Рішення адміністративного суду від 2022-09-27 00:00:00+03

[PERSON] , 28.03.2022 звернувся до суду з позовом, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо не призначення та виплати одноразової грошової допомоги внаслідок отримання травми під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, наслідком якої є часткова втрата працездатності; - зобов`язати відповідача, на підставі п. 3 ч.1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», призначити та виплатити одноразову допомогу внаслідок отримання травми під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, наслідком якої є часткова втрата працездатності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 14.04.2021 наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 114 о/с від 05.04.2021, позивача звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Підставою для звільнення слугувало встановлення медичною (військово-лікарською) комісією ДУ ТМО МВС України у Волинській області захворювання та травми, пов`язаних з проходженням служби в поліції. Позивач, 12.09.2021 звернувся із заявою до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України та відповідним пакетом документів, необхідних для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із частковою втратою працездатності. Листом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 27.09.2021 позивача повідомлено про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що часткову втрату працездатності було встановлено після звільнення зі служби. Вказану відмову позивач вважає протиправною у зв`язку з тим, що законодавством передбачено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо відмови [PERSON] у призначенні одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію». Зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України призначити та виплатити [PERSON] одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію». З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що оскільки позивач звільнений зі служби в поліції з 14.04.2021, а часткова втрата працездатності встановлена йому 12.05.2021, тобто після звільнення зі служби в поліції, а тому відповідачем правомірно відмовлено позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів. Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Свідоцтва про хворобу № 135/с від 23.03.2021 виготовленого медичною (військово-лікарською) комісією ДУ ТМО МВС України по Волинській області, встановлено захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції, внаслідок чого [PERSON] визнано непридатним до служби в поліції. Наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №114 о/с від 05.04.2021, [PERSON] з 14.04.2021 звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Згідно довідки Обласної МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 026269 від 12.05.2021 судом встановлено, що [PERSON] встановлено двадцять п`ять відсотків втрати здоров`я, «травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків». Позивач 12.09.2021 звернувся до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням травми під час проходження служби внаслідок якої частково втрачено працездатність в розмірі 25 %. Листом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 27.09.2021, позивача повідомлено про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що часткову втрату працездатності було встановлено після звільнення зі служби. Не погоджуючись із цим рішенням відповідача [PERSON] звернувся за захистом порушеного права до суду. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки травму позивач отримав під час проходження служби, а право на отримання допомоги виникло вже після звільнення, а тому, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», має право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки виплата одноразової грошової допомоги є забезпеченням гарантованого державою соціального захисту поліцейського, який втратив працездатність. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII). Пунктом 5 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VІІІ передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема: отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності. Згідно ч. 2 ст. 97 Закону № 580-VIII, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 100 Закону № 580-VІІІ). Відповідно ч. 6 ст. 100 Закону №580-VІІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права. Статтею 101 Закону № 580-VІІІ встановлені підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються. Так, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги. Суд апеляційної інстанції зазначає, що стаття 101 Закону № 580-VІІІ передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється і такі підстави розширеному тлумаченню не підлягають. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що відмовляючи у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, відповідач у листі від 27.09.2022 № С-1338/55/01-2021 (а. с. 16) не навів обґрунтовані підстави відмови у виплаті такої, з посиланням на положення статті 101 Закону № 580-VІІІ. Так, відповідач покликався на те, що [PERSON] не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки його 14.04.2021 звільнено зі службу через хворобу, водночас група інвалідності не призначена. Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі покликання відповідача безпідставними, з огляду на таке. Судом апеляційної інстанції встановлено, актом розслідування нещасного випадку (форма Н-5) від 10.02.2014 та актом № 1 про нещасний випадок (у тому числі поранення) (форма Н-1) від 10.02.2014 підтверджено, що у відповідності до пп. 1 пункту 3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346, нещасний випадок із старшим лейтенантом міліції [PERSON] стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю. Відповідно до п. 11 свідоцтва про хворобу № 135/с від 23 березня 2021 року «Діагноз і постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання» - травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків (акт про нещасний випадок (у тому числі поранення) форми Н-1 від 10.02.2014 № 1. Акт розслідування нещасного випадку форма Н-5 від 10.02.2014; захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби. Згідно довідки Волинської обласної МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 026269 від 12.05.2021, [PERSON] встановлено 25 % втрати здоров`я, «травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків». Датою встановлення страхового випадку є 23.03.2021. Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки у свідоцтві про хворобу № 135/с від 23 березня 2021 року та у довідці Волинської обласної МСЕК серії 12 ААА № 026269 від 12.05.2021, вказано причину встановлення ступеню втрати професійної працездатності як «травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків», а тому таке формулювання, в розумінні п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII, надає позивачу право на отримання одноразової грошової допомоги. Також, необхідно зауважити, що позивач реалізував право на отримання одноразової грошової допомоги, протягом трьох років з дня виникнення у нього права на таку, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 100 Закону № 580-VІІІ. Щодо покликання апелянта, що оскільки позивач звільнений зі служби в поліції з 14.04.2021, а часткова втрата працездатності встановлена йому 12.05.2021, тобто після звільнення зі служби в поліції, а тому відповідачем правомірно відмовлено позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки, таке обґрунтування відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги не вказувалося відповідачем у листі від 27.09.2022 № С-1338/55/01-2021, при зверненні [PERSON] за призначенням спірної допомоги. Крім цього, як встановлено вище судом апеляційної інстанції, травму позивач отримав під час проходження служби і така пов`язана з виконанням службових обов`язків. Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що [PERSON] , відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII, має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності, причиною якої є наявність у нього травми, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків. Таким чином, апеляційна скарга Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Результат розгляду: denied