Рішення адміністративного суду від 2022-10-20 00:00:00+03

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування 1. [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - відповідач-1), Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (далі - відповідач-2), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив: - визнати бездіяльність Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо невиконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 по справі № 807/2188/15 в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника управління ДСНС України в Закарпатській області протиправною; - зобов`язати Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області нарахувати та виплатити майору служби цивільного захисту [PERSON] грошове забезпечення за посадою начальника управління ДСНС в Закарпатській області, за період з жовтня 2015 року по дату винесення рішення в цій справі, з врахуванням посадового окладу, окладу за спеціальним званням та підвищення посадового окладу, всіх надбавок, доплат і винагород, відповідно до Інструкції про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.04.2015 № 475, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.05.2015 за № 544/26989 та вимог чинного законодавства; - стягнути з Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь [PERSON] суму 200 000, 00 грн. моральної шкоди. 2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 01.07.2015 наказом № 348 його звільнено з посади начальника Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області та зараховано у розпорядження до Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій до двох місяців. Позивач оскаржив вказаний наказ у судовому порядку. Судовими рішеннями у справі № 807/2188/15 наказ про звільнення позивача визнано протиправним та скасовано, поновлено позивача на посаді начальника Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області. На момент звернення позивача до суду з цим позовом рішення у справі № 807/2188/15 щодо поновлення на посаді не виконано. Така протиправна бездіяльність відповідача-1 зумовила звернення позивача до суду. Також, позивач вказує, що з жовтня 2015 року відповідачами грошове забезпечення йому не виплачувалось. Вказує, що внаслідок протиправного невиконання відповідачем-1 судового рішення у справі № 807/2188/15 порушено право позивача на працю та на отримання грошового забезпечення, яке на переконання позивача підлягає виплаті відповідно до Інструкції про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.04.2015 № 475. Крім того, позивач посилається на те, що протиправною бездіяльністю відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 3. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.01.2018 позов задоволено частково. Визнано бездіяльність Державної служби з надзвичайних ситуацій України щодо невиконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.10.2015, що ухвалена в адміністративній справі № 807/2188/15 в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Закарпатській області протиправною. Стягнуто з Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Закарпатській області на користь [PERSON] грошове забезпечення за період з 22.10.2015 по 19.01.2018 в сумі 67 680, 00 грн. У задоволенні позову у частині решти позовних вимог відмовлено. 4. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018 рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.01.2018 у справі № 807/230/16 в частині визнання протиправною бездіяльності Державної служби з надзвичайних ситуацій України щодо невиконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.10.2015, що ухвалена в адміністративній справі № 807/2188/15 в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Закарпатській області скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову [PERSON] в цій частині відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. 5. Постановою Верховного Суду від 27.07.2020 рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.01.2018 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018 в частині залишення без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.01.2018 скасовано та направлено справу на новий судовий розгляд в цій частині до Закарпатського окружного адміністративного суду. В іншій частині постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018 залишено без змін. 6. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.04.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2021, позов задоволено частково. Стягнуто з Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області на користь [PERSON] середню заробітну плату за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 22.10.2015 по 07.08.2019 у розмірі 113 880, 00 грн. В решті позовних вимог відмовлено. 7. При прийнятті рішення суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення суми середнього грошового забезпечення за час невиконання рішення про поновлення на роботі за період з 22.10.2015 (день прийняття постанови, яка виконувалася негайно) по 07.08.2019 (день прийняття судом касаційної інстанції постанови, якою були скасовані рішення судів попередніх інстанцій та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції). Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 8. У касаційній скарзі відповідач-1, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати в частині задоволених позовних вимог, постановити нове судове рішення, яким у частині задоволених позовних вимог відмовити у повному обсязі. 9. Підставою касаційного оскарження скаржник вказує пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач-1 зазначає, що при винесенні оскаржуваних судових рішень не було враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27.06.2019 у справі № 821/1678/16, від 24.06.2021 у справі № 640/15058/19, від 23.06.2021 у справі № 540/1642/19, від 20.07.2021 у справі № 826/3465/18, від 05.03.2020 у справі № 280/360/19, від 29.01.2020 у справі № 820/2894/16, у яких суди дійшли висновку, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі. Зазначає, що на дату прийняття оскаржуваних рішень позивач не поновлений на посаді за рішенням суду у справі № 807/2188/15, а тому правові підстави для стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення відсутні, оскільки період затримки складає 0 днів, наказ про поновлення позивача відсутній. Крім того, відповідач-1 наголошує щодо порушення судами норм процесуального права, оскільки суд першої інстанції, при винесенні рішення, вийшов за межі позовних вимог та фактично за своєю ініціативою виклав позовні вимоги у власній редакції без належного обґрунтування, що є порушенням частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України. Позиція інших учасників справи 10. Позивач правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався, відсутність якого, згідно положень частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій. Рух касаційної скарги 11. Ухвалою Верховного Суду від 04.10.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної служби України з надзвичайних ситуацій. 12 Ухвалою Верховного Суду від 18.10.2022 призначено справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження. Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи 13. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 у справі № 807/2188/15, зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 01.07.2015 № 348 «Про зарахування у розпорядження [PERSON] » та поновлено [PERSON] на займаній посаді начальника Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області з 02.07.2015. 14. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 у справі № 807/2188/15 залишено без змін. 15. Відповідно до пункту 4 резолютивної частини постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 у справі № 807/2188/15 постанова в частині поновлення підлягає до негайного виконання. 16. 30.10.2015 Закарпатським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист по справі № 807/2188/15 щодо поновлення [PERSON] на посаді начальника Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області з 02.07.2015. Оцінка Верховного Суду 17. За змістом частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 18. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України). Виникнення спірних правовідносин зумовлене нездійсненням відповідачами нарахування й виплати позивачу індексації грошового забезпечення у відповідний період. 19. Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. 20. Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 21. Зазначеним вимогам процесуального закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають, а викладені у касаційній скарзі мотиви скаржника щодо порушення судами норм процесуального права є прийнятні, з огляду на таке. 22. Направляючи справу № 807/230/16 на новий розгляд в частині позовних вимог про стягнення грошового забезпечення, Верховний Суду у постанові від 27.07.2020 наголосив, що виплата грошового забезпечення в порядку передбаченому Інструкцією про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.04.2015 № 475 (далі - Інструкція № 475) та стягнення грошового забезпечення на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України мають різну правову природу. 23. При цьому, Верховним Судом вказано на недослідження та ненадання оцінки судами обставинам щодо виплати грошового забезпечення позивачу після його звільнення з посади, підстав та правомірності припинення виплати, дати, з якої припинена така виплата, а також наявність чи відсутність підстав для застосування приписів Інструкції № 475. 24. При новому розгляді справи судами попередніх інстанцій знову ж таки до спірних правовідносин застосовано приписи Кодексу законів про працю України. 25. Вказане дає підстави для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права. 26. Так, закріплений у частині другій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип диспозитивності передбачає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Отже, обсяг позовних вимог та їх формулювання належить виключно позивачу. 27. За правилами частини третьої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 28. Повноваження адміністративних судів перевіряти законність прийняття рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних можуть бути реалізовані лише в межах заявлених позовних вимог. 29. З матеріалів справи встановлено, що позивач у позові ставить питання про стягнення грошового забезпечення, визначивши період з жовтня 2015 року, на обґрунтування чого вказує про припинення виплати грошового забезпечення з жовтня 2015 року. 30. Правовою підставою вимоги про стягнення грошового забезпечення позивачем визначено приписи Інструкції № 475. 31. В той час як зі змісту оскаржуваних судових рішень встановлено, що судами вирішено правове питання, яке не було заявлене позивачем як предмет спору, а саме: не невиконання судового рішення від 22.10.2015 у справі № 807/230/16. 32. Викладене вказує про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій принципу диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 33. Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або; 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів. 34. Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій на підставі належних та допустимих доказів не було з`ясовано належним чином обставини справи, в той час як їх встановлення впливає на правильність вирішення спору, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню частково з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. 35. При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення. Висновки щодо розподілу судових витрат 36. Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. 37. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Результат розгляду: partial