Рішення адміністративного суду від 2022-03-17 00:00:00+02

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 156050009038 від 21.04.2021 року про відмову у призначенні пенсії; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу роботи [PERSON] періоди: з 09.11.2001 р. по 08.01.2003 р. на посаді електрогазозварника в ДП ДАК «Хліб України» «Одеський торговий елеватор»; з 09.01.2008 р. по 04.02.2011 р. на посаді електрогазозварника в ДП ДАК «Хліб України» «Одеський торговий елеватор»; з 09.03.2011 р. по 28.12.2016 р. на посаді електрогазозварника ручного зварювання 5 та 6 розряду на Куліндорівському комбінаті хлібопродуктів; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати [PERSON] пенсію за віком на пільгових умовах (Список № 2) з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 15.03.2021 р. довічно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно відмовлено йому в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи: з 09.11.2001 р. по 08.01.2003 р. на посаді електрогазозварника в ДП ДАК «Хліб України» «Одеський торговий елеватор»; з 09.01.2008 р. по 04.02.2011 р. на посаді електрогазозварника в ДП ДАК «Хліб України» «Одеський торговий елеватор»; з 09.03.2011 р. по 28.12.2016 р. на посаді електрогазозварника ручного зварювання 5 та 6 розряду на Куліндорівському комбінаті хлібопродуктів. Також, позивач наголошував, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на підприємствах не було проведено атестацію робочих місць, мають право на зарахування стажу роботи до спеціальногь стажу. При цьому, на працівника, який був зайнятий на роботах із шкідливими і важкими умовами праці не може бути покладено відповідальності роботодавця за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць. Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з позовними вимогами не погоджувалось та вважало їх необґрунтованими з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, наголошуючи, зокрема, на тому, що спірні періоди роботи [PERSON] не можуть бути зараховані до пільгового стажу, оскільки немає інформації про результати атестації робочих місць. Також, на думку відповідача, позовна вимога [PERSON] про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області призначити та виплачувати пенсію є формою втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 року у справі № 420/9629/21 адміністративний позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії № 156050009038 від 21.04.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 12.04.2021 року № 3265 та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся позивач у заяві, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджено відомості про атестацію робочих місць за умовами праці [PERSON] в Дочірньому підприємстві ДАК «Хліб України» «Одеський торговий елеватор» у період з 09.11.2001р. по 08.01.2003р. та з 09.01.2008р. по 04.02.2011р. Також, окружний адміністративний суд, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №520/15025/16-а, вказав на те, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Між тим, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] зобов`язального характеру суд першої інстанції виходив із їх передчасності та дескреційності повноважень суб`єкта владних повноважень. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції [PERSON] подано апеляційну скаргу в якій зазначено, що оскаржуване рішення окружним адміністративним судом прийнято із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим, на думку позивача, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги [PERSON] вказує на порушення окружним адміністративним судом строку розгляду справи. Також, позивач наголошує, що пред`явлення позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області вчинити певні дії є дотриманням гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішено. На думку [PERSON] , обраний ним спосіб захисту порушеного права є ефективним та підлягає задоволенню, зокрема, у викладеній позивачем редакції. Решта доводів скаржника дублюють зміст позовної заяви. Скориставшись наданим приписами чинного процесуального законодавства правом, відповідачем до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що вирішуючи спірне питання суб`єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, які обумовлені певною свободою в оцінюванні, діях та виборі одного з можливих варіантів вирішення питання. Також, відповідач зазначає, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 року у справі № 420/9629/21, ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянуто заяву [PERSON] та прийнято рішення від 29.12.2021р. №15650009038 про призначення пенсії за віком відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на час виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, з урахуванням такого. Зокрема, колегією суддів установлено, що 12.04.2021р. [PERSON] звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2. За наслідками розгляду вказаного звернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №156050009038 від 21.04.2021р. Відмовляючи [PERSON] у призначенні пенсії пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 09.11.2001 р. по 08.01.2003 р. на посаді електрогазозварника в ДП ДАК «Хліб України» «Одеський торговий елеватор»; з 09.01.2008 р. по 04.02.2011 р. на посаді електрогазозварника в ДП ДАК «Хліб України» «Одеський торговий елеватор»; з 09.03.2011 р. по 28.12.2016 р. на посаді електрогазозварника ручного зварювання 5 та 6 розряду на Куліндорівському комбінаті хлібопродуктів, з огляду на те, що немає інформації про результати атестації робочих місць за умовами праці. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, у системному зв`язку із положеннями чинного, на час виникнення спірних правовідносин, пенсійного законодавства колегія суддів виходить із такого. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України гарантовано Законом України «Про пенсійне забезпечення», який спрямовано на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлювалась єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон України «Про пенсійне забезпечення» гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки. Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року. Згідно із п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992р. №442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, відповідно до п.п.1-4 якого атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. В контексті вищевикладеного, апеляційний суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992р. №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. За таких обставин, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком N 2. На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №520/15025/165-а, які, з урахуванням приписів ч.5 ст.242 КАС України, є обов`язковими для врахування апеляційним судом під час розгляду даної справи. Відтак, з урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки окружного адміністративного суду стосовно протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 156050009038 від 21.04.2021 року про відмову у призначенні пенсії, оскільки непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць не позбавляє [PERSON] права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Відносно позиції суду першої інстанції щодо дискреційності повноважень суб`єкта владних повноважень щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи та призначення пенсії, колегія суддів зазначає про таке. На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У даному випадку, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо таких умов немає, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними. Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 08.11.2019р. у справі № 227/3208/16-а. За таких обставин, на думку колегії суддів, з метою ефективного відновлення порушеного права [PERSON] , його позов підлягає задоволенню повністю, у тому числі, щодо вимог про: зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу роботи періоди: з 09.11.2001 р. по 08.01.2003 р. на посаді електрогазозварника в ДП ДАК «Хліб України» «Одеський торговий елеватор»; з 09.01.2008 р. по 04.02.2011 р. на посаді електрогазозварника в ДП ДАК «Хліб України» «Одеський торговий елеватор»; з 09.03.2011 р. по 28.12.2016 р. на посаді електрогазозварника ручного зварювання 5 та 6 розряду на Куліндорівському комбінаті хлібопродуктів; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати [PERSON] пенсію за віком на пільгових умовах (Список № 2) з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 15.03.2021 р. довічно. У контексті позовної вимоги [PERSON] щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах (Список № 2) з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 15.03.2021 р., колегія суддів додатково зазначає таке. Строки призначення пенсій визначено статтею 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до пункту «а» частини 1 якої пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності. З матеріалів справи убачається, що на час звернення пенсіонера до відповідача за призначенням пенсії його пенсійний вік становив 55 роки, що є достатнім для призначення обраного [PERSON] виду пенсії. Також, [PERSON] за призначенням пенсії до ГУПФУ в Одеській області звернувся у межах тримісячного строку з дня досягнення пенсійного віку. З урахування вищевикладеного, суд апеляційної інстанції зауважує, що порушені права позивача мають бути поновлені, зокрема, з дня досягнення пенсійного віку, тобто з 15.03.2021р. За такого правового регулювання та встановлених обставин, на думку апеляційного суду, є неправильним висновок окружного адміністративного суду в досліджуваній частині позовних вимог щодо дискреційності повноважень суб`єкта владних повноважень відносно зарахування до пільгового стажу періодів роботи та призначення пенсії. При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання відповідача на наявність рішення ГУ ПФУ в Одеській від 29.12.2021р. №15650009038 про призначення [PERSON] пенсії за віком відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки апеляційний суд здійснює перегляд рішення суду першої інстанції з урахуванням тих обставин, які існували на час його прийняття. Колегія суддів також відхиляє доводи скаржника стосовно порушення окружним адміністративним судом строку розгляду справи, оскільки означене жодним чином не впливає на результат її розгляду. Положеннями чинного процесуального законодавства не уповноважено суд апеляційної інстанції скасовувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення строку розгляду справи. Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі. Межі перегляду судом апеляційної інстанції справи визначено статтею 308 КАС України, відповідно до частини 4 якої докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Відтак, у зв`язку із тим, що судом першої інстанції не правильно розтлумачено закон, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2021р. у справі №420/9629/21 підлягає скасуванню в частині щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу періодів роботи та призначення [PERSON] пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Результат розгляду: partial