Рішення адміністративного суду від 2022-08-08 00:00:00+03

[PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) 10.09.2021 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі також - ГУ ПФУ в Київській області, відповідач), в якому просив суд: визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Київській області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням грошового забезпечення, визначеного у довідці від 24.05.2021 №232 про розмір грошового забезпечення, виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВС по Київській області; зобов`язати ГУ ПФУ в Київській області з 01.12.2019 перерахувати та виплатити пенсію згідно з оновленою довідкою від 24.05.2021 №232 про розмір грошового забезпечення, виданою Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВС по Київській області, у розмірі 88% від грошового забезпечення без обмеження граничним розміром з урахуванням раніше виплачених сум. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 позовну заяву [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки від 24.05.2021 №232 Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС по Київській області» у розмірі 88% від розміру грошового забезпечення без обмеження граничним розміром з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.12.2019 залишено без розгляду. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 та прийняти нове рішення, про задоволення позову. 18.07.2022 ГУ ПФУ у Київській області подано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, та відсутності заяви про його поновлення. Позиція суду першої інстанції щодо необхідності застосування до спірних правовідносин строку звернення до суду, визначеного саме частиною другою статті 122 КАС України, ґрунтується на правових висновках Судового палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду, які сформовані у постанові від 31.03.2021 №240/1201719. Апеляційна скарга [PERSON] мотивована неправильним застосуванням судом першої інстанції норм процесуального права. Зазначено, що згідно з частиною третьою статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII) перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Заявником апеляційної скарги в обґрунтування позиції щодо відсутності строкового обмеження виплати пенсії за минулий час, яку особа не отримувала з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, також зроблено посилання на практику Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 25.05.2016 у справі №164/1904/14-ц, від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, від 30.10.2018 у справі №493/1867/17, від 22.01.2019 у справі №201/9987/17, від 19.03.2019 у справі №806/1952/18 та від 29.11.2019 у справі №608/957/169а. Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановленого статтею 308 КАС України, погоджується із позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, у той же час вказує на помилковість позиції суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду за період, починаючи з 10.03.2021, з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України). Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України). Колегія суддів апеляційного суду з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а, зазначає про помилковість посилання заявника апеляційної скарги на наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 51 Закону №2262-XIІ. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а норми статей 51, 55 Закону №2262-ХІІ (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу. У справі, що розглядається, звернення позивача до суду обґрунтовано тим, що пенсійний орган не здійснив перерахунок пенсії позивача у зв`язку із зміною розміру додаткового виду грошового забезпечення - надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції, яка обумовлена визнанням протиправним та скасуванням пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №826/12704/18. За вказаних обставин, враховуючи те, що суми пенсії у вказаній справі не нараховані і є спірними, позиція суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин загального строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, є обґрунтованою. Колегія суддів апеляційного суду також зазначає, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18). У справі №240/12017/19 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України: 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. 2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо. У вказаній справі позивачем заявлено вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити пенсію згідно з оновленою довідкою від 24.05.2021 №232 за період, починаючи з 01.12.2019. Із вказаним позовом [PERSON] звернувся до Київського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку 10.09.2021, тобто із пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України. Заяви про поновлення строку звернення до суду із обґрунтуванням поважності причин його пропуску позивачем не подано. Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення без розгляду позовної заяви позивача в частині вимог, які подані із пропуском шестимісячного строку звернення до суду, тобто за період до 09.03.2021. У той же час, залишаючи без розгляду позовну заяву за період, починаючи з 10.03.2021 і до моменту звернення до суду, суд першої інстанції не врахував, що у вказаній справі порушення права позивача, за захистом якого він звернувся, є триваючим, і за період, починаючи з 10.03.2021 по день звернення до суду строк, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, позивачем не пропущений. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 320 КАС України підстави для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. З урахуванням викладеного, зважаючи на помилковість позиції суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення без розгляду позовної заяви позивача за період, починаючи з 10.03.2021, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції у вказаній частині із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Позиція суду першої інстанції про залишення без розгляду позовної заяви за період з 01.12.2019 по 09.03.2021 є обґрунтованою; доводи апеляційної скарги висновків суду у вказаній частині не спростовують; порушень норм матеріального чи процесуального права судом першої інстанції у вказаній частині не допущено.

Результат розгляду: partial