Рішення адміністративного суду від 2022-07-28 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просила: - визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом від 02.09.2020р. №0400-0307-8/75266, \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Про відмову в перерахунку пенсії щодо відмови [PERSON] у переведенні на пенсію у зв`язку із втратою годувальника в розмірі 50% від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , розрахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% від щомісячного довічного грошового утримання судді згідно довідки Дніпровського апеляційного суду №04.2/2/132/20-С від 31.08.2020, \~з 01.09.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум пенсії за віком. В обґрунтування позову позивач вказала, що в липні 1996 року помер її чоловік [PERSON] , який працював на посаді судді з 1965 по 1995 роки. З 1997 року вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по втраті годувальника, яка була призначена у відповідності до положень Закону України Про пенсійне забезпечення у розмірі 30 відсотків заробітку годувальника. 31.08.2020 року Дніпровським апеляційним судом було видано Довідку № 04.2/2/132/20-С про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці [PERSON] з якою вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для проведення перерахунку пенсії, виходячи із розміру суддівської винагороди померлого годувальника. Проте, за результатами розгляду заяви відповідач листом за вих. № 0400-0307-8/75266 від 02.09.2020 відмовив у перерахунку, посилаючись на те, що законом не передбачено призначення пенсії по втраті годувальника з розрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, оскільки грошове утримання судді у відставці надається виключно самому судді у відставці, а не членам його родини. Позивачка не погоджується з діями відповідача стосовно відмови у перерахунку пенсії, вважає їх протиправними, оскільки її право на перерахунок пенсії гарантоване Конституцією і Законом України Про пенсійне забезпечення. З огляду на викладене, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та відновити порушене право. Заперечуючи проти позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначило, що пенсійним органом правомірно відмовлено позивачці у переведенні на іншій вид пенсії та перерахунку пенсії відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 31.08.2020 року № 04.2/2/132/20-С про розмір суддівської винагороди [PERSON] , оскільки довічне грошове утримання судді у відставці надається виключно самому судді у відставці, а не членам його родини. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 позовні вимоги [PERSON] задоволені. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом від 02.09.2020р. №0400-0307-8/75266, Про відмову в перерахунку пенсії щодо відмови [PERSON] у переведенні на пенсію у зв`язку із втратою годувальника\~ \~в розмірі 50% від щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) перерахунок та виплату пенсії у зв`язку із втратою годувальника\~ \~\~у розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці померлого годувальника [PERSON] , згідно довідки Дніпровського апеляційного суду №04.2/2/132/20-С від 31.08.2020, з 01.09.2020 року та виплатити пенсію з урахуванням фактично виплачених сум. Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що оскільки позивачка зверталась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, призначеної у відповідності до положень Закону України Про пенсійне забезпечення, а не щодо переведення її на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів, тому лист за вих. № 0400-0307-8/75266 від 02.09.2020, яким відповідач повідомив позивачку про відсутність підстави для переходу на інший вид пенсії, а саме, на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, є необґрунтованим. Тобто, позивач фактично просила привести у відповідність до норм ч. 1 ст. 37 Закону України №1058-ІУ розмір призначеної їй пенсії по втраті годувальника, а саме, у розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання її чоловіка, згідно з наданою довідкою Дніпровського апеляційного суду №04.2/2/132/20-С від 31.08.2020. В свою чергу, відмова відповідача у врахуванні розміру доходу годувальника позивача на час перерахунку пенсії призводить до того, що сама суть права позивача на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника зводиться нанівець, що, безсумнівно, становить для \~неї особистий та надмірний тягар, оскільки втративши у непрацездатному віці матеріальну допомогу внаслідок смерті чоловіка, залишилась без можливості отримання належного пенсійного забезпечення по втраті годувальника, гарантованого національним законом на загальних підставах. Відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яка фактично зводиться до того, що позивач є членом сім`ї судді у відставці, який отримував довічне грошове утримання судді, що виключає можливість поширення на позивача положень Закону № 1058-IV, якими врегульовуються питання призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за висновком суду першої інстанції, носить протиправний та дискримінаційний характер, оскільки не узгоджується з правовою позицією, згідно якої в разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Отже суд визнав, що позивач має право на пенсію по втраті годувальника та розмір такої пенсії має дорівнювати 50% довічного грошового утримання судді у відставці. На рішення суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду не відповідає \~нормам матеріального та процесуального права, оскільки судом не враховано, що позивач отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника у відповідності до положень \~Закону України «Про пенсійне забезпечення» та підстави для переведення її на пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України «Про судоустрій та статус суддів» не