Рішення адміністративного суду від 2022-05-12 00:00:00+03

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: - визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку його пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення на підставі довідки, наданої Хмельницьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки про грошове забезпечення від 02.02.2021 №ХС35829 та щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01 квітня 2019 року відповідно до статей 51,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у розмірі 71% грошового забезпечення на підставі довідки, наданої Хмельницьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки про грошове забезпечення від 02.02.2021 №ХС35829, без обмеження максимальним розміром, з врахуванням проведених виплат; - зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з 01 квітня 2019 року відповідно до статей 51,63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у розмірі 71% грошового забезпечення на підставі довідки, наданої Хмельницьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки про грошове забезпечення від 02.02.2021 №ХС35829, без обмеження максимальним розміром, з врахуванням проведених виплат. Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року позов задоволено частково: - визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років з 71% до 70% грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019; - зобов`язано відповідача здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії позивачу в розмірі 71% сум грошового забезпечення, визначеного у довідці Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 02.02.2021 №ХС35829, з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням у частині відмови у зобов`язанні відповідача здійснити перерахунок та визначення його пенсії без обмеження максимальним розміром, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення у цій частині та прийняти нове - про задоволення вимог. На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що він отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ), яка не може бути обмежена максимальним розміром. Вказує, що відповідач при перерахунку пенсії з 01.04.2019 на виконання рішення суду протиправно обмежив її максимальним розміром, а тому така його вимога не є передчасною. Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі №560/6894/20, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити, [PERSON] , перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 року, виходячи із розміру 71 процент грошового забезпечення, з врахуванням проведених виплат. Цим судовим рішенням встановлено, що розмір пенсії позивача становив 71% відповідних сум грошового забезпечення. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №560/2098/21, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01 квітня 2019 року відповідно до статей 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на підставі наданої довідки Хмельницьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки про грошове забезпечення від 02.02.2021 №ХС-35829 для перерахунку пенсій з урахуванням раніше виплачених сум. На виконання вказаного рішення відповідач здійснив з 01.04.2019 перерахунок пенсії [PERSON] , виходячи з 70% грошового забезпечення, зазначеного у довідці Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 02.02.2021 №ХС-35829, відповідно до чинної редакції статті 13 Закону №2262-ХІІ. Позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснювати нарахування та виплату пенсії з 01.04.2019 із розрахунку 71% грошового забезпечення, зазначеного в вказаній довідці. Листом від 20.07.2021 №2200-0308-8/37540 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про те, що при перерахунку пенсії застосовано чинну редакції статті 13 Закону №2262-ХІІ. Зазначено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №560/2098/21 не покладено на відповідача зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії в розмірі 71% грошового забезпечення. Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної частини рішення виходив з передчасності вимоги щодо заборони обмежувати розмір пенсії позивача, так як такого ще не сталося. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Згідно із матеріалами справи відповідач при здійсненні перерахунку пенсії позивача на виконання судових рішень, указаних вище, визначив її розмір із застосуванням обмеження - не більше десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Тому суд першої інстанції не правильно дав оцінку обставинам справи, і прийшов до невірного висновку з цього приводу, вважаючи, що такої події ще не відбулося. Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 № 107-VI внесено зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII, а саме доповнено статтю 43 новою частиною сьомою, згідно якої максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Згідно Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI, внесено зміни до Закону від 09.04.1992 № 2262-XII, на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII, а саме частину 7 ст. 43, яку викладено в наступній редакції "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність" та доповнено реченням такого змісту "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень". Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн. У відповідності до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абз. 6 п. 4 Рішення Конституційного Суду України у Справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України). Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2000 року (вказана вище Справа № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України), рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади. Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України Рішення від 20 грудня 2016 у справі № 7-рп/2016, є втрата чинності із 20 грудня 2016 року норм частини 7 статті 43 в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Це, у свою чергу, виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною ч. 7 ст. 43 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII, така норма вважається "відсутньою" у тексті Закону. Згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, передбачено, що відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, він набрав чинності з 01 січня 2017 року, у частині 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року". Разом з тим, відповідач посилається на те, що пенсія перерахована з урахуванням ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI. В свою чергу, слід зазначити, що норми ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" кореспондуються з положеннями ч. 7 ст. 43 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII, якою було передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, яка втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016. Тобто, вказане означає, що починаючи із 2017 року ст. 43 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII не передбачала положення про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Отже, внесені Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до ч. 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії - "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року"), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження. Такий висновок узгоджується з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17 та від 31 березня 2021 року у справі № 815/3000/17. Отже, аргументи відповідача про існування законних підстав для обмеження пенсії позивачу є безпідставними та не узгоджуються із нормативним регулюванням спірних правовідносин. Беручи до уваги викладене, обмеження розміру пенсії позивача до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, не ґрунтуються на положеннях Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI, оскільки аналогічні за суттю та змістом обмеження, передбачені ч. 7 ст. 43 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII, визнанні неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016. Відтак, заявлена позивачем позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження розміру пенсії її максимальним розміром підлягає задоволенню. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted