Рішення адміністративного суду від 2024-07-03 00:00:00+03

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Посилався в позові на те, що постановою в справі про адміністративне правопорушення 11 травня 2024 року поліцейським УПП батальйону ТОР роти №2 взводу управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшим сержантом поліції Туркевичем М.М. прийнята постанова серії ЕГА №1426171 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення на мене адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Відповідно до вказаної постанови 11 травня 2024 року в м. Чернівці по вул. О. Маланчука (Миколаївська) 32 [PERSON] здійснив завідомо неправдивий виклик на спец лінію 103 повідомив що йому потрібна медична допомога. Проте при приїзді ШМД відмовився від будь-якої допомоги. З притягненням його до адміністративної відповідальності не погоджується, постанову про накладення адміністративного стягнення вважає незаконною, постановленою з порушенням вимог КУпАП. Відповідач по справі направив відзив, в якому позов не визнав, Просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення 11 травня 2024 року поліцейським УПП батальйону ТОР роти №2 взводу управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшим сержантом поліції Туркевичем М.М. прийнята постанова серії ЕГА №1426171 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення на мене адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Відповідно до вказаної постанови 11 травня 2024 року в м. Чернівці по вул. О. Маланчука (Миколаївська) 32 [PERSON] здійснив завідомо неправдивий виклик на спец лінію 103 повідомив що йому потрібна медична допомога. Проте при приїзді ШМД відмовився від будь-якої допомоги. Частиною 2\~ст. 19 Конституції України\~передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Виходячи з вимог, передбачених ст. 7 КУпАП,\~ніхто не\~може бути\~підданий заходу\~впливу в\~зв`язку\~з адміністративним\~правопорушенням інакше\~як на\~підставах і\~в порядку,\~встановлених законом.\~Провадження в\~справах про\~адміністративні правопорушення\~здійснюється на\~основі суворого\~додержання законності.\~Застосування уповноваженими\~на те\~органами і\~посадовими особами\~заходів адміністративного\~впливу провадиться\~в межах\~їх компетенції,\~у точній\~відповідності з\~законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. За змістом\~статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Тому, надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень під час виконання службових обов`язків по охороні публічного порядку, за наслідками чого була прийнята оскаржувана постанова, слід зауважити, що 11.05.2024 року він дійсно здійснив виклик ШМД на вул. О. Маланчука (Миколаївська) де працівники поліції незаконно мене доставили та безпідставно утримували. При приїзді лікарів у нього було заміряно артеріальний тиск, який був завищений (170на120) та виміряно пульс, який теж був надто завищений (120 ударів на хвилину). Після чого, лікар дав йому необхідні ліки для стабілізації артеріального тиску, та він відмовився від госпіталізації. Ніякого завідомо направдивого виклику на спец лінію 103 я не здійснював. Виклик було здійснено у зв`язку із різким погіршенням мого самопочуття та неправомірними діями працівників поліції. Згідно з п. 1\~ст. 247 КпАП України\~обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до\~ ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Зважаючи, що Відповідачем не було надано належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів в підтвердження обставин вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, слід прийти до висновку про необґрунтованість притягнення мене до адміністративної відповідальності за вказаною нормою права. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу). Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо. З огляду на викладене, внаслідок поспішного та упередженого розгляду справу на вулиці, поліцейським були суттєво порушені мої права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, право знайомитися з матеріалами справи, надати письмове пояснення, подавати докази, а також заявляти клопотання. Окрім того, поліцейський [PERSON] проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, при цьому розгляд справи на вулиці, унеможливило виконання вимог ст. 245, 278, 279 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення клопотань захисника, дослідження доказів, а також отримання у мене, як особи, що бере участь у розгляді справи, письмових пояснень. Адміністративне стягнення не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України. Дана норма кореспондується із нормами\~ст. 62 Конституції, відповідно до ч. 3 якої обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Враховуючи вищенаведене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність моєї вини у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, слід визнати, що винесена постанова про притягнення мене до адміністративної відповідальності є необґрунтованою, винесеною без достатніх доказів, які б підтверджували мою вину за ч. 1\~ст. 178 КУпАП. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 2\~ КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно до\~ ст. 3 КАС України\~\~ порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється\~Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України поліцейський [PERSON] є суб`єктом владних повноважень і відповідно до ст. 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 22 КАС України місцеві адміністративні суду (місцеві загальні суду як адміністративні суди та окружні адміністративні суду) вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою-четвертою цієї статті. Частина 1 ст. 25 КАС України зазначає, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань) вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцем знаходження відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Позовна заява подається за місцем реєстрації та проживання позивача та місцем нібито вчиненого адміністративного правопорушення. У відповідності до частин 1 і 2\~статті 77 КАС України\~\~- кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених\~статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно ч. 3\~ст. 286 КАС України\~за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, окрім іншого, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted