Рішення адміністративного суду від 2022-01-24 00:00:00+02

Позивач, Фізична особа-підприємець [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просив суд: визнати протиправними та скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-46963-13 від 11.01.2021 та податкову вимогу форми «Ф» № 409-13 від 11.01.2021. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 відмовлено в задоволенні позову. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що 07.03.2017 постанова Сумського окружного адміністративного суду у справі № \~818/1439/16 набрала законної сили та відповідно податкове повідомлення рішення ДПІ у м. Сумах від 04.10.2016 № 0010641304/44597, повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах від 04.10.2016 № 0010651304/44596, рішення ДПІ у \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~м. Сумах від 04.10.2016 № 0010611304/44599, вимога ДПІ у м. Сумах 04.10.2016 \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 0010601304/44600 вважались скасованими, а отже зазначені податкові повідомлення-рішення є відкликаними. Також, вказав на те, що жодним нормативним актом не передбачено поновлення скасованих ППР, Рішень та Вимог, а тому, нарахування податків та зборів та формування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-46963-13 від 11.01.2021 та податкової вимоги форми «Ф» № 409-13 від 11.01.2021 є безпідставним, оскільки документи, на підставі яких вони нібито винесені, з 07.03.2017 були скасовані та не могли бути поновлені, оскільки такої процедури не передбачено в жодному нормативно- правовому чи відомчому акті. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального \~та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Представник відповідача, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Колегія \~суддів, \~заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали \~справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у період з 22.08.2016 по 05.09.2016 посадовими особами податкового органу була здійснена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, правильності нарахування, обчислення та сплати військового збору за період 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт № 2763/18-19-13-04/27729511615/191 від 19.09.2016 (а.с. 49-62). Проведеною перевіркою встановлені наступні порушення: 1) п. 164.1 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 177.1. п. 177.2, п. 177.4. ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України), приватному підприємцю проведеною перевіркою було донараховано до сплати в бюджет податку на доходи фізичних осіб в сумі 96319,67 грн., в тому числі по періодах: за 2014 рік - 40 354,04 грн., за 2015 рік - 55965,63 грн.; 2) пп. 177.5.1 п. 177.5 ст. 177 ПК України у зв`язку із несвоєчасною сплатою авансових внесків з податку на дохід фізичних осіб; 3) п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 4 ч. 1 ст. 1, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», приватному підприємцю проведеною перевіркою нараховано до сплати в бюджет єдиного внеску в сумі 97 440,25 грн., в тому числі за 2014 рік - 65332,60 грн., за 2015 рік - 32107,65 грн.; 4) п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п. 176.1 ст. 176, п.п. 16-1 п. 10 р. 20 ПК України приватному підприємцю проведеною перевіркою було нараховано до сплати в бюджет військового збору з чистого доходу отриманого від підприємницької діяльності в сумі 4279,22 грн., в т.ч. по періодах за 2015 р. на 4279,22 грн. На підставі акту перевірки ДПІ у м. Сумах були винесені наступні рішення: - податкове повідомлення-рішення від 04.10.2016 № 0010651304/44596 про нарахування військового збору в розмірі 5349,03 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями в розмірі 4279,22 грн. та штрафних санкцій в розмірі 1069,81 грн.; - податкове повідомлення-рішення від 04.10.2016 № 0010661304/44595 про нарахування (збільшеного) грошового зобов`язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб в розмірі 322,95 грн. штрафних санкцій; - податкове повідомлення-рішення від 04.10.2016 № 0010641304/44597 про нарахування (збільшеного) грошового зобов`язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб в розмірі 120399,59 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями 96319,67 грн. та штрафні санкції 24079,92 грн.; - рішення від 04.10.2016 № 0010611304/44599 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого податку в розмірі 9744,03 грн.; - вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.10.2016 № 0010601304/44600 про сплату недоїмки в сумі 97440,25 грн. Не погодившись з даними податковими повідомленнями-рішеннями та вимогою про сплату боргу, Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся з позовом до суду про визнання їх протиправними та скасування. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року по справі № 818/1439/16 адміністративний позов фізичної особи-підприємця [PERSON] до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області від 04.10.2016р. №0010641304/44597, від №0010651304/44596, рішення від 04.10.2016р. №0010611304/44599 про застосування штрафних санкцій, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.10.2016р. №0010601304/44600. В іншій частині позову відмовлено. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2017 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області залишено без задоволення, постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016р. по справі № 818/1439/16 - без змін. 10 листопада 2020 року постановою Верховного Суду у справі № 818/1439/16 скасовано постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29.11.