Рішення адміністративного суду від 2022-11-03 00:00:00+02

У березні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатська будівельна компанія» (далі ТОВ) звернулося до суду із позовом до Державної податкової служби України (далі ДПС) та Головного управління ДПС у Закарпатській області(далі Головне управління) в якому просило: визнати протиправним і скасувати рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 02.02.2022 №3749477/43220610 (далі Рішення, ЄРПН, Реєстр відповідно), яким відмовлено у реєстрації розрахунку коригування від 24.01.2022 №3 (далі РК); зобов`язати ДПС зареєструвати РК в ЄРПН; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір за подання позову у розмірі 2481 грн та 4000 грн судових витрат на правничу допомогу адвоката. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3721 грн та 3000 грн на оплату витрат пов`язаних з правовою допомогою адвоката. В доводах апеляційної скарги вказує, що між ТОВ та його контрагентом укладено договір купівлі-продажу майнових прав та сплачено авансові платежі. Однак в подальшому зазначений договір був розірваний, а тому сплачений аванс підлягав поверненню. Одночасно сторонами укладено інший договір купівлі-продажу майнових прав та угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог. З метою приведення відомостей в ЄРПН у відповідність до вказаних вище обставин ТОВ складено та направлено на реєстрацію РК, однак реєстрацію такого було зупинено на підставі пунктів 4, 6 Критеріїв ризиковості здійснення операцій(далі Критерії). При цьому, конкретного переліку документів, що необхідно надати платнику податків, визначено не було. В подальшому контролюючим органом ТОВ було відмовлено в реєстрації РК з мотивів ненадання розрахункових документів та/або банківських виписок. Таке Рішення відповідача позивач вважає протиправним, оскільки при його прийнятті не було враховано поданих ТОВ пояснень щодо повернення коштів в порядку зарахування зустрічних однорідних вимог та підтверджуючих виписок з особового рахунку. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та запереченні на клопотання про стягнення судових витрат заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а розмір заявлених судових витрат не співмірним із складністю справи, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Позивач подав відповідь на відзив та заперечення щодо заперечень Головного управління на розмір заявлених судових витрат, в яких підтримує свої позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги, а також вимоги щодо заявленого розміру судових витрат. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відсутність у квитанції конкретного переліку документів жодним чином не впливає на критерії чіткості, зрозумілості та обґрунтованості Рішення, оскільки квитанція і Рішення - це два окремих та не пов`язаних документи. При цьому квитанція не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а є тільки повідомленням платнику про зупинення реєстрації накладної, не впливає на права платника податків і не створює будь-яких обов`язків для нього. Такі висновки суду першої інстанції є помилковими з таких міркувань. Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ з 10.09.2019 перебуває на обліку в контролюючому органі, як платник податків, основний вид діяльності КВЕД 68.10 купівля та продаж власного нерухомого майна. 09.03.2021 між ТОВ (продавець) та фізичною особою [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав №18/БОН (далі Договір), відповідно до умов якого продавець відчужує (продає), а покупець набуває (придбає) майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, визначених даним договором, у відповідності до норм законодавства України, що визначають загальні положення щодо купівлі-продажу. Об`єкт нерухомості, майнові права на який відчужуються за даним договором, знаходиться в об`єкті капітального будівництва за адресою: [ADDRESS] , який споруджується продавцем, та характеризується наступним чином: нежитлове приміщення (комерційного призначення) №5 літера «а», 95 кв.м, поверх цокольний. Відповідно до пункту 4.3 Договору орієнтовна загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості становить 3164355,00 грн з 20% податку на додану вартість (далі ПДВ) (527392,50 грн), але не менше гривневого еквіваленту 114000 доларів США, згідно середньокомерційного курсу банківських установ на території міста Ужгорода в момент підписання даного договору та здійснення по ньому будь-яких платежів (розрахунків). Згідно пункту 4.4 Договору розрахунки між сторонами здійснюються протягом всього строку дії договору в наступному порядку:покупець перераховує суму грошових коштів в розмірі 3164355 грн. з 20% ПДВ (527392,50 грн), але не менше гривневого еквіваленту 114000 доларів США, згідно середньокомерційного курсу банківських установ на території міста Ужгорода в момент здійснення платежу, на поточний (інший банківський рахунок) продавця, згідно виставлених останнім рахунків, але не пізніше 31.08.2021. Відповідно до пункту 6.1 Договору у випадку розірвання або припинення цього договору з ініціативи покупця, на умовах та з підстав, визначених у цьому договорі, продавець протягом 30 банківських днів з моменту повної оплати майнових прав на об`єкт нерухомого майна, які є предметом цього договору, третьою особою, зобов`язаний повернути всі грошові кошти, отримані від покупця без індексації, з утриманням винагороди у випадках, визначених цим договором. Припинення договору в двосторонньому порядку здійснюється шляхом укладення Угоди про розірвання цього договору (пункту 8.3 договору). На виконання умов вищезазначеного Договору покупцем було проведено попередню оплату вартості майнових прав шляхом перерахунку наступних авансових платежів на поточний банківський рахунок ТОВ, в тому числі:- 09.03.2021 в сумі 277000 грн, в тому числі ПДВ 46166,67 грн. У зв`язку з надходженням вказаних коштів 09.03.2021 сформовано та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну №10 (далі ПН №10). Загалом сума сплачених фізичною особою [PERSON] в рахунок попередньої оплати авансових внесків склала 2436150 грн. В подальшому 24.01.2022 між позивачем та [PERSON] була укладена угода про розірвання Договору (далі Угода), відповідно до пункту 4 якої сторонами досягнуто згоди, що сплачена покупцем сума грошових коштів в розмірі 2436150 грн з 20% ПДВ (в розмірі 406025 грн) підлягає поверненню, або іншим чином зарахуванню по грошових зобов`язаннях покупцеві протягом 60 календарних днів з моменту підписання даної угоди. Одночасно 24.01.2022 між ТОВ (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав №46/БОН (далі Договір-1), відповідно до умов якого продавець відчужує (продає), а покупець набуває (придбає) майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, визначених даним договором, у відповідності до норм законодавства України, що визначають загальні положення щодо купівлі-продажу. Об`єкт нерухомості, майнові права на який відчужуються за даним договором, знаходиться в об`єкті капітального будівництва за адресою: [ADDRESS] , який споруджується продавцем, та характеризується наступним чином: нежитлове приміщення (комерційного призначення) №104 (проектна адреса), 91,6 кв.м, поверх перший. Згідно пункту 4.2 Договору загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості становить 3051104,40 грн з 20% ПДВ (у розмірі 508517,40 грн.). Розрахунок між сторонами здійснюється протягом всього строку дії цього договору, але не пізніше 31.03.2022. 24.01.2022 між ТОВ (боржник за угодою про розірвання Договору, кредитор за Договором-1) та [PERSON] (кредитор за Угодою та боржник за Договором-1) було укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно з якою з моменту її підписання ТОВ вважається такою, що виконала свої зобов`язання перед [PERSON] згідно Угоди на загальну суму 2436150 грн (далі Угода зустрічних вимог). Пунктом 5 Угоди зустрічних вимог визначено, що з моменту укладення та підписання даної угоди сторони зараховують суму грошових коштів в розмірі 2436150,00 грн згідно пункту 4 Угоди в рахунок часткової оплати вартості майнових прав на нежитлове приміщення (комерційного призначення) №104, загальною площею 91,60 кв. м, що розташоване на першому поверсі в будинку [ADDRESS] , згідно Договору-1 на суму 3051104 грн з 20% ПДВ, а сторона-2 вважається такою, що частково виконала свої зобов`язання перед стороною-1. Решта грошового зобов`язання сторони-2 перед стороною-1 в загальному розмірі 614954,40 грн з 20% ПДВ підлягає виконанню стороною-2 шляхом перерахування таких грошових коштів на поточний рахунок сторони-1 до 31.03.2022 включно. Позивачем складено та направлено на реєстрацію РК на суму 139000 грн з них 23166,67 грн ПДВ. Однак, реєстрація такого РК зупинена, про що свідчить квитанція від 24.01.2022 №№ 9006642432, 006643432. За результатами зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно Угоди позивачем складено та направлено на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну від 24.01.2022 № 26. Вказана накладна зареєстрована в ЄРПН, про що свідчить квитанція від 24.01.2022 № 9006926498. При цьому платнику податків запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в РК, для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Позивачем в електронному вигляді надано до Головного управління пакет документів, щодо підтвердження інформації, зазначеної у розрахунку коригування. До повідомлення, серед інших документів підприємством надано: - банківські виписки про отримання платежів від [PERSON] , код [NUMBER] на загальну суму 2436150 грн (Виписки з особового рахунку №№ бн від 09.03.2021, 22.03.2021, 12.04.2021, 21.04.2021, 13.05.2021, 07.06.2021, 15.06.2021, 29.06.2021, 27.10.2021, 17.11.2021, 26.11.2021);Договір;Угоду;Договір -1; Угоду зустрічних вимог; Пояснення тощо. Відповідно до наданого підприємством пояснення, у зв`язку із розірванням Договору, укладено Угоду, та укладено Договір-1, заборгованості між СГ зараховано на підставі Угоди зустрічних вимог. Разом з тим, згідно розрахунків коригування складених підприємством 24.01.2022, коригування здійснюється по причині « 103». Відповідно до оновленого Довідника з 01.10.2021 код причини коригування « 103» - повернення товару або авансових платежів. За результатами розгляду поданого повідомлення 02.02.2022комісією Головного управління прийнято Рішення про відмову у РК, обґрунтоване неподанням платником податку копій документів, а саме: розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків. Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, в тому числі, стосовно реєстрації податкової накладної, регулюються нормами Податкового кодексу України (далі ПК) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При цьому, пунктом 187.1 статті 187 ПК встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису. Відповідно до норм пункту 201.7статті 201 ПК податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Положеннями пункту 201.10 статті 201 ПК встановлений обов`язок продавця товарів/послуг при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Абзацом 2 пункту 201.10 статті 201 ПК визначено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з надходженням на рахунок ТОВ авансового платежу у розмірі 2436150 грн \~за укладеним з [PERSON] . Договором позивачем було складено та скеровано до ЄРПН ПН №26. Однак в подальшому зазначений Договір був розірваний сторонами, а сплачений авансовий платіж не повернуто покупцю, а зараховано в якості сплати фінансового зобов`язання [PERSON] за укладеним 24.01.2022 Договором-1, в якості зарахування зустрічних однорідних вимог. З метою відображення вказаної операції в податковому обліку позивачем було складено та надіслано до ЄРПН РК раніше складеної ПН №26. Нормами статті 192 ПК врегульовано порядок здійснення коригування до податкових зобов`язань та податкового кредиту. Так, зокрема, згідно із пунктом 192.1 статті 192 ПК якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних. Пунктом 201.16 статтею 201 ПК визначено, що реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 11.12.2019 №1165 затверджено «Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі Порядок №1165). Так, пунктом 3 Порядку №1165 передбачено, що податкові накладні/розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, та розрахунків коригування, складених на неплатника податку), що подаються для реєстрації в Реєстрі, перевіряються щодо відповідності ознакам безумовної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Згідно із пунктом 5 Порядку №1165 податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 затверджено також Критерії ризиковості здійснення операцій, серед яких: - складення розрахунку коригування постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, якщо передбачається зміна номенклатури товару/послуги (для товарів за кодами згідно з УКТЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для послуг за кодами відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів), за умови відсутності такого/такої товару/послуги, зазначеного/зазначеної в розрахунку коригування, поданому для реєстрації в Реєстрі, у таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (надається) (пункт 4); - складення розрахунку коригування на зменшення податкових зобов`язань до податкової накладної, складеної та зареєстрованої постачальником товарів/послуг на неплатника податку на додану вартість, та подання для реєстрації в Реєстрі у строк, що перевищує 14 календарних днів з дня складення податкової накладної, зареєстрованої в Реєстрі без порушення граничних строків реєстрації, встановлених Кодексом (пункт 6). На наявність вказаних обставин посилається відповідач як на підставу прийняття Рішення. Відповідно до пункту 7 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації (пункт 10 Порядку №1165). Згідно із пунктом 11 Порядку №1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації. «Порядок прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», затверджено наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 грудня 2019 за № 1245/34216; далі Порядок № 520). Пунктом 3 наказу № 520 встановлено, що комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (пункт 4 наказу №520). Пунктом 5 наказу №520 наведено примірний перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, серед яких: - договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; - договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; - первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; - розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; - документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством. Відповідно до пункту 11 Порядку № 520, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі в разі: - ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; - та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; - та/або надання платником податку копій документів, складених/ оформлених із порушенням законодавства. З метою забезпечення проведення реєстрації РК в ЄРПН ТОВ подало до контролюючого органу пояснення, в яких проінформовано стосовно підстав проведення такого коригування. До таких, серед іншого, було долучено копії виписок з особового рахунку, Договір, Угода, Договір-1, Угода зустрічних вимог. Крім того, наведеними вище нормами ПК передбачена необхідність коригування суми податкових зобов`язань та податкового кредиту, а також формування розрахунку коригування до раніше надісланих