Рішення адміністративного суду від 2022-05-20 00:00:00+03

Позивач, Дніпропетровська обласна прокуратура, звернувся 22.11.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому, просив: - визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегового В.С. від 01.11.2021 про накладення штрафу на Дніпропетровську обласну прокуратуру у виконавчому провадженні ВП №66760902. Позов обґрунтовано тим, що 09.11.2021 до Дніпропетровської обласної прокуратури надійшла постанова Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегового В.С. від 01.11.2021 про накладення штрафу на Дніпропетровську обласну прокуратуру через невиконання без поважних причин боржником рішення. До Дніпропетровської обласної прокуратури 12.10.2021 надійшла вимога державного виконавця про надання письмового пояснення щодо причин невиконання судового рішення у справі №160/179/21. На вказану вимогу було надана відповідь 27.10.2021 щодо причин невиконання рішення суду, долучено копію листа до Офісу Генерального прокурора та проінформовано державного виконавця, що відповіді на цей лист не отримано. Проте, державний виконавець 01.11.2021 виніс постанову про накладення штрафу, в якій зазначив, що боржником не надано жодної відповіді на вимогу, що не відповідає дійсності. Отже, невиконання рішення суду у справі №160/179/21 зумовлено об`єктивними причинами, інформація на вимогу державного виконавця надавалась повно та своєчасно. Відтак, на думку позивача, постанова від 01.11.2021 у виконавчому провадженні №66760902 є протиправною та підлягає скасуванню. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 року позов задоволено: - визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. від 01.11.2021 про накладення штрафу на Дніпропетровську обласну прокуратуру у виконавчому провадженні ВП №66760902. Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк. При цьому, обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Так, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владиславом Сергійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66760902 щодо зобов`язання Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати заробітну плату [PERSON] з 26.03.2020 року по 30.12.2020 року , у порядку та спосіб визначений ч.ч. 2, 3-5 та 7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Також 12.10.2021 державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу щодо причин невиконання судового рішення у справі №160/179/21. Зазначив, що Дніпропетровською обласною прокуратурою надіслано лист від 27.10.2021 №21-665вих.21 державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С., в якому роз`яснено про поважність причин невиконання рішення суду у справі № 160/179/21. Отже, Дніпропетровською обласною прокуратурою було вжито заходів щодо повідомлення державного виконавця про наявність поважних причин невиконання судового рішення у встановлені строки. Проте, під час судового розгляду справи встановлено, що відповідачем зазначений лист отримано лише 19.11.2021 року. Таким чином, суд дійшов висновку про передчасність винесення оскаржуваної постанови, внаслідок чого визнав її протиправною та такою, що підлягає скасуванню. [PERSON] та Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подані апеляційні скарги. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позові відмовити в повному обсязі. Вказує, що участі у справі не брав. Виконавчий лист №160/179/21 перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції - Виконавче провадження №66760902. Боржником за вказаним виконавчим провадженням є Прокуратура, а стягувачем - [PERSON] . Отже, законний інтерес [PERSON] у цій справі №160/22917/21 безпосередньо пов`язаний із його правами та інтересами щодо стягнення заробітної плати, які були захищені судовим рішенням у справі №160/179/210, в рамках виконання якої винесено спірну у цій справі постанову. Зазначає, що 08.09.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владиславом Сергійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66760902 щодо зобов`язання Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати заробітну плату [PERSON] з 26.03.2020 року по 30.12.2020 року , у порядку та спосіб визначений ч.ч. 2, 3-5 та 7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 12.10.2021 державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу щодо причин невиконання судового рішення у справі №160/179/21. Станом на 01.11.2021 року державний виконавець не отримав відповіді на вимогу від 12.10.2021, тому 01.11.2021 державним виконавцем винесено постанову за невиконання без поважних причин рішення суду. Зауважує, що суд першої інстанції не дослідив питання про момент отримання Прокуратурою Вимоги від 12.10.2021 року, всупереч обставин справи дійшов висновку про те, що пояснення надані Листом від 27.10.2021 року у належні строки та в належному порядку, а також те, що обставини, вказані в зазначеному листі, є поважними причинами невиконання рішення суду. В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позові відмовити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що