості здійснювати фінансування щомісячного грошового утримання судді у відставці окремому одержувачу, оскільки не складає списків, та не володіє інформацією про одержувачів, включених до них. До того ж, як наголошує апелянт, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці (щомісячна пенсійна виплата) є щомісячним періодичним платежем, у зв`язку із чим, зобов`язання, покладене судом першої інстанції на відповідача 2, передбачає не одноразову дію, а повторювану щомісячно, що свідчить про те, що таке рішення не може бути реалізоване ПФ України, через відсутність механізму його виконання. 30.11.2021р. (вхід.№26250/21) від позивачки у справі до суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на необґрунтованість доводів апелянта, просить відмовити у задоволенні скарги та залишити судове рішення без змін, мотивуючи тим, що на її думку, покладене судом зобов`язання ПФ України забезпечити своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] , перерахованої з 19.02.2020р. на підставі довідки №5-3697/20 ід 14.12.2020р., виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області, узгоджується з приписами Постанови КМ України № 1279 від 16.12.2020р. «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги». Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Так, відповідачем Пенсійним фондом України, не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, заявлених позивачем до ГУ ПФУ в Одеській області та задоволених судом стосовно Головного управління ПФУ в Одеській області, відтак колегія суддів вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги Пенсійного фонду України щодо наявності правових підстав для зобов`язання Пенсійного фонду України забезпечити своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення. Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , з 08.02.1993 року працювала на посаді судді Роздільнянського районного суду Одеської області. Постановою Верховної Ради України від 21.07.2006 року №19-V позивача звільнено з посади судді Роздільнянського районного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 22.07.2006 року. 14.12.2020 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (далі ТУ ДСА України в Одеській області) видало позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-3697/20, про те, що станом на 19.02.2020 року суддівська винагорода [PERSON] , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 81978,00 грн. у тому числі: посадовий оклад 63060,00 грн.; доплата за вислугу років (30%) 18918,00 грн. (а.с.54). 28.12.2020 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, до якої додала довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-3697/20 від 14.12.2020 року. 05.01.2021 року ГУ ПФУ в Одеські області прийнято Рішення №951280131049 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», оскільки після 18.02.2020 року (прийняття Рішення КСУ від 18.02.2020 року №2-р/2020) відповідного збільшення розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідні посаді не відбувалось (а.с.55). Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом. Задовольняючи позовні вимоги, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020, з дня ухвалення якого Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зокрема посадового окладу, за заявою судді у відставці, до якої додається довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, органами Пенсійного фонду України здійснюється відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Врахувавши, що [PERSON] вийшла у відставку з посади судді 21.07.2006 року і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №951280131049 від 05.01.2021 року є протиправним та підлягає скасуванню. Водночас, зазначивши, що визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області №951280131049 від 05.01.2021 року фактично в повному обсязі поновлює порушені права позивача, суд попередньої інстанції вважав відсутніми підстави для задоволення вимоги про визнання протиправними дій відповідача-1 щодо рішення від 05.01.2021 року №951280131049 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ Державної судової адміністрації в Одеській області №5-3697/20 від 14.12.2020 року. Щодо вимоги позивача про виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% від суми суддівської винагороди визначеної в довідці ТУ ДСА України в Одеській області №5-3697/20 від 14.12.2020 року, то суд першої інстанції вважав таку вимогу передчасною, зазначивши, що оскільки по даному питанню жодного рішення не приймав, - відтак відсутні об`єктивні підстави вважати, що після здійснення перерахунку будуть порушені права позивача, так як захисту судом підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Водночас, пославшись п.4 Положення про ПФ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 (в редакції Постанови №1279), згідно якого ПФ України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, а також приписи Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999р. №1596 (в редакції Постанови №1279), суд першої інстанції вважав, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань зокрема забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, у зв`язку із чим прийшов висновку про зобов`язання ПФУ здійснити своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача перерахованого з 19.02.2020 року на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-3697/20 від 14.12.2020 року, виданої ТУ ДСА України в Одеській області, з урахуванням фактично виплачених сум. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження згідно вимог та доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного. Нормою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (надалі - Закон України № 2262-ХІІ). В силу приписів ст.52 Закону № 2262-ХІІ, що регулюють порядок виплати пенсії, пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання. Іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України. Тобто, згідно наведених вимог ст. 52 Закону № 2262-ХІІ, особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України. Вказана вище норма статті 52 Закону № 2262-ХІІ у 2021 році не зазнавалабудь-яких змін. Пенсійний фонд України в свою чергу, у розумінні п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014р. №280 (далі - Положення №280) та ст. 58 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Згідно з пунктами4,7 Положення №280, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого: розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України (п.п.4); організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні управління. Як встановлено п. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року) територіальними органами Пенсійного фонду України є головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. У відповідності до пп.5 п.4 Положення № 28-2, головні управління Фонду відповідно до покладених на завдань здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Обґрунтовуючи свої висновки в частині зобов`язання Пенсійного фонду України здійснити фінансування перерахованої пенсії позивача суд першої інстанції послався на Постанову Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» та Порядок № 1596. Однак, колегія суддів з даного приводу зауважує, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник даний спір, є право позивача на перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки. При цьому, у межах спірних правовідносинах Головним управлінням ПФУ в Одеській області взагалі не здійснено перерахунок пенсії позивача, не визначено суми пенсії, що підлягає виплаті позивачу, не вчинено відповідних дій для проведення виплати позивачу перерахованої пенсії. Апеляційний суд звертає увагу, що пунктом 1 Порядку виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженим постановою КМУ від 16.12.2020р. №1279, передбачено, що вказаний Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі за зазначеним у заяві місцем їх фактичного проживання в межах України організаціями, що згідно із законодавством мають право здійснювати виплату і доставку пенсій та грошової допомоги. Тобто, Постанова №1279 жодним чином не змінила повноваження Пенсійного фонду України та її територіальних органів щодо призначення, нарахування та виплати пенсій. Постановою КМУ №1279 внесено зміни до деяких постанов Уряду, та, зокрема, до пп.4 п.4 Положення №280, згідно з якими Пенсійний фонд України забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Під бюджетним фінансуванням розуміють сукупність грошових відносин, пов`язаних із розподілом і використанням коштів централізованого грошового фонду держави, які реалізуються безоплатно і безповоротно шляхом надання бюджетних коштів юридичним та фізичним особам для проведення заходів, передбачених бюджетом. Отже, Пенсійний фонд України здійснює фінансування пенсій шляхом розподілу коштів, що надходять на його видатковий рахунок. Спеціальних підрозділів, які безпосередньо виплачують пенсію одержувачам, в Пенсійному фонді України не створено. Повноважень формувати виплатні документи (списки на виплату пенсій, відомості тощо) шляхом включення до них нарахованих конкретним одержувачам сум пенсії та підписувати їх Пенсійний фонд не має. Крім того, Постановою №1279 викладено у новій редакції п. 10 Порядку казначейського обслуговування коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 312 від 11.05.2017р. Між тим, такі зміни не вплинули на обсяг компетенції ПФ України та головних управлінь Фонду щодо виплати пенсій. Централізоване перерахування коштів, що здійснюється Пенсійним фондом України, не є персоналізованим, не передбачає визначення розміру виплати кожній особі окремо, призначене лише для спрощення процедури проходження коштів від Фонду до уповноваженої організації або банку. Перерахування коштів під час фінансування здійснюється однією сумою за згрупованими списками одержувачів, сформованими і підписаними головними управліннями. До того ж, пунктом 12 Порядку №1596 визначено, що органи Пенсійного фонду (головні управління Пенсійного фонду України в областях, м. Києві) на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 3 у трьох примірниках. Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий - за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду. Відповідно до пункту 13 Порядку №1596 під час централізованого перерахування коштів списки подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України. При цьому інформаційний обмін здійснюється між Пенсійним фондом і банками на центральному рівні засобами телекомунікаційного зв`язку з використанням засобів криптографічного захисту інформації, що мають чинні експертні висновки або сертифікати відповідності за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації, через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду. Згідно із пунктом 14 Порядку №1596 на підставі складених документів Пенсійний фонд України проводить протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів. Проаналізувавши наведене, судова колегія дійшла висновку про те, що законодавчо визначена певна процедура щомісячного нарахування органами Пенсійного фонду України пенсійних виплат, інформування Пенсійного фонду України про розмір таких виплат його територіальними органами, а також вбачається наявність процедури здійснення перерахунку коштів відповідним банківським установам. Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, що визначений Порядком виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020р. №1279, не передбачає участі Пенсійного фонду України у процедурі виплати пенсії. Фінансування виплати пенсій здійснювалось до 01.04.2021р. також ПФУ, але через територіальні органи, а виплати здійснювались через рахунки пенсіонерів у банках або через поштові відділення. Отже, викладеними вище нормами підтверджується, що обов`язок щодо виплати пенсії покладається на пенсійний орган, в якому пенсіонер перебуває на обліку, яким в даному випадку є ГУ ПФУ в Одеській області, на що суд першої інстанції не звернув належної уваги. При цьому, колегія суддів погоджується з доводами Пенсійного фонду України стосовного того, що здійснення Пенсійним фондом України централізованого перерахунку коштів не є персоналізованим, а як наслідок не може бути реалізовано без нарахування пенсії та складання відповідних документів територіальними органами Пенсійного фонду України. Тобто, у Пенсійного фонду України до здійснення спірного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] за минулий період територіальним органом Пенсійного фонду України не виникне жодного додаткового обов`язку з виділення коштів для виплати довічного щомісячного утримання судді у відставці. Як вірно зазначає апелянт, у даному випадку Пенсійний фонд України здійснює фінансування пенсій шляхом розподілу коштів, що надходять на його видатковий рахунок, та спрямування їх на виплату пенсій. Сума фінансування визначається за списками, сформованими головними управліннями Фонду в областях та місті Києві. Таке централізоване перерахування коштів, що здійснюється Пенсійним фондом України, не є персоналізованим, не передбачає визначення розміру виплати кожній особі окремо та призначене лише для спрощення процедури проходження коштів від Фонду до уповноваженої організації або банку. Перерахування коштів під час фінансування здійснюється однією сумою за згрупованими списками одержувачів, сформованими і підписаними головними управліннями У суду апеляційної інстанції відсутні обґрунтовані підстави вважати, що Пенсійним фондом України не буде виконано обов`язок з фінансування виплати пенсії позивача, права позивача у вказаній частині не порушені, з огляду на що відсутні правові підстави для додаткового зобов`язання апелянта здійснювати таке фінансування. Тобто, у цій частині суд першої інстанції неправильно вирішив спір по суті. До того ж, колегія суддів вважає за доцільне наголосити, що механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, що визначений Порядком виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020р. №1279, не передбачає участі Пенсійного фонду України у процедурі виплати пенсії. Фінансування виплати пенсій здійснювалось до 01.04.2021р. також ПФУ, але через територіальні органи, а виплати здійснювались через рахунки пенсіонерів у банках або через поштові відділення. Оскільки виплата пенсії/щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання, Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі функції по виплаті та фінансуванню пенсій збережені за головними управліннями, а Пенсійний фонд України здійснює відповідне спрямування та фінансування пенсій, колегія суддів погоджується з твердженням апелянта про помилковість висновків суду першої інстанції щодо зменшення компетенції головних управлінь ПФ України та втрати ГУ ПФУ в Одеській області функції по виплаті пенсії. Отже, у відповідності до вищенаведених норм, уповноважені органи (головні управління Фонду) вчиняють всі необхідні дії щодо підготовки документів для виплати пенсій одержувачам. З огляду на наведене вище у сукупності, колегія суддів вважає, що покладаючи на Пенсійний фонд України зобов`язання з виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд попередньої інстанції помилково вирішив, що відбулося фактичне (компетенційне) правонаступництво. Слід зазначити, що фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративне компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкт; владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи. Положення законодавства, якими функції з виплати пенсії покладено на головні управління Фонду, є чинними. Головні управління Фонду не ліквідовані і в стані припинення не перебувають. Будь-яких нормативно-правових актів щодо покладення на Пенсійний фонд України функцій з виплати пенсій не приймалось. Відтак, фактичного (компетенційного) адміністративного правонаступництва не відбулося, оскільки відсутні врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції. Згідно правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 09.09.2019 у справі № 916/376/15-г, інститут правонаступництва органів державної влади різниться від інституту правонаступництва суб`єктів приватного права, оскільки є більш ширшим за змістом, включаючи в себе: правонаступництво в завданнях, функціях та повноваженнях як складових категорії компетенції органу виконавчої влади, а також щодо конкретних управлінських (організаційних) прав та обов`язків, які складають зміст відповідних правовідносин - тобто публічне правонаступництво за якого відбувається перехід владних прав та функції органу, що реорганізовується до органу, що створюється та правонаступництво в майнових приватних правовідносинах, у яких орган влади виступає як юридична особа приватного права. У випадку публічного правонаступництва перехід таких прав та обов`язків оформлюється нормативним актом. Апеляційний суд вважає помилковим посилання Одеського окружного адміністративного суду на позицію Верховного Суду у постановах від 13.03.2019 у справі № 524/4478/17 та від 20.02.2019 у справі №826/16659/15 є необґрунтованим оскільки предметом розгляду у цих справах було визначення наявності компетенційного правонаступництва від ліквідованих органів. Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов помилкового висновку щодо компетенційного правонаступництва Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Відтак, оскільки за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції було встановлено неправильне застосування норм права в частині зобов`язання Пенсійного фонду України забезпечити своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] перерахованої з 19.02.2020 на підставі довідки №5-3697/20 від 14.12.2020 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області, з урахування раніше виплачених сум, колегія суддів вважає наявними підстави для скасування судового рішення у цій частині. При цьому, підсумовуючи усе викладене вище, враховуючи те, що спосіб відновлення порушено права повинен бути ефективним, судова колегія вбачає підстави для ухвалення в скасованій частині нового рішення про зобов`язання Головне управління ПФУ в Одеській області здійснити виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] на підставі довідки №5-3697/20 від 14.12.2020 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області, з урахування раніше виплачених сум, оскільки на переконання апеляційного суду саме такий спосіб захисту у даних спірних правовідносинах відповідатиме завданням адміністративного судочинства. Відповідно до вимог ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: partial