до реєстрації податкових накладних, в тому числі, у разі повернення постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг. При цьому, положення статті 192 ПК не містять застережень щодо неможливості проведення такого коригування у разі повернення попередньої оплати за розірваним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог по іншому договору. Тому суд вважає, що якщо продавцем - платником ПДВ на дату отримання попередньої (авансової) оплати за договором були визначені податкові зобов`язання з ПДВ та надалі за домовленістю сторін дія договору припиняється, а попередня (авансова) оплата зараховується в рахунок оплати товарів/послуг за іншим договором, то продавець платник ПДВ має право скласти розрахунок коригування до податкової накладної, складеної на дату отримання такої попередньої (авансової) оплати, або зменшити нараховану суму податкових зобов`язань з ПДВ. Складання такого розрахунку здійснюється на дату підписання документа, на підставі якого кошти, отримані за першим договором, будуть зараховані в рахунок оплати вартості товарів/послуг за другим договором. Такий розрахунок коригування до податкової накладної, відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПК підлягає реєстрації в ЄРПН отримувачем (покупцем) товарів/послуг. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 22 червня 2022 року у справі №826/2485/16. Щодо покликань суду першої інстанції на те, що Квитанція про зупинення реєстрації РК не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а є тільки повідомленням платнику про зупинення реєстрації накладної, не впливає на права платника податків і не створює будь-яких обов`язків для нього та не впливає на суть спірного Рішення, суд апеляційної інстанції такі висновки суду відхиляє та вважає за необхідне зазначити, що згідно усталеної практики Верховного суду у вказаній категорії справ, якщо квитанції про зупинення реєстрації спірного розрахунку коригування чи податкової накладної не було вказано конкретного переліку документів, яких було б достатньо для прийняття рішення про реєстрацію РК в ЄРПН, вказане свідчить про невідповідність сформованої квитанції вимогам до таких, що визначені пунктом 11 Порядку №1165. У випадку не конкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/РК платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/РК. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі №815/2985/18. В той же час, недотримання принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації податкової накладної/РК призвело до необізнаності платника податків щодо вичерпного переліку необхідних документів, які він повинен був надати контролюючому органу, внаслідок чого позивач не зміг належним чином виконати свої обов`язки щодо реєстрації податкової накладної та належно скористатись правом на захист. Незважаючи на те, що затверджена Порядком №1165 форма рішення не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності Критеріям, вказане не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС. Таке правозастосування викладене у постановах Верховного Суду від 5 січня 2021 року у справі №№640/11321/20, 640/10988/20. Враховуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів щодо здійснення господарських операцій між позивачем і його контрагентом, а також на факт подання на вимогу контролюючого органу пояснень та документів, відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації РК, оскільки позивачем було виконано вимогу щодо надання пояснень та надання документів щодо підтвердження здійснення господарських операцій між ним та його контрагентом, чіткого переліку документів у повідомленні про зупинення реєстрації РК зазначено не було, тому оскаржуване Рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Щодо позовної вимоги про зобов`язання ДПС зареєструвати в ЄРПН спірний РК, то відповідно до пункту 19 «Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 №1246, крім іншого, визначено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку №1246). З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання ДПС зареєструвати РК в ЄРПН. З огляду на викладене, позовні вимоги ТОВ підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Нормами статті 134 КАС визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Матеріалами справи підтверджено те, що позивачем за подання позову та апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 6202, 50 грн, що відповідно підлягають розподілу між відповідачами солідарно по 3101,25 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то зважаючи на те, що відповідачами не заперечується факт надання такої правової допомоги ТОВ Адвокатським бюро «Адвоката Ільницького», зважаючи на заперечення відповідача щодо суми заявлених судових витрат, складності справи та виконаних адвокатом робіт, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень Головного управління та ДПС в користь ТОВ слід стягнути солідарно для кожного по 1500 грн витрат на професійну правничу допомогу, замість заявлених 7000 грн за послуги, що надані в суді першої та апеляційної інстанції. Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted