Рішення адміністративного суду від 2022-01-19 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (далі - ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання», позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області про поновлення строку звернення до суду, визнання протиправними дій щодо відмови в задоволенні заяви від 14.06.2017 року вих. № 01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68554 грн, яка викладена в листі Головного управління ДПС у Луганській області від 23.09.2020 року № 5908/9/12-32-04-11. Ухвалою суду від 02.09.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін протягом десяти днів на усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви шляхом надання позовної заяви, приведеної у відповідність до вимог статті 160 КАС України та її копій відповідно до кількості учасників справи; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку, з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою; належним чином засвідченої копії листа Головного управління ДПС у Луганській області від 23.09.2020 року № 5908/9/12-32-04-11, або клопотання про його витребування у разі відсутності останнього у позивача. Підстави, вказані позивачем для поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд визнав неповажними та відмовив в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду (а.с. 9-12). Позивач на виконання ухвали про залишення позову без руху надав клопотання про усунення недоліків, до якого було додано позовну заяву, приведену у відповідність до вимог статті 160 КАС України у двох примірниках, заяву про поновлення пропущеного процесуального строку та копію листа ГУ ДПС у Луганській області від 23.09.2020 року № 5908/9/12-32-04-11 (а.с. 15-71). В обґрунтування заяви позивач послався на те, що зі змісту рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 року у справі № 360/3678/21 встановлено, що підставою для відмови у задоволення позову стало невжиття ТОВ «ЛЕО» заходів щодо оскарження дій ГУ ДПС у Луганській області про надання Товариству відмови у задоволенні заяви від 14.06.2017 року вих. №01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68554 грн, яка викладена в листі ГУ ДПС у Луганській області від 23.09.2020 року № 5908/9/12-32-04-11. Вказаний лист ГУ отримано 25.09.2020 року. Враховуючи, що юридичний супровід виконавчого провадження № 62662845 було доручено юрисконсульту II категорії відділу правового забезпечення ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» Колєсовій О.О., відповідно аналіз листа ГУ ДПС у Луганській області № 6717/10/12-32-04-11 від 23.09.2020 року щодо відповідності його нормам чинного законодавства України та можливих юридичних наслідків для ТОВ «ЛЕО» також було доручено юрисконсульту II категорії відділу правового забезпечення ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» Колєсовій О.О. У зв`язку з тим, що юрисконсультом II категорії відділу правового забезпечення ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» Колєсовою О.О. здійснено неналежну юридичну оцінку вказаного листа, ТОВ «ЛЕО» у встановлений строк не мало можливості здійснити захист законних прав та інтересів шляхом оскарження дій ГУ ДПС у Луганській області щодо надання Товариству відмови у задоволенні заяви від 14.06.2017 року вих. №01-20/2/45 про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з авансового внеску з податку на прибуток у сумі 68554 грн. Крім того, до порушення прав та законних інтересів Товариства призвело не лише неналежне виконання юрисконсультом II категорії Колєсовою О.О. покладених на неї посадових обов`язків, а ще й неналежне виконання обов`язків виконуючою обов`язки директора з правової роботи Мотигіною Ю.В. , яке виражається, зокрема, в неналежній організації контролю за виконанням судових рішень та не забезпеченні своєчасного внесення тимчасово виконуючому обов`язки генерального директора пропозиції щодо необхідності оскарження дій ГУ ДПС у Луганській області щодо надання позивачу відмови у задоволенні заяви від 14.06.2017 року вих. №01-20/2/45, яка викладена в листі від 23.09.2020 року. Лише після отримання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 року у справі № 360/3678/21 позивачу стало відомо про неналежне виконання юрисконсультом II категорії відділу правового забезпечення ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» Колєсовою О.О. та виконуючою обов`язки директора з правової роботи Мотигіною Ю.В. покладених на них посадових обов`язків, що призвело до звернення до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання дій протиправними з порушенням встановленого процесуального строку. Ухвалою суду першої інстанції від 23.09.2021 року позовну заяву повернуто заявнику, оскільки позивачем не наведено інших підстав поновлення пропущеного строку звернення з позовом до суду, зазначені ті доводи, яким суд надавав оцінку в ухвалі від 02.09.2021 року про залишення позовної заяви без руху (а.с. 74-76). Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясуввання обставин. Вважає, що строк звернення з позовом до суду з цим позовом пропущено з поважних причин у зв`язку з неналежним виконанням працівниками юридичного відділу підприємства посадових обов`язків. Позивач в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував відповідач. Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевірив доводи апеляційної скарги і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав. Згідно пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (ч. 6 ст. 161 КАС України). На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем надано заяву про поновлення строку з доводами, яким суд надав оцінку в ухвалі про залишення позовної заяви без руху. Інших підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом позивачем не зазначено. Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 28 березня 2018 року у справі № 809/1087/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 815/91/18. За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 06.03.2019 року у справі № 820/394/17, від 06.03.2019 року у справі № 805/1985/18-а. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку. Обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів. В свою чергу, неналежне виконання посадовими особами позивача посадових обов`язків, свідчить про неналежну організацію роботи підприємства позивача та не є поважними підставами пропуску строку звернення до суду з цим позовом. Крім того, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин. За ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. За п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа Олександр Шевченко проти України, заява № 8371/02, пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб. Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України, заяви №17160/06 та №35548/06; пункт 33). В пункті 27 рішення від 20 травня 2010 року у справі Пелевін проти України (заява № 24402/02), яке набуло статусу остаточного 20 серпня 2010 року, ЄСПЛ зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. пункт 57 рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі Ашинґдейн проти Сполученого Королівства. За практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. Судом враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2019 року у справі № П/9901/823/18. Позивачем не наведено об`єктивних підстав, які б унеможливили своєчасне звернення до до суду в межах встановленого КАС України строку. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, позивачем не наведено, існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів ним не зазначено, судом не встановлено. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання неповажними обставини, вказані позивачем у клопотанні. Таким чином, вимоги ухвали суду від 02.09.2021 року про залишення позовної заяви без руху позивачем, у строк визначений судом, виконано не в повному обсязі, недоліки позовної заяви не усунуто в частині обгрунтування поважних причин пропуску строку звернення до суду. Згідно ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України). Згідно п.п. 1, 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Результат розгляду: denied