має правових підстав, оскільки за приписами Закону Україні «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме цим Законом передбачений такий вид пенсії, як пенсія у зв`язку з втратою годувальника та розмір такої пенсії визначається виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника. Питання пенсійного забезпечення членів сім`ї суддів, в тому числі і у випадку втрати годувальника, не було врегульовано як Законом України «Про статус суддів» так і чинним Законом України «Про судоустрій та статус суддів». Посилаючись на правові висновки Верховного Суду у аналогічних справах, таких як № 236/3193/16-а, № 667/1568/16, 592/4761/17, відповідач вважає, що при вирішенні даного спору слід було врахувати, що довічне грошове утримання не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відповідно його розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника якщо пенсія призначається непрацездатним членам сім`ї судді. Викладені обставини, відповідач вважає, свідчать про невідповідність рішення суду вимогам матеріального права, що є підставою для його скасування. Судом апеляційної інстанції дану справу розглянуто в письмовому провадженні у відповідності до ст. 311 КАС України як справу незначної складності, яка розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження. Під час апеляційного провадження ухвалою суду від 09.12.2021 зупинялось провадження у справі за клопотанням представника позивача на підставі п.5 ч.2 ст. 236 КАС України до вирішення Верховним Судом справи № 440/7341/207 у подібних правовідносинах. Ухвалою апеляційного суду від 25.07.2022 провадження у справі поновлено за заявою позивача та апеляційним судом під час розгляду даної справи, відповідно, враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у рішенні від 21.12.2021 у справі № 440/7341/207. Перевіривши підстави апеляційного перегляду та дослідивши обставини, що мають значення для її вирішення, колегія суддів частково погоджується з доводами, наведеними в апеляційній скарзі, з огляду на наступне. \~ Виходячи з обставин даної справи, підтверджених відповідними доказами, встановлено, що позивач, [INFO] , є пенсіонеркою, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 1999 року отримує пенсію по втраті годувальника, призначену у відповідності до положень Закону України Про пенсійне забезпечення. Матеріалами пенсійної справи підтверджено, що станом на момент призначення пенсії по втраті годувальника (1999 рік) пенсія була обрахована у розмірі 30% заробітку померлого годувальника. Аналогічним чином розмір пенсії обраховувався і в 2001 році, що підтверджується наявним в пенсійній справі розпорядженням № 178658 від 19.05.2001 року. В 2012 2015 роках розмір пенсії по втраті годувальника обраховувався відповідачем (за новою формулою) у відповідності до положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виходячи з розрахунку 50% пенсії за віком померлого годувальника. 31.08.2020 року Дніпровським апеляційним судом позивачу було видано Довідку №04.2/2/132/20-С про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці [PERSON] , згідно із Законом України \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року № 1402 VIII. 01 вересня 2020 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою в якій просила перерахувати призначену пенсію та надала Довідку про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці [PERSON] від 31.08.2020 року №04.2/2/132/20-С. За результатами розгляду заяви відповідач листом за вих. № 0400-0307-8/75266 від 02.09.2020 повідомив позивача про те, що відсутні підстави для переходу на інший вид пенсії, а саме, на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів, оскільки довічне грошове утримання суддів у відставці надається виключно самому судді у відставці, а не членам його родини. Також, було повідомлено, що позивачка отримує пенсію по втраті годувальника у відповідності до положень \~Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню відповідача, суд першої інстанції зауважив, що звернення позивача до пенсійного органу стосувалось питання перерахунку пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший. Відповідно, предмет розгляду пенсійним органом мав бути іншим, зокрема, щодо наявності у позивача права на перерахунок пенсії на підставі довідки, виданої про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці [PERSON] від 31.08.2020 року №04.2/2/132/20-С. Наведене свідчить про протиправність оскаржуваного рішення. Крім того, за висновком суду відмова пенсійного органу \~носить дискримінаційний характер, оскільки позивач має право розраховувати на позитивне рішення з огляду на гарантії, передбачені законами України «Про пенсійне забезпечення», що діяв на день призначення позивачці пенсії, та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якими визначено порядок та умови перерахунку пенсії за втратою годувальника. Зокрема, наведеними нормативно-правовими актами передбачено, що сім`ям пенсіонерів пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж заробітку, з якого обчислювалась пенсія годувальника. Сім`ям тих пенсіонерів, які мали право на перерахунок пенсії, пенсії обчислюються із заробітку, з якого було проведено або могло бути проведено перерахунок пенсії годувальника. Наведене також свідчить про невідповідність рішення пенсійного органу положенням законодавства. В свою чергу, перевіривши підставив для апеляційного перегляду, колегія суддів зазначає наступне. Частиною другою\~ \~статті 19 Конституції України\~ \~передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~ \~Конституцією\~ \~та законами України. Згідно із\~ \~статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~ \~встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами. Відповідно до частини першої\~ \~ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у\~ \~статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. За правилами частини першої\~ \~ст.10 Закону №1058-IV\~ \~особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника встановлені\~ \~ст.36 Закону №1058-IV \~(в редакції, чинній на час спірних правовідносин), за змістом якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій\~ \~статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого\~ \~статтею 26 цього Закону. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина перша, пункт 1 частини другої, абзац другий пункту 2 частини третьої цієї статті). Питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, унормовані\~ \~статтею 37 Закону №1058-IV, якою передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою\~ \~статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого\~ \~статтею 26 цього Закону, - довічно. З вказаних норм вбачається, що члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. При цьому, базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм\~ \~Закону №1058-IV\~ \~є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника, яку, в даному випадку, чоловік позивачки не отримував. В той же час, питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії за віком унормовані статями\~ \~25,\~ \~27,\~ \~28,\~ \~40 Закону № 1058-IV. Так, згідно\~ \~статті 1 Закону №1058-IV\~ \~пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим\~ \~Законом\~ \~пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Згідно з положеннями частини першої\~ \~статті 4 Закону №1058-IV\~ \~законодавство про пенсійне забезпечення базується на\~ \~Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього\~ \~Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Статтею 5 цього ж Закону\~ \~визначено сферу його дії, зокрема, зазначено, що ним врегульовані відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим\~ \~Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим\~ \~Законом\~ \~визначаються, окрім іншого, види пенсійних виплат. В свою чергу, вичерпний перелік видів пенсійних виплат, які можуть бути призначені відповідно до цього\~ \~Закону\~ \~за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі визначає\~ \~стаття 9 Закону № 1058-IV, а саме: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника обчислюється виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника на підставі\~ \~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У той же час, відповідно до частини першої\~ \~статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»\~ \~судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Згідно частини другої цієї ж статті суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про перерахунок її пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із\~ \~Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, тобто в розмірі 50 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Разом з тим, питання пенсійного забезпечення членів сім`ї суддів, в тому числі, у випадку втрати годувальника, не врегульовано\~ \~Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII\~ \~(далі - Закон №1402-VIII), на чому обґрунтовано зауважив апелянт. У даному випадку, довічне грошове утримання судді не є видом пенсії у розумінні норм діючого національного законодавства. Призначення такої виплати передбачено нормами спеціального законодавства, яким, в контексті спірних правовідносин, є\~ \~Закон «Про судоустрій і статус суддів», при цьому, вказаним актом чітко визначено коло суб`єктів, які мають право на таке утримання, а саме - судді. Так, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частини першої\~ \~статті 55 Основного Закону України; положення\~ \~Конституції України\~ \~стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними\~ \~Основним Законом України\~ \~складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя (рішення від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016, рішення від 20.03.2002 у справі № 5-рп/2002, від 01.12.2004 у справі №19-рп/2004, від 11.10.2005 у справі № 8-рп/2005, від 22.05.2008 № 10-рп/2008, від 03.06.2013 у справі № 3-рп/2013). У\~ \~рішенні від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016 Конституційний Суд України\~ \~наголошував, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказував, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу. Правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 11.07.2019 року у справі № 667/1568/16, від 15 січня 2020 року у справі № 592/7939/16-а та від 09 жовтня 2020 року у справі № 592/4761/17, від 19 березня 2021 року у справі № 318/2128/15-а дає підстави для висновку про те, що виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначення такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді. Колегія суддів звертає увагу, що\~ \~Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~ \~передбачено загальний підхід для обчислення усіх видів пенсій з базової величини - пенсії за віком, порядок обчислення якої унормовано у\~ \~статті 27 цього Закону. Так само від розміру пенсії за віком визначається розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника (частина перша\~ \~статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Отже, незалежно від того, отримувала особа пенсію за віком чи ні, усі пенсії, в тому числі і пенсія у зв`язку з втратою годувальника, обчислюються з однакової базової величини - пенсії за віком. З огляду на вказане, та обставина, що суддя у відставці [PERSON] пенсії за віком не отримував (а отримував щомісячне грошове утримання судді у відставці), не є перешкодою для застосування пенсії за віком як базової величини для обчислення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 440/7341/20. Аналогічний підхід до вирішення справ даної категорії висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року №140/15795/20. Частиною першою\~ \~статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»\~ \~передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Відповідно до частини п`ятої\~ \~статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з частиною шостою\~ \~статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»\~ \~висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. З огляду на наведені правові норми, правові висновки, викладені у приведених вище постановах Верховного Суду, колегія суддів погоджується з доводом відповідача щодо відсутності за даних обставин підстав для перерахунку пенсії позивача на підставі довідки про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці [PERSON] . Проте, колегія суддів зазначає, що позивач не зверталась до пенсійного органу із заявою щодо переведення її на інший вид пенсії, та фактично наведені у листі пенсійного органу від 02.09.2020 № 0400-0307-8/75266 підстави для відмови у перерахунку пенсії пенсійний орган мотивував відсутністю підстав для переведення позивача на інший вид пенсії, а саме, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Отже, вирішуючи подану позивачем заяву щодо перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці [PERSON] відповідач мав вирішити саме питання щодо наявності правових підстав для такого перерахунку, проте фактично вирішив інше питання щодо переведення на інший вид пенсії. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно невідповідності оскаржуваного рішення заявленим позивачем вимогам у зверненні від 01.09.2020, що свідчить про наявність підстав для його скасування. Водночас, з огляду на те, що звернення позивача про перерахунок пенсії на підставі довідки, виданої Дніпровським апеляційним судом від 31.08.2020 № 04.2/132/20-с пенсійним органом не вирішено, колегія вважає, що право позивача на перерахунок пенсії не є порушеним, тому є передчасною вимога позивача щодо зобов`язання пенсійного органу здійснити їй перерахунок пенсії. Так, у справі №580/3132/20 Верховним Судом висловлено правову позицію, згідно якої судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому. Така правова позиція враховується колегією суддів при формуванні висновку щодо передчасності позовних вимог про зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок пенсії за відсутності негативного рішення відносно позивача з даного питання. З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині задоволення позову щодо зобов`язання пенсійного органу здійснити позивачці розрахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% від щомісячного довічного грошового утримання судді згідно довідки Дніпровського апеляційного суду №04.2/2/132/20-С від 31.08.2020, з 01.09.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум пенсії за віком. З урахуванням приведених вище висновків вказані позовні вимоги задоволенню не підлягють, проте, з метою належного захисту прав позивача колегія суддів вважає, що відповідач в даному випадку має повторно розглянути заяву [PERSON] від 01.09.2020 року та прийняти рішення з викладених у ньому питань. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. Окремо колегія суддів звертає увагу на правову позицію, висловлену Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 440/7341/20, які стосуються прав та інтересів утриманців судді, що отримують пенсію у зв`язку з втратою годувальника, а саме підстав призначення та перерахунку такої пенсії. У наведеній справі Верховним Судом звернуто увагу, що Закон України №1058 не містить норми, яка б дозволяла замість пенсії за віком померлого годувальника застосовувати щомісячне довічне грошове утримання судді. Однак цей Закон і не визначає, за яким законом повинна розраховуватися пенсія за віком померлого годувальника, якщо він мав право на таку пенсію за Законом №3723 і за Законом №1058. З огляду на це, слідує висновок, що частину першу статті 37 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону України Про державну службу №3723-XII від 16.12.1993, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі: 1) 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII від 16.12.1993, або 2) 50% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003. Водночас, цей правовий висновок прямо не суперечить правовому висновку, що виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначення такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді. Разом з тим, заперечуючи можливість застосування як базової величини розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, суд вказує на можливість застосування на вибір утриманця розміру пенсії за віком, на яку суддя мав право на підставі статті 37 Закону № 3723, або пенсії за віком, визначеної на підставі Закону №1058. Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Вибір заявника (там, де він є) є вирішальним і тоді, коли йдеться про обчислення розміру пенсії. Однак цей вибір є ілюзорним, коли особа не обізнана про свої права та альтернативи. Відповідно до пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1)) при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії. Отже, саме Пенсійний фонд та його органи повинні забезпечити умови, за яких особа обізнана з умовами призначення різних пенсій і може робити усвідомлений вибір. Належне виконання цього обов`язку передбачає надання інформації про умови призначення усіх видів пенсії, на які заявник має право. Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402 висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Отже, Пенсійний фонд та його органи у практичній роботі повинні застосовувати законодавство з урахуванням висновків Верховного Суду. Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Підсумовуючи викладене, колегією встановлені саме такі підстави для часткового скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги у відповідній частині.

Результат розгляду: partial