Рішення адміністративного суду від 2022-10-20 00:00:00+03

25.10.2021 року [PERSON] (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати вимоги №Ф-3533-25/64У від 13.02.2020 року на суму 39070,19 грн., від 28.12.2020 року на суму 6295,30 грн., та від 02.02.2021 року на суму 41270,19 грн. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 року позовні вимоги задоволено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування чи загальну систему оподаткування, є платниками єдиного внеску. Не подання звітності та не здійснення підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства, не звільняє платника від сплати єдиного внеску. Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДПС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника. Апелянт вказував, що позивач припинив підприємницьку діяльність 27.08.2021 року, до цього часу, внески повинні бути сплачені, діяльність як фізична особа-припинив та з обліку у ДПС не знявся, обліковується несплачений єдиний внесок. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 27.08.2021 року відбулось виключення відомостей про фізичну особу-підприємця [PERSON] до Держреєстру, і до часу внесення запису про припинення підприємницької діяльності, зберігав статус підприємця та\~ \~платника податків, а відтак, на нього покладено обов`язок сплачувати ЄСВ на загальних підставах. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що платники єдиного внеску, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] 10.01.2008 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та 27.08.2021 року \~взятий на облік як платник податків. У час за який, податковий орган вказує, що позивачем не сплачувались єдині внески - позивач підприємницьку діяльність у спірний період не здійснював. [PERSON] , з 09.01.2008 року по 27.08.2021 року перебував на податковому обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, як фізична особа-підприємець, був платником єдиного внеску та 27.08.2021 року було внесено запис до Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою та починаючи з 01.10.2012 року і по теперішній час здійснює трудову діяльність як найманий працівник на різних підприємствах і необхідні страхові внески за нього у цей період були сплачені роботодавцями, що підтверджується довідкою Пенсійного Фонду України за формою ОК-5. Суд першої інстанції вказував, що доказів отримання позивачем у цей період доходів від провадження господарської діяльності відповідачем не надано. Не передбачено подвійної сплати єдиного внеску. Відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом № 2464-VI не врегульовано. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець від 09.01.2008 року, дата запису про державну реєстрацію 09.01.2008 року № запису 22240000000051856, відповідно до запису від 27.08.2021 року припинив підприємницьку діяльність - запис за № 2002240060001051856. Отже, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] взято на облік у контролюючих органах як платника податку 09.01.2008 року та знято з обліку 27.08.2021 року у зв`язку з припиненням суб`єкта підприємницької діяльності. Матеріалами справи встановлено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 13.02.2020 року складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3533-25/64У\~ зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 39070,19 грн. Підставою винесення вимоги є те, що [PERSON] був зареєстрований як фізична особа підприємець, та повинен сплачувати внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Вказана вимога сформована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, з якої вбачається, що за [PERSON] рахується недоїмка з ЄСВ в розмірі 39070,19 грн. яка складається: за 2013 рік самостійно нараховано платником до сплати суму 9776,75 грн., за 2017 рік нараховано розрахункову суму єдиного внеску за весь 2017 рік у сумі 8448,00 грн., за І квартал 2018 року по терміну сплати 19.04.2018 року в сумі 2457,18 грн., за ІІ квартал 2018 року по терміну сплати 19.07.2018 року в сумі 2457,18 грн., за ІІІ квартал 2018 року по терміну сплати 19.10.2018 року в сумі 2457,18 грн., за ІV квартал 2018 року по терміну сплати 21.01.2019 року в сумі 2457,18 грн., за І квартал 2019 року по терміну сплати 19.04.2019 року в сумі 2457,18 грн., за ІІ квартал 2019 року по терміну сплати 19.07.2019 року в сумі 2457,18 грн., за ІІІ квартал 2019 року по терміну сплати 21.10.2019 року в сумі 2457,18 грн., за ІV квартал 2019 року по терміну сплати 21.01.2020 року в сумі 2457,18 грн. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 28.12.2020 року складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3533-25/64У\~ зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 6295,30 грн. Вказана вимога сформована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, з якої вбачається, що за [PERSON] рахується недоїмка з ЄСВ в розмірі 6295,30 грн. До суми заборгованості з внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вимогою від 13.02.2020 року №Ф-3533-25/64У\~ \~у розмірі 39070,19 грн. донараховано розрахункову суму єдиного внеску за І квартал 2020 року по терміну сплати 21.04.2020 року в сумі 2078,12 грн., за ІІ квартал 2020 року по терміну сплати 20.07.2020 року в сумі 1039,06 грн., за ІІІ квартал 2020 року по терміну сплати 19.10.2020 року в сумі 3178,12 грн. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 02.02.2021 року складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3533-25/64У\~ зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 41270,19 грн., яка \~сформована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, з якої вбачається, що за [PERSON] рахується недоїмка з ЄСВ додатково в розмірі 2200,00 грн. До суми заборгованості з внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вимогою від 13.02.2020 року №Ф-3533-25/64У та вимогою від 28.12.2020 року\~ \~№Ф-3533-25/64У донараховано розрахункову суму єдиного внеску за ІV квартал 2020 року по терміну сплати 19.01.2021 року в сумі 2200,00 грн. Таким чином, підставою для винесення оскаржуваних вимог, на думку \~Головного управління ДПС у Дніпропетровській області є несплата [PERSON] єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2013, 2017, 2018, 2019, 2020 роки. Надана копія трудової книжки [PERSON] серія [NUMBER] підтверджує, що він з 2012 року безперервно працює, з 01.10.2012 року до 31.05.2019 року на посаді монтажника на ТОВ «Інвентум Україна»; з 04.04.2013 року по 28.02.2019 року проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі; з 19.03.2019 року до 10.09.2020 року ТОВ «Служба охорони Д»; з 14.09.2020 року працював у ПрАТ «Інтеркорн». Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу щодо [PERSON] , відповідно до яких, сплату страхових внесків у 2013 році за січень здійснило ТОВ «Інвентум Україна», у 2017 році сплату страхових внесків здійснював Відділ охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом (весь 2017 рік січень грудень), у 2018 році сплату страхових внесків здійснював Відділ охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом (весь 2018 рік січень грудень), у 2019 році \~січень \~- березень сплату страхових внесків здійснював Відділ охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, квітень грудень 2019 року сплату страхових внесків здійснювало ТОВ «Служба охорони «Джерб», січень вересень 2020 року сплату страхових внесків здійснювало ТОВ «Служба охорони «Джерб», жовтень грудень 2020 року сплату страхових внесків здійснювало ПАТ «Інтеркорн Корн Просессінг Індастрі». Таким чином, встановлено, що протягом 2017 2020 року внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за [PERSON] сплачувались його роботодавцями, ним як фізичною особою підприємцем внески не сплачувались. Відповідно до ч. 1 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 6 \~Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом. Платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців). Платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 5 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у\~ пунктах 4\~ (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування),\~ 5\~ та\~ 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати. Єдиний внесок для платників, зазначених у\~ статті 4\~ цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної\~ статтею 7\~ цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску. При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру. Згідно ч. 8 ст. 9 вищевказаного Закону, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у\~ пунктах 4,\~ 5\~ та\~ 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Згідно п. 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, єдиний внесок встановлюється відповідно до\~ Закону\~ в розмірі 22 відсотків на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску. У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої\~ Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Відповідно до частин 4, 8 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган \~доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом \~виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну \~політику, надсилає \~платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У \~разі \~незгоди \~з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску \~узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. Згідно пп. 1 п. 2 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, \~\~сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку такого платника в національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати. Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Встановлено, що діяльність [PERSON] як фізичної особи-підприємця припинено, підприємницьку діяльність не проводив, з 01.01.2012 року працює на різних посадах у різних підприємствах, які сплачували у 2017-2020 роках, як роботодавці єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Дана обставина підтверджується випискою застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо [PERSON] та Індивідуальними відомостями про застраховану особу. Отже, [PERSON] є застрахованою особою, є найманим працівником та за нього відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сплачувався за 2017 2020 роки єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування його роботодавцями. Отже, сплата єдиного внеску позивача, який перебував на обліку в органах ДПС і зареєстрований як фізична особа-підприємець (діяльність припинена \~27.08.2021 року) господарську діяльність не здійснював і доходи не отримував, та який одночасно перебував у трудових відносинах з суб`єктами господарювання, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску. При винесенні рішення суд апеляційної інстанції керується судовою практикою, зокрема викладеною постановах Верховного Суду: від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19, від 23.01.2020 року у справі №480/4656/18, \~від 18.03.2020 року у справі №140/1777/19, від 27.03.2020 року у справі №140/2214/19, від 19.06.2020 року у справі №824/876/19-а, від 17.08.2020 року у справі №120/1765/19-а, від 17.08.2020 року у справі № 140/1679/19, від 15.09.2020 року у справі №500/1762/19, від 03.12.2020 року у справі №140/2122/19. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області при винесенні оскаржуваних вимог не врахувало, що єдиний внесок за [PERSON] сплачувався його роботодавцями, що позбавляло його обов`язку сплачувати такий єдиний внесок самостійно як фізичною особою-підприємцем за вказаний період. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вказувало, що \~до вимоги від 13.02.2020 року про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3533-25/64У\~ увійшла сума несплати єдиного внеску за 2013 рік у розмірі 9776,75 грн. Наявність суми необхідної до сплати як внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2013 рік підтверджується даними \~інформаційної системи органу доходів і зборів. Проте, згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу щодо [PERSON] , відповідно до яких, сплату страхових внесків у 2013 році за січень здійснило ТОВ «Інвентум Україна». Згідно ч. 16 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Строком для нарахування грошового зобов`язання у тому числі по сплаті боргу (недоїмки) з єдиного внеску не обмежується. Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, зазначені у\~ пунктах 4,\~ 5\~ та\~ 5-1\~ частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Вимога від 13.02.2020 року про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3533-25/64У винесена Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області без врахування строків нарахування грошового зобов`язання, у той час як станом на дату її винесення 13.02.2020 року, минуло 1095 днів від кінцевої дати сплати єдиних внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2013 рік. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області не подбало про вчасне визначення суми грошового зобов`язання по сплаті [PERSON] єдиних внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2013 рік, вчасне винесення відповідної вимоги. Проте, згідно ч. 16 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Суд першої інстанції вказує, що за позивача з 2012 року сплачували єдиний внесок його роботодавці. Проте за лютий грудень 2013 року така сплата не встановлена. Згідно матеріалів справи, \~за 2013 рік [PERSON] було самостійно нараховано 9776,75 грн. Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу щодо [PERSON] , відповідно до яких, сплату страхових внесків у 2013 році за січень здійснило ТОВ «Інвентум Україна» у розмірі 275,68 грн. За лютий грудень 2013 року єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування [PERSON] не сплачено. Встановлено, що вимоги №Ф-3533-25/64У від 13.02.2020 року на суму 39070,19 грн., від 28.12.2020 року на суму 6295,30 грн., від 02.02.2021 року на суму 41270,19 грн. сформовані наростаючим принципом. У всіх трьох податкових вимогах наявна сума заборгованості за 2013 рік. Податкова вимога №Ф-3533-25/64У від 02.02.2021 року на суму 41270,19 грн., тобто з цієї суми [PERSON] зобов`язаний сплатити 9501,07 грн. (9776,75 грн. (сума боргу за 2013 рік) 275,68 грн. (сума, що сплачена за січень 2013 року)). Вимога підлягає скасуванню на суму 31769,12 грн. (41270,19 грн. 9501,07 грн.). Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз. Враховуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати у частині та позовні вимоги задовольнити частково. \~

Результат розгляду: granted