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 у справі № 818/1439/16 в частині задоволення позову та прийнято в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця [PERSON] іншій частині постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29.11.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 у справі № 818/1439/16 залишено без змін (а.с 23-27). 11.01.2021 Головним управлінням ДПС у Сумській області сформовано та направлено позивачу податкову вимогу № 409-13, відповідно до якої станом на 10.01.2021 сума податкового боргу Фізичної особи-підприємця [PERSON] з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування становить 214541,23 грн., у тому числі основний платіж - 72810,32 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 24402,87, пеня - 117328,04 грн. (а.с. 7). 11.01.2021 Головним управлінням ДПС у Сумській області сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 46963-13, відповідно до якої станом на 31.12.2020 заборгованість Фізичної особи-підприємця [PERSON] зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становить 85352,37 грн., у тому числі недоїмка - 75608,34 грн., штраф - 9744,03 грн. (а.с. 8). Позивач не погодившись з прийнятими відповідачем податковими вимогами \~звернувся до суду з позовом. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно були сформовані та надіслані позивачу податкова вимога форми "Ф" від 11.01.2021 \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 409-13 та вимога про сплату (недоїмки) з єдиного внеску форми від 11.01.2021 № Ф-46963-13. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Згідно пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня. У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження (п. 57.3 ст. 57 ПК України). Згідно п. 56.18 ст. 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення- рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом Отже, момент виникнення податкового боргу визначається наступним днем після спливу строків для сплати платником податків узгодженого грошового/податкового зобов`язання. Спеціальним законодавчим актом, що регулює правові відноси нарахування і сплати єдиного внеску є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ (далі Закон № 2464-VI) у відповідності до якого видана Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі - Інструкція № 449). Відповідно до п. 2 ст. 25 Закону № 2464-VІ, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Згідно із ч. 3 розділу VI \~Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Відповідно до ч. 4 розділу VI \~Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України. У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення податкового органу або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності). Згідно із п. 4 ст. 25 Закону № 2464-VІ, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України. Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України. Відповідно до п. 2 р. II Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 N 610 (далі - Порядок № 610), податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму узгодженого грошового зобов`язання. Згідно п. 1 р. III зазначеного Порядку № 610, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ITC) контролюючих органів. У відповідності до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі, коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога, згідно ст. 59 ПК України формується автоматично. У разі, коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Як встановлено судом з витягів з інтегрованої картки платника Фізичної особи-підприємця [PERSON] по податку на доходи фізичних осіб та по єдиному соціальному внеску, станом на 03.12.2020 у позивача обліковувався борг на суму 214541,23 грн. по податку на доходи фізичних осіб та борг на суму 85352,37 грн. по єдиному внеску (а.с. 30-30 а, 31). Враховуючи викладене, судова колегія вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно були сформовані та надіслані позивачу податкова вимога форми "Ф"від 11.01.2021 № 409-13 та вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 11.01.2021 № Ф-46963-13. Крім того, колегія суддів зазначає, що спірні вимоги складені за формами, наведеними у додатках до Порядку № 610 та Інструкції № 449, що затверджені відповідними наказами Міністерства фінансів України. При цьому, судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги про неузгодженість вищевказаного податкового боргу через те, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах від 04.10.2016 № 0010641304/44597, повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах від 04.10.2016 № 0010651304/44596, рішення ДПІ у м. Сумах від 04.10.2016 № 0010611304/44599, вимога ДПІ у м. Сумах 04.10.2016 № 0010601304/44600 вважаються скасованими з 07.03.2017, тобто з \~моменту набрання законної сили постанови Сумського окружного адміністративного суду у справі № \~818/1439/16, з огляду на наступне. Як уже зазначалось вище, 10 листопада 2020 року постановою Верховного Суду у справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 818/1439/16 скасовано постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29.11.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 у справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 818/1439/16 в частині задоволення позову та прийнято в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця [PERSON] . Отже, постановою Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 818/1439/16 підтверджено правомірність податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Сумах від 04.10.2016 \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 0010641304/44597, № 0010651304/44596, рішення ДПІ у м. Сумах від 04.10.2016 \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 0010611304/44599, вимоги ДПІ у м. Сумах 04.10.2016 № 0010601304/44600. Згідно ст. 359 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Таким чином, з моменту набрання законної сили постановою Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 818/1439/16 зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та з єдиного соціального внеску, визначені податковим повідомленням-рішенням ДПІ у м. Сумах від 04.10.2016 № 0010641304/44597, вимогою ДПІ у м. Сумах 04.10.2016 № 0010601304/44600, є узгодженими, а тому правомірно були включені відповідачем до податкової вимоги від 11.01.2021 № 409-13 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 11.01.2021 № Ф-46963-13 відповідно. Стосовно підстав нарахування пені у розмірі 117328,04 грн., нарахованої на податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, визначене податковим повідомленням-рішенням ДПІ у м. Сумах від 04.10.2016 № 0010641304/44597, колегія суддів зазначає наступне. Податковим повідомленням-рішенням форми «Р» від 04.10.2016 № 0010641304 Фізичній особі-підприємцю [PERSON] визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 96319,67 грн. та суму штрафу в розмірі 24079,92 грн. Податок на доходи фізичних осіб в сумі 96319,67 грн. нарахований за два роки, у т.ч. за 2014 р. - 40354,04 грн. та за 2015 р. - 55965,63 грн. Вищевказане податкове зобов`язання є узгодженим на підставі постанови Верховного Суду від 10.11.2020 р. у справі № 818/1439/16, яка набрала законної сили 10.11.2020. Як було зазначено вище, податкове повідомлення-рішення від 04.10.2016 № 0010641304 отримано позивачем 17.10.2016 року. Донараховане контролюючим органом грошове зобов`язання, визначене у вказаному рішенні, сплачено позивачем не було, у зв`язку з чим йому була нарахована пеня на підставі норм статті 129 ПКУ (в редакції, що діяла до 01.01.2017).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Норми редакції ПКУ, що діяла до 01.01.2017 були застосовані відповідачем обґрунтовано, оскільки: порушення податкового законодавства зі сторони Фізичної особи-підприємця [PERSON] мало місце до 01.01.2017 року; дане порушення було виявлено контролюючим органом \~у 2016 році; нарахування відповідних зобов`язань та прийняття податкового повідомлення-рішення № 0010641304 було здійснено контролюючим органом \~також в 2016 році. Отже, спірні взаємовідносини виникли у 2016 році. У відповідача право на нарахування пені виникло після проведення перевірки та оформлення її результатів. Наявність цих обставин є обов`язковою умовою, за якої розпочинається процедура нарахування пені. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 27.11.2018 по справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 822/2591/17. Підпунктами 129.1.1, 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України (у редакції, чинній до 01.01.2017) було встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). Тобто наведена редакція Кодексу передбачала застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не Декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету. Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 по справі № 822/2591/17. Відповідно до п. 177.11 ст. 177 ПК України фізичні особи-підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, а саме протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (до 9 лютого включно). Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (до 19 лютого включно). Актом перевірки від 19.09.2016 № 2763/18-19-13-04/2779511615/191 встановлено, що Фізична особа-підприємць [PERSON] \~09.02.2015 подав декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік № 9080357815, \~а 09.02.2016 - \~декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік № 9275571412. Отже, граничним строком сплати податкового зобов`язання з ПДФО по декларації за 2014 рік є 19.02.2015, а граничним строком сплати податкового зобов`язання з ПДФО по декларації за 2015 рік \~- 19.02.2016. Згідно з розрахунком пені (а.с. 48) датами початку нарахування пені щодо сум заниження податкового зобов`язання є наступні дати: 20.02.2015, 20.02.2016 (граничні строки сплати за податкові періоди, за які виявлено заниження), а датою закінчення нарахування пені є 23.11.2020 (закінчення десятиденного строку сплати визначеного податковим повідомленням-рішенням податкового зобов`язання. яке судовим рішенням від 10.11.2020 визнано правомірним). Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що контролюючим органом розпочато нарахування пені та закінчено таке нарахування на суму заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим повідомленням-рішенням № 0010641304 від 04.10.2016 у відповідності до вимог Податкового кодексу України, зокрема ст. 129 ПКУ, що свідчить про правомірність дій відповідача при нарахуванні позивачу пені. Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і довели правомірності оскаржуваних рішень. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог. Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 року по справі № 480/608/21 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Результат розгляду: denied