Рішення адміністративного суду від 2022-09-16 00:00:00+03

Позивач [PERSON] у червні 2022 року звернувся до суду із вище зазначеним позовом, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ № 026409 від 26 травня 2022 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2\~ст. 126 КУпАП\~та провадження по справі закрити. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] посилається на ті обставини, що 26 травня 2022 року інспектором 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Сівком І.Ю. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за ч. 2\~ст. 126 КУпАП, згідно з якою він 26 травня 2022 року о 21 год. 45 хв. за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 26-А, керував транспортним засобом Nissan Rogue, д.н.з [NUMBER] не маючи права керування транспортним засобом та пред`явив для перевірки посвідчення водія, строк дії якого закінчився. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що він під час воєнного стану на підставі постанови № 184 КМУ мав право керувати транспортним засобом з посвідченням, термін дії якого закінчився. Зазначає, що являється студентом НЮУ у м. Харків. У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення був позбавлений доступу до заміни посвідчення, термін дії якого закінчився 10 січня 2022 року. Вказував, що його сім`я перебувала в м. Лисичанськ, Луганської області, під час проведення бойових дій ними прийнято рішення про евакуацію з небезпечного регіону задля збереження життя. Оскільки мама та бабуся позивача не вміють керувати транспортним засобом, а батько має хвору ногу і не може перебувати за кермом, позивач був вимушений сісти за кермо автомобіля та вивезти родину з небезпечного регіону. Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 29 червня 2022 року справу передано для розгляду головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 04 липня 2022 року поновлено [PERSON] строк на оскарження постанови, прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 22 липня 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Департамент патрульної поліції. Представник відповідача 19 липня 2022 року подала відзив на позов, в якому вказувала, що постанова винесена з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Зазначали, що під час служби у м. Києві інспектором було зупинено транспортний засіб NissanRogue, д.н.з [NUMBER] . На вимогу інспектора надати документи, [PERSON] надав посвідчення водія, термін дії якого закінчився ще 10.01.2022 року, тобто до початку російського вторгнення. Отже, на переконання сторони відповідача, позивач мав можливість безперешкодно обміняти своє тимчасове посвідчення водія на постійне, але даним правом не скористався. З цих підстав у задоволенні позову просять відмовити у повному обсязі. 10 серпня 2022 року позивач подав відповідь на відзив, в якій не погодився з твердженнями відповідача. Згідно ч. 5\~ст.262 КАС України\~\~ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вбачає можливим розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 26 травня 2022 року інспектором 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Сівком І.Ю. винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2\~ст. 126 КУпАП\~та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн. Згідно з постановою, 26 травня 2022 року о 21 год. 45 хв. за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 26-А, [PERSON] керував транспортним засобом \~Nissan Rogue, д.н.з [NUMBER] не маючи права керування транспортним засобом та пред`явив для перевірки посвідчення водія, строк дії якого закінчився 10.01.2022 року (а.с. 8). Відповідно до довідки від 01 липня 2022 року № 3005-5001820710/34366, [PERSON] , уродженець м. Лисичанськ, Луганської області, зареєстроване місце проживання якого: [ADDRESS] , взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, на відповідача покладено обов`язок доказування правомірності складення оскаржуваної постанови. Частиною 2 статті 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка немає права керування такимтранспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі,яка немає правакерування такимтранспортним засобом -\~у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З матеріалів справи вбачається, що посвідчення водія [PERSON] було дійсне до 10 січня 2022 року. Таким чином на день винесення постанови про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] , строк дії посвідчення водія України, що видано вперше закінчився. Відповідно до постанови КМУ № 184 від 03.03.2022 року «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» встановлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану: особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився. З аналізу даної постанови можна дійти висновку, що керування під час воєнного стану на підставі посвідчення строк дії якого закінчився, не встановлює вини особи. Держава має обов`язок забезпечити водіям доступ та можливість заміни посвідчення строк дії якого закінчився. Проте загальновідомий факт, що не підлягає доведенню, що сервісні центри МВС під час військового стану не працювали, отже громадяни були позбавленні доступу до реалізації свого права. Суд вважає слушними доводи позивача в частині відсутності нагальної потреби у терміновій заміні посвідчення водія, з огляду на відсутність у нього власного транспортного засобу. З огляду на те, що від часу закінчення строку дії посвідчення водія 10 січня 2022 року до початку дії воєнного стану 24 лютого 2022 року пройшло лише п`ять тижнів, тобто проміжок часу незначний. Більш того, на переконання суду [PERSON] не міг передбачити початок повномасштабного вторгнення росії та введення дії воєнного стану на території України через, які він не зможе реалізувати своє право замінити посвідчення водія, строк дії якого закінчився. Також суд враховує ту обставину, що сідаючи за кермо автомобіля [PERSON] діяв в межах крайньої необхідності, з метою збереження життя та здоров`я власної родини. Оскільки м. Лисичанськ, Луганської області з початку повномасштабного вторгнення знаходиться в зоні бойових дій. Суд приходить до переконання, що [PERSON] не мав інакшого вибору як сісти за кермо автомобіля, позаяк в іншому випадку це б могло призвести до непоправних наслідків. Відповідно до вимог ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. З урахуванням викладеного, суд вважає, що у діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки керування транспортним засобом під час воєнного стану на підставі посвідчення строк дії якого закінчився, не встановлює вини особи. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);\~скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Враховуючи сукупність викладених обставин, досліджених судом доказів, беручи до уваги відсутність в діях [PERSON] вини, приходжу до переконання що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 026409 від 26 травня 2022 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2\~ст. 126 КУпАП\~ та накладення стягнення\~у виді\~штрафу в\~сумі 3400,00\~грн.\~підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 139 КАС України. У відповідності до ч. 1\~ст. 139 КАС України\~при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього\~Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Результат розгляду: granted