Рішення адміністративного суду від 2023-07-18 00:00:00+03

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] стосовно ненарахування та невиплати [PERSON] додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в травні грудні 2022 року; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплати [PERSON] додаткову винагороду у сумі 323931,71 грн. у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за травень-грудень 2022 року; - стягнути з Військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо ненарахування та невиплати [PERSON] додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з липня 2022 року по грудень 2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 21.08.2022 року по 13.09.2022 року та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 18.06.2022 року по 17.07.2022 року, з 22.07.2022 року по 20.08.2022 року, з 14.09.2022 року по 13.10.2022 року, з 19.10.2022 року по 17.11.2022 року, з 26.11.2022 року по 25.12.2022 року. Зобов`язано Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з липня 2022 року по грудень 2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 21.08.2022 року по 13.09.2022 року та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 18.06.2022 року по 17.07.2022 року, з 22.07.2022 року по 20.08.2022 року, з 14.09.2022 року по 13.10.2022 року, з 19.10.2022 року по 17.11.2022 року, з 26.11.2022 року по 25.12.2022 року, у розмірі збільшеному до 100000,00 грн. з урахуванням попередньо виплаченої суми додаткової винагороди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої Військова частини [NUMBER] подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати повністю та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована правомірністю нарахування позивачу сум додаткової винагороди. Вказує на те, що додаткова винагорода, збільшена до 100000 грн. виплачується особам в разі перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманням тяжкого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини. При цьому скаржник вказує на те, що додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн. позивачу було виплачено за період стаціонарного лікування з 07.05.2022 року по 17.06.2022 року, а також за період відпустки для лікування після тяжкого поранення з 18.06.2022 року по 17.07.2022 року. Разом з тим, на думку відповідача, відсутні підстави для нарахування позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., за періоди з 22.07.2022 року по 20.08.2022 року, з 14.09.2022 року по 13.10.2022 року, оскільки відсутні документи про те, що позивач перебував у відпустці для лікування саме після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Разом з тим, скаржник зазначає, що позивач у періоди з 19.10.2022 року по 17.11.2022 року, з 26.11.2022 року по 25.12.2022 року перебував у відпустці за сімейними обставинами, що не передбачає виплату додаткової допомоги, збільшеної до 100000,00 грн. В письмовому відзиві на апеляційну скаргу [PERSON] просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Враховуючи те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року, в частині відмовлених позовних вимог, сторонами не оскаржується, то в силу приписів ст. 308 КАС України, в апеляційному порядку не переглядається. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 09.03.2022 року №48 солдата [PERSON] , солдата резерву запасної роги, призваного через Кам`янський РТЦК та СП, ВОС-110097. 07.05.2022 року солдат [PERSON] отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини під час участі у бойових діях в районі п.п.Розівка Донецької області внаслідок вогневого ураження з боку противника, та евакуйований у 66 військовий госпіталь. 08.05.2022 року солдат [PERSON] евакуйований у Військовий медичний клінічний центр Східного регіону. 10.05.2022 року солдат [PERSON] переведений до Військового медичного клінічного центру Центрального регіону. 21.05.2022 року солдат [PERSON] переведений до військової частини [NUMBER] де перебував на стаціонарному лікуванні до 17.06.2022 року. З 18.06.2022 року по 17.07.2022 року солдат [PERSON] перебував у відпустці за станом здоров`я на підставі довідки ВЛК в/ч [NUMBER] №362 від 17.06.2022 року. З 22.07.2022 року по 20.08.2022 року солдат [PERSON] перебував у відпустці за станом здоров`я на підставі довідки ВЛК в/ч [NUMBER] від 21.07.2022 року №516. 22.08.2022 року солдат [PERSON] лікарем направлений до госпіталю. 24.08.2022 року солдат [PERSON] вибув з військової частини [NUMBER] у Військовий медичний клінічний центр Східного регіону. З 25.08.2022 року по 01.09.2022 року солдат [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Військовому медичному клінічному центрі Центрального регіону. З 01.09.2022 року по 13.09.2022 року солдат [PERSON] переведений на стаціонарне лікування у військову частину [NUMBER] . З 14.09.2022 року по 13.10.2022 року солдат [PERSON] перебував у відпустці за сімейними обставинами на підставі довідки ВЛК в/ч [NUMBER] №250 від 13.09.2022 року. З 19.10.2022 року по 17.11.2022 року солдат [PERSON] перебував у відпустці за сімейними обставинами на підставі довідки ВЛК в/ч [NUMBER] №1409 від 18.10.2022 року. З 26.11.2022 року по 25.12.2022 року солдат [PERSON] перебував у відпустці за сімейними обставинами на підставі довідки ВЛК в/ч [NUMBER] від 25.11.2022 року №1861. Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 15.02.2023 року №131/фес, яка надана солдату [PERSON] , про нараховані та перераховані суми додаткової винагороди згідно постанови КМУ №168 від 28.02.2022 року з березня по грудень 2022 року у військовій частині [NUMBER] : - за травень 2022 року нараховано 100000,00 грн., виплачено 98500,00 грн.; - за червень 2022 року нараховано 100000,00 грн., виплачено 98500,00 грн.; - за липень 2022 року нараховано 68387,10 грн., виплачено 67361,29 грн.; - за серпень 2022 року нараховано 30000,00 грн., виплачено 29550,00 грн.; - за вересень 2022 року нараховано 30000,00 грн., виплачено 29550,00 грн.; - за жовтень 2022 року нараховано 30000,00 грн., виплачено 29550,00 грн.; - за листопад 2022 року нараховано 30000,00 грн., виплачено 29550,00 грн.; - за грудень 2022 року нараховано 30000,00 грн., виплачено 29550,00 грн. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в травні - грудні 2022 року протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду. Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Абзацем 4 п.1 Постанови №168 (в редакції до 19.07.2022 року) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Відповідно до абзацу 4 п.1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода. Також, Постанову №168 (в редакції від 19.07.2022 року) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.. Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що зазначений пункт 2-1 не може застосовуватись до позивача, оскільки право на отримання додаткової винагороди, визначеної абз. 4 п.1 Постанови №168 у позивача виникло до внесення таких змін. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 07.05.2022 року отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини під час участі у бойових діях в районі н.п.Розівка Донецької області внаслідок вогневого ураження з боку противника, та евакуйований у 66 військовий госпіталь. Згідно виписного епікризу військової частини [NUMBER] №605 солдат к/с в/ч [NUMBER] [PERSON] перебував на лікуванні у відділенні медичної реабілітації в/ч [NUMBER] з 21.05.2022 року по 17.06.2022 року, та в якому вказано, що 08.05.2022 року позивач був евакуйований до ВМКЦ СР, а 10.05.2022 року до ВМКЦ ЦР, де також були проведені операційні втручання, а 21.05.2022 року евакуйований до в/ч [NUMBER] для подальшого лікування та реабілітації. Відповідно до довідки військової частини від 17.06.2022 року №362 військово-лікарської комісії солдат в/ч [NUMBER] [PERSON] 1990 р.н., призваний Кам`янським РТЦК та СП, Дніпропетровської обл. у ЗС з 03.2022 року, стрілець. Проведено медичний огляд госпітальною ВЛК в/ч [NUMBER] 17.06.2022 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): поранення ТАК пов`язане з проходженням військової служби. Довідка про обставини поранення не надана. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів. Відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] від 22.07.2022 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) \~солдат [PERSON] 07 травня 2022 року одержав вогнепальне кульове сліпе проникаюче порання чревної порожнини з пошкодженням тонкої киши, низхідного відділу товстої кишки, з наявністю стороннего тіла (кулі), надрив капсули нижнього полюсу селезінки. Гемоперетонеум. Травматичний шок І ст. за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини [NUMBER] в [ADDRESS] . Не під впливом наркотичного та алкогольного сп`яніння, та був в засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом кулезахисний). Згідно з виписним епікризом військової частини [NUMBER] №1452 солдат в/ч [NUMBER] [PERSON] перебував на лікуванні у відділенні медичної реабілітації в/ч [NUMBER] з 01.09.2022 року по 13.09.2022 року та в якому вказано, що лікарем частини від 22.08.2022 року направлений в ВМКЦ ЦР, де 27.08.2022 року виконано реконструктивне оперативне втручання, 01.09.2022 року евакуйований до в/ч [NUMBER] . Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 15.09.2022 року №890 військово-лікарської комісії солдат в/ч [NUMBER] [PERSON] , проведено медичний огляд госпітальною ВЛК військової частини [NUMBER] 13.09.2022 року діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) поранення ТАК пов`язане з проходженням військової служби. Довідка про обставини поранення не надана. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів. Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 18.10.2022 року №1409 військово-лікарської комісії старший солдат [PERSON] проведено медичний огляд ВЛК при в/ч [NUMBER] 18.10.2022 року діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Пораненя важкого ступеню, Продовження відпустки за станом здоров`я (довідка ВЛК №1409 від 18.10.2022 року в/ч [NUMBER] ). Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Довідка про обставини поранення №2181 від 22.07.2022 року. На підставі статті 56 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 22.11.2022 року №5603 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України видана солдату [PERSON] про те, що він дійсно в період з 19.03.2022 року по 08.05.2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації. Підстава: відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №68/2022, витяги з наказів командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 21.03.2022 року №56, від 09.05.2022 року №91. Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 25.11.2022 року №1861 військово-лікарської комісії старший солдат [PERSON] проведено медичний огляд ВЛК при в/ч [NUMBER] 25.11.2022 року діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Пораненя важкого ступеню, Продовження відпустки за станом здоров`я (довідка ВЛК №1409 від 18.10.2022 року в/ч [NUMBER] ). Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Довідка про обставини поранення №2181 від 22.07.2022 року. На підставі статті 56 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. З наведених виписок вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 07.05.2022 року по 17.06.2022 року та з 25.08.2022 року по 13.09.2022 року, також потребував та перебував у відпустці за станом здоров`я з 18.06.2022 року по 17.07.2022 року, з 22.07.2022 року по 20.08.2022 року, з 14.09.2022 року по 13.10.2022 року, з 19.10.2022 року по 17.11.2022 року та з 26.11.2022 року по 25.12.2022 року, із \~перервами між лікуванням з 18.07.2022 року по 21.07.2022 року, з 14.10.2022 року по 18.10.2022 року, з 18.11.2022 року по 25.11.2022 року. На підстави вказаних документів, у відповідно до положень абз. 4 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» позивачу було виплачено додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн., за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 07.05.2022 року по 17.06.2022 року, та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії з 18.06.2022 року по 17.07.2022 року. Разом з тим, позивачу не було виплачено додаткову винагороду, збільшену до 100000,00 грн., за періоди з 22.07.2022 року по 20.08.2022 року, з 25.08.2022 по 13.09.2022 року, з 14.09.2022 року по 13.10.2022 року, з 19.10.2022 року по 17.11.2022 року, з 26.11.2022 року по 25.12.2022 року. Щодо ненарахування і невиплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, за періоди з 22.07.2022 року по 20.08.2022 року, з 14.09.2022 року по 13.10.2022 року, а також \~перебування на стаціонарному лікуванні з 25.08.2022 року по 13.09.2022 року, колегія суддів зазначає наступне. Підставою для невиплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, за вказані періоди стала відсутність документів про обставини поранення, його тяжкість та пов`язаність із захистом Батьківщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у період з 22.07.2022 року по 20.08.2022 року перебував у відпустці за станом здоров`я (на підставі довідки ВЛК в/ч [NUMBER] від 21.07.2022 року №516). Відповідно до довідки ВЛК Військової частини [NUMBER] від 21.07.2022 року №516 після графи «діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва)» зазначено стан після проведених медичних процедур щодо отриманого поранення, а саме: з приводу вогнепального кульового сліпого проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкої кишки». В свою чергу, у період з 25.08.2022 по 13.09.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Військовому медичному клінічному центрі Центрального регіону та Військовій частині [NUMBER] ( [ADDRESS] ). Відповідно до довідки ВЛК Військової частини [NUMBER] від 15.09.2022 року №890 після графи «діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва)» зазначено стан після проведених медичних процедур щодо отриманого поранення, а саме: з приводу вогнепального кульового сліпого проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкої кишки, низхідного відділу товстої кишки, з наявністю стороннього тіла (кулі), надриву капсули нижнього полюсу селезінки, гемоперитонему, травматичного шоку І ст. (07.05.2022)». В подальшому у період з \~14.09.2022 року по 13.10.2022 року позивач перебував у відпустці за станом здоров`я на підстави вказаної вище довідки. Так, з аналізу наведених довідок чітко вбачається, що вони видані щодо поранення, яке отримав позивач 07.05.2022 року, що визнано таким, що отримано за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини [NUMBER] в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Військової частини [NUMBER] від 22.07.2022 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). Разом з тим, відсутність у вищезгаданих довідках ВЛК даних про обставини поранення жодним чином не спростовують факту отримання позивачем тяжкого поранення під час захисту Батьківщини. За таких