Рішення адміністративного суду від 2023-02-08 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо сплати позивачу з 01.03.2022 проіндексованої пенсії по інвалідності, із обмеженням її граничним розміром; - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо письмової відмови від 27.06.2022 сплачувати позивачу проіндексовану пенсію по інвалідності з 01.03.2022 в розмірі фактично нарахованої суми; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити виплату позивачу проіндексованої пенсії по інвалідності з 01.03.2022 без обмеження пенсії граничним розміром. Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року закрито провадження у справі. Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини справи. Відповідач процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків. Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції зазначив, що заявлені позовні вимоги стосуються порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. В даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення. Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивач Судом установлено, що позивач просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо письмової відмови від 27.06.2022 сплачувати позивачу проіндексовану пенсію по інвалідності з 01.03.2022 в розмірі фактично нарахованої суми та зобов`язати відповідача здійснити виплату проіндексованої пенсії по інвалідності з 01.03.2022 без обмеження пенсії граничним розміром. Згідно ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. У частині 1 ст. 383 КАС України зазначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Дійсно процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Водночас матеріалами справи підтверджується, що позовні вимоги, заявлені позивачем у даній справі № 620/4656/22, спрямовані на захист порушених прав, не пов`язаних з виконанням судового рішення № 620/1639/22. У матеріалах справи наявна заява позивача, з якою останній звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якій він просив провести перерахунок і забезпечити виплату пенсії по інвалідності у розмірі 80% з 1 березня 2022 року, на підставі довідки від 18 травня 2021 року ФЧ61655 з урахуванням індексації. Листом від 27 червня 2022 року відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення суду у справі №620/7198/21 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 по 03.12.2020 з урахуванням довідки від 18 травня 2021 року ФЧ61655,що враховується для перерахунку пенсії за нормами чинними на 05.03.2019, в розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення. Також Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача, що Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсії та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», відповідно до якої проведений перерахунок пенсії з 01.03.2022, і тепер пенсія виплачується в розмірі 19340 грн. Колегія суддів зазначає, що вже після виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/7198/21, пенсійним органом було проведено новий перерахунок, безпосередньо з яким і не погоджується позивач. Вказані обставини свідчать про те, що позов у справі № 620/4656/22 спрямований не на виконання відповідачем рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/7198/21, а стосується нових спірних правовідносин щодо перерахунку пенсії з 01.03.2022. У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби. В даному випадку позивач фактично був позбавлений гарантованого Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до правосуддя, що полягає у безперешкодному отриманні судового захисту. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому щодо вимоги апелянта про прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог, останні не підлягають задоволенню, оскільки судом першої інстанції справу не було розглянуто по суті спірних правовідносин, відтак, остання підлягає направленню до суду першої інстанції на продовження розгляду. Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції. Відповідно до вимог частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Чернігівського окружного адміністративного суду. При цьому вимоги апелянта про прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог не підлягають задоволенню, оскільки судом першої інстанції справу не було розглянуто по суті спірних правовідносин, відтак остання підлягає направленню до суду першої інстанції на продовження розгляду.

Результат розгляду: partial