Рішення адміністративного суду від 2023-08-10 00:00:00+03

[PERSON] , в особі представника Тоцької О.В., звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з зазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову від 21.07.2023 року серії ЕАС № 7373175 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити. Свої вимоги мотивує тим, що 21.07.2023 року відносно нього інспектором поліції винесена постанова серії ЕАС № 7373175 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення п. 8.4.в. ПДР України. У постанові зазначено, що [PERSON] 21.07.2023 року о 14-17 год. у м. Запоріжжя, вул. Чарівна 155Б, керуючи транспортним засобом KIA CEED [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку та здійснив поворот ліворуч, чим порушив п. 8.4.в. ПДР України, відповідальність за вказане передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КпАП України відносно позивача є незаконною, оскільки висновок відповідача, що позивач порушив вимоги ПДР України, не доведено належними та допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача у даному правопорушенні. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Від Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вважаючи позовні вимоги безпідставними, стверджуючи, що порушення правил дорожнього руху з боку позивача мало місце. Від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Як встановлено\~судом та\~підтверджено матеріалами\~справи, 21.07.2023 року\~щодо [PERSON] \~інспектором поліції\~1\~батальйону 2\~роти Управління\~патрульної поліції\~в Запорізькій\~області Дмитренком\~О.Ю.\~винесена постанова\~серії ЕАС\~№ 7373175\~від 21.07.2023\~року про\~притягнення до\~адміністративної відповідальності\~за ч.\~1\~ст.\~122\~КпАП України\~у вигляді\~штрафу в\~розмірі 340\~грн.\~за порушення\~п.\~8.4.в.\~ПДР України.\~ У постанові зазначено, що [PERSON] 21.07.2023 року о 14-17 год. у м. Запоріжжя, вул. Чарівна 155Б, керуючи транспортним засобом KIA CEED [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку та здійснив поворот ліворуч, чим порушив п. 8.4.в. ПДР України, відповідальність за вказане передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі (п. 8.4.в. ПДР України). Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2 і 3 статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до п. 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Згідно з п. 2 розділу III Інструкції № 1395 постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частинами 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Згідно з п. 2 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Відповідно до ст. 382 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Зі змісту норм статей 251, 252, 280 КУпАП суд доходить до висновку, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ч. 1 ст. 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Слід зазначити, що відповідно до ст. 7 КУпАП що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. У рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави. Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах. З матеріалів справи вбачається, що оскарженою постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки він порушив вимоги п. 8.4.в. ПДР України. Разом з цим зміст постанови не містить посилань на ПДР, зокрема, який саме заборонний знак порушив [PERSON] . Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 дійшов висновку про те, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Отже, для підтвердження порушення позивачем ПДР відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Разом з тим, відповідачем не надано жодних належних доказів до суду, що могли б довести та підтвердити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. В матеріалах справи наявний диск з відео, який надано в якості доказу відповідачем, на якому зафіксовано, що транспортний засіб рухався вулицею, містом, невідомо з якої вулиці він виїхав та по якій вулиці рухався. З відеозапису не вбачається, що 21.07.203 року о 14-17 год. автомобіль KIA CEED [NUMBER] при русі порушив вимоги будь якого знаку ПДР України. Дослідивши вказаний відеозапис, суд встановив, що відеозапис не містить інформації про здійснення позивачем повороту ліворуч в зоні дії знаку, який забороняє це. Не містять матеріали справи і даних про розташування будь яких заборонних дорожніх знаків на вказаній у оскаржуваній постанові ділянці місцевості. З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн., за подання позовної заяви.

Результат розгляду: granted