Рішення адміністративного суду від 2022-08-10 00:00:00+03

28 грудня 2021 року \~ [PERSON] звернувся в суд з адміністративним позовом до Хустської міської ради, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність, що полягає у не розгляді на сесії його заяви від 13 липня 2021 року, зареєстрованої за № 117790 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,9300 га, яка розташована в [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2110800000:01:051:0055; зобов`язати на сесії Хустської міської ради розглянути його заяву від 13 липня 2021 року, зареєстровану за № 117790 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,9300 га, яка розташована \~в [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2110800000:01:051:0055 та прийняти рішення відповідно до\~ ст. 118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03 вересня 2020 року звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак його заяву не було розглянуто у встановлений законодавством строк. Вказує, що в подальшому ним було замовлено у ТОВ «Моя Земля» проект землеустрою щодо відведення земельної діялнки, про що повідомлено відповідача повідомленням від 24 грудня 2020 року. Зазначає, що 13 липня 2021 року звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,9300 га в [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2110800000:01:051:0055. У листі № 155/10-10 від 20 липня 2021 року відповідач зазначив, що у зв`язку з відсутністю на земельній ділянці об`єкта нерухомості, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розроблений без рішення сесії Хустської міської ради про надання дозволу на його розроблення, що суперечить\~ статті 118 Земельного кодексу України, а тому відповідач не мав підстав для розгляду вказаної заяви по суті. Стверджує, що відповідач всупереч вимогам статті 118 Земельного кодексу України у двотижневий строк не розглянув його заяву від 13 липня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не прийняв з цього питання жодного рішення затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його затвердженні. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не виконано обов`язку встановленого\~ ст. 118 Земельного кодексу України\~ щодо належного повідомлення відповідача про те, що ним замовлено проект землеустрою. Також, до заяви позивача про затвердження проекту землеустрою додано копію проекту відведення, що не відповідає приписам\~ ст. 118 Земельного кодексу України. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що у відповідача були відсутні підстави для розгляду вказаної заяви позивача по суті. Не погодившись з прийнятим рішенням, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що встановлені судом першої інстанції висновки не відповідають обставинам даної справи, суд першої інстанції вийшов за межі підстав щодо нерозгляду відповідачем заяви від 13 липня 2021 року та встановив інші висновки, що полягають у відсутності в матеріалах справи доказів факту направлення відповідачу повідомлення від 24 грудня 2020 року та ненадання позивачем оригіналу технічної документації. Вказує, що відповідач всупереч вимогам статті 118 Земельного кодексу України у двотижневий строк не розглянув заяву позивача від 13 липня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не прийняв з цього питання жодного рішення \~- затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його затвердженні. Звертає увагу на те, шо згідно з п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, позивачем не виконано обов`язку щодо належного повідомлення відповідача про те, що ним замовлено проект землеустрою, тому у Хустської міської ради були відсутні правові підстави для розгляду заяви позивача по суті. \~Вказує, що чинне законодавство не ставить в залежність факт повідомлення про виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки від наявності підтвердження отримання такого повідомлення, оскільки законодавством встановлено лише обов`язок заявника повідомити відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу. Звертає увагу на те, що міська рада не мала підстав для розгляду цієї заяви по суті, оскільки розроблення проекту землеустрою суперечить процедурі, яка встановлена приписами статті 118 Земельного кодексу України, крім того, \~позивачем не дотримано порядку подання зазначеної документації на затвердження до міської ради, в частині подання саме її копії, тому можна вважати, що заява позивача \~залишена без розгляду. Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України). Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції, 03 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до Хустської міської ради із заявою, яка була зареєстрована під № Е-1896/02-27, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,9300 га в [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства. У зв`язку з тим, що у місячний строк з дня реєстрації заяви орган місцевого самоврядування не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, позивачем було замовлено у ТОВ «Моя Земля» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, про що, як стверджує позивач, було повідомлено Хустську міську раду повідомленням від 24 грудня 2020 року. 13 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, яка була зареєстрована за № 117790 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,9300 га в [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2110800000:01:051:0055. У листі за № 155/10-10 від 20 липня 2021 року відповідач зазначив, що на земельній ділянці відсутній об`єкта нерухомості, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розроблений без рішення сесії Хустської міської ради про надання дозволу на його розроблення, що суперечить\~ статті 118 Земельного кодексу України, а тому не має підстав для розгляду вказаної заяви по суті. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог. Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. Згідно з частиною першою\~ статті 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) \~\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до частини шостої\~ статті 118 ЗК\~ України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~ статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~ статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Приписами частини сьомої\~ статті 118 ЗК\~ України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~ статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до абзацу 3 частини сьомої\~ статті 118 ЗК\~ України (в редакції, чинній станом на час подання позивачем заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 03 вересня 2020 року) у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~ статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Водночас, станом на час виникнення спірних відносин, після звернення позивача із заявою (13 липня 2021 року) абзац 3 частини сьомої\~ статті 118 ЗК України\~ викладений, абзацом 2 цієї частини статті у такій редакції: у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~ статтею 122 цього Кодексу,\~ не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно до частини дев`ятої\~ статті 118 ЗК\~ України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~ статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно з частиною 10 статті 118 ЗК України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Відповідно до частини першої\~ статті 122 ЗК\~ України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Отже, повноваження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі позивачу у власність для ведення особистого селянського господарства спірної земельної ділянки належать міській раді. Відповідно до\~ статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~ (далі\~ Закон №280/97-ВР) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно з пунктом 34 частини першої\~ статті 26 Закону №280/97-ВР\~ виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин. Положеннями частини п`ятої\~ статті 46 Закону №280/97-ВР\~ встановлено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. Проаналізувавши вищенаведені правові норми, колегія суддів зазначає, що \~рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою належить до виключних повноважень міської ради шляхом прийняття відповідного рішення на пленарному засіданні. Відсутність належним чином оформленого рішення міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його затвердженні після спливу встановленого законом двотижневого строку розгляду клопотання особи, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Із матеріалів справи слідує, що \~13 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, яка була зареєстрована за № 117790 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,9300 га в [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2110800000:01:051:0055. В той же час, відповідач не розглянув заяву позивача про затвердження проекту землеустрою, у строк, встановлений частиною дев`ятою\~ статті 118 ЗК\~ України та не прийняв рішення за результатами його розгляду, натомість листом від 20 липня 2021 року повідомив позивача, що враховуючи, що на земельній ділянці зазначеній позивачем відсутній об`єкт нерухомості, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розроблений без рішення сесії міської ради про надання дозволу на його розроблення, що суперечить\~ статті 118 ЗК України, міська рада не має підстав для розгляду заяви по суті. Суд апеляційної інстанції зазначає, що неприйняття міською радою жодного рішення у строк та спосіб, визначений\~ статтею 118 ЗК України\~ ставить особу у правову невизначеність, що є недопустимим у відповідності до змісту та сутності принципів верховенства права та законності, а також порушує конституційні права позивача щодо розгляду її звернення органом місцевого самоврядування. Відтак, на переконання колегії суддів, відсутність рішення Хустської міської\~ ради за результатами розгляду заяви позивача від 13 липня 2021 року свідчить про протиправну бездіяльність відповідача. Щодо висновків суду першої інстанції про недотримання позивачем строку повідомлення міської ради про намір замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу та подання разом із заявою копії проекту відведення, а не його оригіналу, то такі не відповідають обставинам справи, оскільки вказані доводи не були покладені в основу оскаржуваної відмови, що викладена у листі від 20 липня 2021 року № 155/10-10, мотивами якої є зміни законодавства на час подання та розгляду заяви позивача від 13 липня 2021 року (частини сьомої\~ статті 118 ЗК України). Згідно з частиною другою\~ статті 77 КАС\~ (в редакції, чинній на час 20 липня 2021 року) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Зазначені висновки суду першої інстанції в розглядуваному випадку не можуть бути предметом дослідження в межах цього спору. Стосовно посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що можна вважати, що заяву позивача залишено без розгляду є безпідставнимии, оскільки у листі від 20 липня 2021 року № 155/10-10 відповідач не повідомляв про залишення заяви позивача без розгляду. Згідно з пунктом 4 частини 2\~ статті 245 КАС України\~ у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Відповідно до частини 4\~ статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Враховуючи вищенаведене, оскільки рішення по суті за заявою позивача відповідачем не прийнято, колегія суддів з\~ урахуванням вимог\~ ст. 245 КАС України, а також висновків суду у даній справі щодо порушення процедури розгляду заяви позивача, вважає за необхідне зобов`язати відповідача розглянути заяву\~ позивача від 13 липня 2021 року про затвердження проекту землеустрою, та прийняти відповідне рішення за результатами його розгляду, з урахуванням висновків суду. Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Поряд з тим, частиною 1\~ статті 139 КАС України\~ визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього\~ Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З матеріалів справи слідує, що позивачем згідно з квитанцією № 17731 від 28 грудня 2021 року сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн. Крім того, згідно з квитанцією № 7975-9015-1093-8426 від 27 квітня 2022 року позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1362,00 грн. Отже, колегія суддів вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Хустської міської ради 2270,00 грн судового збору. За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Результат розгляду: granted