обставин, ненарахування і невиплата позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 10000, 00 грн, за періоди з 22.07.2022 року по 20.08.2022 року, з 14.09.2022 року по 13.10.2022 року, а також \~перебування на стаціонарному лікуванні з 25.08.2022 року по 13.09.2022 року є протиправною бездіяльністю відповідача. Щодо ненарахування і невиплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, за періоди з 19.10.2022 року по 17.11.2022 року та з 26.11.2022 року по 25.12.2022 року, колегія суддів зазначає наступне. Підставою для невиплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, за вказані періоди стало знаходження позивача у відпустці за сімейними обставинами, а не у відпустці за станом здоров`я. Так, підстави надання військовослужбовцю відпустки за сімейними обставинами і її термін, визначено ч.9 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якого, відпустка за сімейними обставинами без збереження грошового забезпечення надається військовослужбовцю у таких випадках: 1) укладення ним шлюбу - тривалістю до 10 календарних днів; 2) тяжкого стану здоров`я або смерті рідних по крові або по шлюбу: а) дружини (чоловіка), батька (матері), вітчима (мачухи), сина (дочки), пасинка (падчерки), рідного брата (рідної сестри) військовослужбовця, батька (матері) подружжя або особи, на вихованні якої перебував військовослужбовець, - тривалістю до 7 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад; б) інших рідних - тривалістю до 3 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад; 3) пожежі або іншого стихійного лиха, яке спіткало сім`ю військовослужбовця або осіб, зазначених у підпункті 2 цього пункту, - тривалістю до 15 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад; 4) в інших виняткових випадках, коли присутність військовослужбовця в сім`ї необхідна, за рішенням командира (начальника) військової частини - тривалістю до 3 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду до місця проведення відпустки та назад. Така відпустка може надаватися один раз протягом календарного року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у період з 19.10.2022 року по 17.11.2022 року перебував у відпустці за сімейними обставинами (на підставі довідки ВЛК в/ч [NUMBER] від 18.10.2022 року №1409). У період з \~26.11.2022 року по 25.12.2022 року позивач перебував у відпустці за сімейними обставинами (на підставі довідки ВЛК в/ч [NUMBER] від 25.11.2022 року №1861). Як вбачається з довідок ВЛК в/ч [NUMBER] від 18.10.2022 року №1409 та від 25.11.2022 року №1861 вони видані щодо поранення, яке отримав позивач 07.05.2022 року, що визнано таким, що отримано за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини [NUMBER] в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Військової частини [NUMBER] від 22.07.2022 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). При цьому, зазначеними довідками визначено потребу позивача у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів. Зважаючи на термін і підстави надання позивачу відпустки, колегія суддів критично відноситься до посилання відповідача на факт знаходження позивача в спірні періоди у відпустці за сімейними обставинами, а не у відпустці за станом здоров`я. За таких обставин, колегія суддів робить висновок, що ненарахування і невиплата позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 10000, 00 грн, за періоди з 19.10.2022 року по 17.11.2022 року та з 26.11.2022 року по 25.12.2022 року є протиправною бездіяльністю відповідача. Поряд з цим, суд першої інстанції визнаючи протиправною бездіяльність і зобов`язуючи Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з липня 2022 року по грудень 2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після перенесеної травми з 21.08.2022 року по 13.09.2022 року та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 18.06.2022 року по 17.07.2022 року, з 22.07.2022 року по 20.08.2022 року, з 14.09.2022 року по 13.10.2022 року, з 19.10.2022 року по 17.11.2022 року, з 26.11.2022 року по 25.12.2022 року, у розмірі збільшеному до 100000,00 грн. з урахуванням попередньо виплаченої суми додаткової винагороди, не враховував того, що за позивач перебував на стаціонарному лікування після перенесеної травми не з 21.08.2022 року, а з 25.08.2022 року, а за період з 18.06.2022 року по 17.07.2022 року відповідачем було здійснено нарахування та виплату позивачу спірної додаткової винагороди. З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні. Згідно із ч.6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ч.2 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому, згідно ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.9 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Документально-підтвердженими судовими витратами позивача є витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Водночас, враховуючи предмет позову, складність справи, часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Результат розгляду: partial