Рішення адміністративного суду від 2022-01-19 00:00:00+02

[PERSON] 26 серпня 2021 року звернулася до суду з позовом до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, згідно з яким, з урахуванням уточнень, просить: - визнати протиправним, скасувати пункт 2 рішення сьомої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 30 червня 2021 року № 1586 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) в частині що стосується відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва та про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) в частині, що стосується відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] »; - зобов`язати Кетрисанівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області, на найближчій за датою сесії, з дня набрання законної сили рішенням Суду, прийняти рішення Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 2,1200 га, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, Мар`янівська сільська рада, за межами населеного пункту у власність (шляхом безоплатної передачі) [PERSON] для індивідуального садівництва (код КВЦПЗ - 01.05) та для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03), за кадастровим номером: 3520884400:02:000:0245, вцілому та передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером: 3520884400:02:000:0245 на підставі заяви, поданої 31.05.2021 року за вхідним номером 232/1. Позов обґрунтовано тим, що відповідач не мав законних підстав відмовляти позивачу у затвердженні проекту землеустрою. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року позов задоволено повністю. Рішення суду мотивовано тим, що положення ч. 9 ст. 118 ЗК України не надають відповідному органу місцевого самоврядування приймати будь-яке інше рішення ніж про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, а тому в порушення ч.9 ст.118 Земельного кодексу України відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не прийняття в межах повноважень рішення про затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність. Також, суд першої інстанції зауважив на безпідставності доводів відповідача про включення земельної ділянки, на яку претендує позивач, до громадських пасовищ на підставі рішення від 26.02.2021р. №156, оскільки зазначене рішення є однією з початкових стадій формування земельної ділянки, а його прийняття не означає позитивного вирішення питання по суті. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного встановлення обставин, що мають значення для справи, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідач здійснив розпорядження землями комунальної власності, які не були надані у власність та користування відповідно до ст. 12 ЗК України, шляхом зміни цільового призначення земельних ділянок, відтак затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 3520884400:02:000:0245 у власність позивачу для ведення особистого селянського господарства є неможливим, адже ця земельн ділянка має інше цільове призначення. Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що рішенням тридцять другої сесії сьомого скликання Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 17.06.2020р. №243 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,1200 га в приватну власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Мар`янівської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.26). На підставі вказаного рішення позивачем було замовлено, а ПП "Альфа землепроект" виготовлено проект землеустрою, який отримав позитивний висновок державної землевпорядної експертизи, відомості щодо земельної ділянки внесені до Державного земельного кадастру, а земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 3520884400:02:000:0245 (а.с.22-25,27-31). Відповідно до розпорядження КМУ від 12.06.2020р. №716-р «Про добровільне об`єднання територіальних громад», повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою щодо якої розроблено проект землеустрою, перейшли до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. З метою затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність позивач звернувся до відповідача. Питання щодо затвердження проекту землеустрою виносилось на розгляд сьомої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, та пунктом 2 рішення від 30.06.2021 року №1586 позивачу відмовлено у затверджені проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ - 01.03), за кадастровим номером: 3520884400:02:000:0245 у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 125, 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав (на даний час Кетрисанівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області не набула права власності на цю земельну ділянку) (а.с.36). Законність та обгрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду. Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України ( редакції чинній час прийняття відповідачем рішення) передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Згідно з ч.7 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Частину восьму статті 118 виключено на підставі Закону № 1423-IX від 28.04.2021 року. При цьому, частиною 9 статті 188 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку. При цьому, частина 1 статті 122 ЗК України встановлює, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Отже, чинним законодавством чітко визначено, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, розглядає клопотання у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. При цьому суд зазначає, що положення ч. 9 ст. 118 ЗК України не надають відповідному органу місцевого самоврядування приймати будь-яке інше рішення ніж про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Отже, в порушення ч.9 ст.118 Земельного кодексу України відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не прийняття в межах повноважень рішення про затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність. При цьому, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021р. №1423-IX Розділ Х. Перехідні положення Земельного кодексу України доповнений пунктом 24, яким, зокрема передбачено, що надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради. Слід зазначити й про правильність висновку суду першої інстанції про безпідставність доводів відповідача щодо включення земельної ділянки, на яку претендує позивач, до громадських пасовищ на підставі рішення від 26.02.2021 року №156, оскільки згідно з частиною другою статті 34 Земельного кодексу України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища, натомість рішення від 26.02.2021 року №156 є однією з початкових стадій формування земельної ділянки, а реалізація цього права має відбуватись у повній відповідності з вимогами Земельного кодексу України та інших законів з питань землеустрою, зокрема і статті 50 Закону України «Про землеустрій», відповідно до якої проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Результат розгляду: denied