Рішення адміністративного суду від 2022-08-09 00:00:00+03

Історія справи. 12.05.2021 Державна служба геології та надр України звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Барс» (надалі - ТОВ «Інтер-Барс») про припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами №2640 від 09 грудня 2004 року, наданого ТОВ «Інтер-Барс». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до положень ч.2 ст.26 Кодексу України про надра та п.22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 (надалі - Порядок № 615), є підстави для припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу, оскільки позивач не подає звітність, яка передбачена і є особливою умовою № 8 Спеціального дозволу № 2640 від 09 грудня 2004 року, а саме те, що надрокористувач зобов`язаний подавати щорічну звітність перед ДНВП «Геоінформ України» щодо дослідно-промислової розробки згідно форми 5-гр. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.01.2022 у задоволені позовних вимог відмовлено. Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами виконання особливої умови № 8 Спеціального дозволу № 2640 від 09 грудня 2004 року, а саме те, що надрокористувач- позивач подає щорічну звітність до Державного науково-виробничого підприємства «Геоінформ України» (надалі -ДНВП «Геоінформ України») про дослідно-промислові розробки згідно форми 5-гр. Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.01.2022 як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, апелянт наголосив, що його позовні вимоги ґрунтуються на листі ДНВП «Геоінформ України» від 15.02.2021 № 03/303/-0606 згідно якого, в тому числі, й ТОВ «Інтер-Барс» протягом 2014-2020 не звітував до ДНВП «Геоінформ України» щодо руху запасів за формою 5-гр. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про правильність висновків суду першої інстанції. Відповідно до вимог чинного законодавства та виходячи зі змісту позовних вимог, справу розглянуто в письмовому провадженні. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Обставини справи, які встановлені судом. Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Інтер-Барс» надано спеціальний дозвіл на користування надрами № 2640 від 09 грудня 2014 року, з метою геологічного вивчення, у т.ч. Дослідно-промислової розробки з метою дегазації вугленосної товщі з вилученням газу (метану) на Матроському куполі, оцінка запасів, затвердження запасів ДКЗ України (а.с.6). 22.12.2009 позивач уклав з Міністерством охорони навколишнього природного середовища України Угоду про умови користування надрами, в якій статтею 4 визначені істотні умови користування ділянкою надр (а.с.7). Статтею 5 цієї Угоди визначено, що дія Угоди є невід`ємною частиною Дозволу, продовжується, поновлюється та анулюється одночасно із Дозволом. Стаття 8 цієї Угоди передбачає порядок здійснення контролю за виконанням умов Дозволу. Згідно умов статті 10 цієї Угоди надрокористувач зобов`язаний в установленому порядку подавати до ДНВП «Геоінформ України» щорічні звіти щодо дослідно-промислової розробки відповідно до форм державної статистичної звітності форма 6-гр. 12.11.2020 року, на адресу Держгеонадр надійшла відповідь на запит, в якій Державне науково-виробниче підприємство «Державний інформаційний геологічний фонд України» листом від 12.11.2020 року № 03/303-3563 надало Перелік суб`єктів господарювання, які не звітували до ДНВП «Геоінформ України» щодо руху запасів (форма 5-гр), зокрема, й щодо ТОВ «Інтер-Барс», зокрема повідомляється, що ТОВ «Інтер-Барс» з дати отримання дозволу звітність не надходила (а.с.12). Державна служба геології та надр України наказом № 564 від 09 грудня 2020 року зупинила дію спеціального дозволу на користування надрами та надала Відповідачу строк 30 календарних днів для усунення порушень, про що відповідача було повідомлено листом № 18454/01/07-20 від 14 грудня 2020 року, який ним було отримано 21 грудня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.13). У подальшому, на адресу Держгеонадр надійшов лист ДНВП «Державний інформаційний геологічний фонд України» від 15 лютого 2021 року № 03/303-0606, в якому вказано про не надання ТОВ «Інтер-Барс» звітів щодо руху запасів за формами 5-гр, 6-гр за 2014-2020 роки (а.с.15). Вказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами. Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами, і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до ч.1,2, 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Частиною 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Повноваження Держгеонадра України у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Кодексом України про надра, Положенням про Державну службу геології та надр України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1174 (далі - Положення №1174), Порядком № 615. Статтею 15 Кодексу України про надра встановлено, що надра надаються у постійне або тимчасове користування. Постійним визнається користування надрами без заздалегідь встановленого строку. Тимчасове користування надрами може бути короткостроковим (до 5 років) і довгостроковим (до 50 років). У разі необхідності строки тимчасового користування надрами може бути продовжено. Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу (частина перша статті 19 Кодексу України про надра). Зі змісту частини другої статті 24 Кодексу України про надра вбачається, що користувачі надр зобов`язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 4-1) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції. Статтею 60 Кодексу України про надра встановлено, що державний контроль і нагляд за веденням робіт по геологічному вивченню надр, їх використанням та охороною спрямовані на забезпечення додержання всіма державними органами, підприємствами, установами, організаціями та громадянами встановленого порядку користування надрами, виконання інших обов`язків щодо охорони надр, встановлених законодавством України. Згідно з положеннями частини першою статті 61 Кодексу України про надра державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним використанням надр України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр. Відповідно до підпункту 12 пункту 4 Положення №1174 Державна служба геології та надр України, згідно із покладеними на неї завданнями, здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр та раціональним і ефективним використанням надр України. Пунктом 22 Порядку №615 встановлено, що дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів державної фіскальної служби, зокрема, у разі порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр. Після зупинення дії дозволу надрокористувач зобов`язаний зупинити проведення на наданій йому в користування ділянці надр робіт, передбачених дозволом. При цьому, зупинення дії дозволу не звільняє надрокористувача від обов`язку проводити на ділянці надр роботи, пов`язані із запобіганням виникненню аварійної ситуації або усуненням її наслідків. Також, зупинення дії дозволу не є підставою і для переривання строку його дії. Дія дозволу поновлюється органом з питань надання дозволу після усунення надрокористувачем причин, що призвели до зупинення його дії. Висновки суду. Отже, відповідно до наведених правових норм однією з підстав зупинення дії дозволу на спеціальне використання надр є порушення надрокористувачем умов та порядку користування надрами, невиконання обов`язків, визначених статтею 24 Кодексу України про надра. Матеріалами справи підтверджено, що 12.05.2021 відповідач подав позивачу звітні баланси корисних копалин за період 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 р.р. за формами 5-ГР та 6-ГР, що підтверджуються таким листом відповідача (50-66). Тобто, на день подачі цього позову, відповідач виконав покладений на нього обов`язок щодо подання до ДНВП «Геоінформ України» щорічних звітів відповідно до форми державної статистичної звітності 5-гр., що підтверджено відповідними доказами. Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Отже, з урахуванням встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду про необхідність відмови у задоволені позовних вимог щодо анулювання дозволу, через те, що відповідач на час подачі цього позову вже вжив заходів щодо подання до ДНВП «Геоінформ України» щорічних звітів, як то передбачено умовами угоди. Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на ту обставину, що порушення строків подачі звітів могло бути обумовлено введенням карантину і проведенням антитерористичної операції на ліцензійній земельній ділянці. Таким чином, враховуючи положення ст.2 та ст.242 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення судового рішення у цій справі без змін та відмови у задоволенні апеляційної скарги. З приводу доводів апелянта колегія суддів зазначає, що вважає їх такими, що не заслуговують уваги, оскільки позивач не довів обґрунтованість позовних вимог за обставинами справи, які були встановлені в ході судового засідання. Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Результат розгляду: denied