станом на 05.11.2021 існували ознаки свідомого невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, відтак слід застосувати до боржника заходи примусу у вигляді штрафу, у зв`язку з чим державним виконавцем винесено спірну постанову про накладення штрафу на боржника. Зауважує, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд. Основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту. Таким чином, постанова про накладення штрафу від 01.11.2021 винесена у межах та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження» та підлягає виконанню в поряду, встановленому цим Законом. Матеріали справи містять заперечення по справі №160/22917/21, що надійшли від Дніпропетровської обласної прокуратури 18.05.2022, в яких зазначено, що невиконання рішення суду у справі №160/179/21 зумовлена об`єктивними причинами, зокрема, поза увагою суду залишилися питання, які виплати та в яких розмірах, крім посадового окладу слід включати у розрахунок заробітної плати, як бути з виплатами, які були здійснені на підставі постанови КМУ № 505 від 3105.2012, але які не передбачені ЗУ «Про прокуратуру». Вказує, що інформація на вимогу державного виконавця надавалася повно і своєчасно. Тому відсутні підстави для накладення штрафу в розмірі 5100грн. за невиконання рішення суду без поважних причин. Справа розглянута в письмовому провадженні згідно ст. 311 КАС України. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 у справі №160/179/21 позовні вимоги [PERSON] до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі №160/179/21 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково: - рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 в адміністративній справі №160/179/21 скасовано, у справі прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково: - визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури у не нарахуванні та не виплаті [PERSON] заробітної плати з 26.03.2020 року по 30.12.2020 року, в порядку та в розмірах передбачених ч. ч. 2, 3-5 та 7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру"; - зобов`язано Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати заробітну плату [PERSON] з 26.03.2020 року по 30.12.2020 року , у порядку та спосіб визначений ч.ч. 2, 3-5 та 7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру"; - зобов`язано Дніпропетровську обласну прокуратуру виплатити [PERSON] грошові кошти, які складають різницю між фактично отриманою з 26.03.2020 року по 30.12.2020 року заробітною платою та належною до виплати заробітною платою, розрахованою у порядку та спосіб, що визначений ч. ч. 2, 3-5 та 7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", з відповідним відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів; - в решті позовних вимог відмовлено. 25.08.2021 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист [PERSON] . 08.09.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владиславом Сергійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66760902 щодо зобов`язання Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати заробітну плату [PERSON] з 26.03.2020 року по 30.12.2020 року , у порядку та спосіб визначений ч.ч. 2, 3-5 та 7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 04.10.2021 Дніпропетровською обласною прокуратурою направлено лист №21-614вих.21 до Офісу Генерального прокурора з повідомленням, що до Дніпропетровської обласної прокуратури надійшли постанови про відкриття виконавчих проваджень, зокрема ВП №66760902, проте кошторисом Дніпропетровської обласної прокуратури не передбачено видатків, які б могли бути спрямовані на виконання судових рішень; функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора. 12.10.2021 державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу щодо причин невиконання судового рішення у справі №160/179/21. 27.10.2021 №21-665вих.21 Дніпропетровською обласною прокуратурою надано відповідь на вимогу державного виконавця, в якій зазначено, що кошторисом Дніпропетровської обласної прокуратури не передбачено видатків, які б могли бути спрямовані на рішення суду у справі № 160/179/21, яким зобов`язано Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати заробітну плату [PERSON] . До листа долучено копію листа від 04.10.2021 №21-614вих.21, направленого Дніпропетровською обласною прокуратурою до Офісу Генерального прокурора. З матеріалів виконавчого провадження №66760902 вбачається, що лист Дніпропетровської обласної прокуратури від 27.10.2021 №21-665вих.21 отримано Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 19.11.2021. 01.11.2021 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владиславом Сергійовичем винесено постанову про накладення штрафу на Дніпропетровську обласну прокуратуру у виконавчому провадженні №66760902 в сумі 5100 грн. Позивач вважає протиправною постанову державного виконавця від 01.11.2021 ВП №66760902 про накладення штрафу в сумі 5100 грн. Суд першої інстанції позов задовольнив. Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII. Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч.1 ст.5 ЗУ №1404-VIII). Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. На виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст. 18 ЗУ №1404-VIII). Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII), виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). В силу частини 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Згідно з частиною 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. За приписами статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк. При цьому, обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. На думку колегії суддів апеляційної інстанції посилання позивача на те, що невиконання рішення суду у справі №160/179/21 зумовлено об`єктивними причинами, зокрема, поза увагою суду залишилися питання, які виплати та в яких розмірах, крім посадового окладу слід включати у розрахунок заробітної плати, як бути з виплатами, які були здійснені на підставі постанови КМУ № 505 від 3105.2012, але які не передбачені ЗУ «Про прокуратуру» - не є такими, що дають підстави для невиконання рішення суду. Зокрема, в разі незгоди з рішенням суду особа може оскаржити рішення суду в апеляційному або касаційному порядку. Однак матеріали справи не містять доказів, що Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі №160/179/21 була оскаржена в касаційному порядку. Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі №160/179/21 (якою апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 в адміністративній справі №160/179/21 скасовано, у справі прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково) - набула законної сили, отже є обов`язковою для учасників справи. Зокрема, статтею 14 КАС України (Обов`язковість судових рішень) передбачено, що: 1. Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. 2. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 3. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Так, Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі №160/179/21 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково: - рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 в адміністративній справі №160/179/21 скасовано, у справі прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково: - визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури у не нарахуванні та не виплаті [PERSON] заробітної плати з 26.03.2020 року по 30.12.2020 року, в порядку та в розмірах передбачених ч. ч. 2, 3-5 та 7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру"; - зобов`язано Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати заробітну плату [PERSON] з 26.03.2020 року по 30.12.2020 року , у порядку та спосіб визначений ч.ч. 2, 3-5 та 7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру"; - зобов`язано Дніпропетровську обласну прокуратуру виплатити [PERSON] грошові кошти, які складають різницю між фактично отриманою з 26.03.2020 року по 30.12.2020 року заробітною платою та належною до виплати заробітною платою, розрахованою у порядку та спосіб, що визначений ч. ч. 2, 3-5 та 7 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", з відповідним відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів; 25.08.2021 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист [PERSON] . На думку колегії суддів апеляційної інстанції, приймаючи постанову від 01.11.2021року ВП №66760902 про накладення штрафу в розмірі 5100грн. на Дніпропетровську обласну прокуратуру за невиконання без поважних причин рішення суду, державний виконавець діяв у відповідності до вимог ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки інформація, що подавалася Дніпропетровською обласною прокуратурою на вимогу державного виконавця, не є поважною причиною для невиконання рішення суду, яке набуло законної сили. Тому наявні підстави для накладення штрафу в розмірі 5100грн. за невиконання рішення суду без поважних причин. Водночас, розглядаючи спір, що стосується виконання судового рішення, слід зазначити, що в разі не виконання рішення суду, яке набуло законної сили, підривається авторитет судової гілки влади і в цілому авторитет демократичної держави. Рішення суду, яке набуло законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через прийняття судом справедливого рішення, а й зокрема через виконання цього рішення. Натомість невиконання рішення суду формує недовіру людини до суду, що недопустимо в демократичній державі. Крім того, суб`єкт владних повноважень, який є стороною у справі, має бути зразком для громадськості щодо належного виконання рішення суду, не чекаючи при цьому примусового виконання такого рішення суду. Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця від 01.11.2021 року ВП №66760902 про накладення на позивача штрафу є протиправною та такою що підлягає скасуванню. Вищезазначене є мотивом для врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційних скаргах. Доводи апеляційних скарг спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування. Отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, в задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Результат розгляду: denied