Рішення адміністративного суду від 2022-05-04 00:00:00+03

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 р., яке набрало законної сили, задоволено позов [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській, визнано протиправним та скасовано наказ Головного Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 16.04.2021 р. \~№ 11-1411/14-21-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не пізніше 30 днів з дня набрання законної сили цим рішенням надати дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,25 га для ведення особистого селянського господарства за заявою від 20.09.2020 р. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 р. відмовлено у задоволенні клопотання \~державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень \~у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про заміну сторони виконавчого провадження боржника правонаступником. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення клопотання. Вважає неправильним висновок суду першої інстанції, що виданням наказу № 11-1840/14-21-СГ від 16.08.2021 р. «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою» рішення суду першої інстанції фактично виконане, адже відповідачем не враховані висновки суду, які зазначено у рішенні. Також, на думку апелянта, є неправильним висновок про відсутність обставин, які зумовлюють правонаступництво. З цього питання посилається на висновки Верховного Суду в справі № 812/1408/16 та зазначає про наявність в цьому випадку публічного правонаступництва, оскільки до відповідної сільської ради перейшли повноваження відповідача. Справа судом розглянута \~без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю. Перевіривши \~законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні клопотання про заміну боржника у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що в цьому випадку відсутні підстави стверджувати про наявність обставин, які зумовлюють правонаступництво, оскільки відповідач як юридична особа не припинена та не реорганізована, а отже не може вибути з виконавчого провадження. Крім того, зазначено, що рішення суду від 28.07.2021 р., яким зобов`язано Головне Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не пізніше 30 днів з дня набрання законної сили цим рішенням надати дозвіл [PERSON] розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,25 га для ведення особистого селянського господарства за заявою від 20.09.2020 р., фактично виконано виданням наказу №11-1840/14-21-СГ «Про відмову в наданні дозволу на розроблення документації з землеустрою» у зв`язку з переходом права розпорядження земельною ділянкою до органу місцевого самоврядування, а вказані обставини виключають можливість подальшого здійснення виконавчого провадження, а отже і можливої заміни боржника у ньому. Суд першої інстанції вважав, що в цьому випадку захист прав позивача в частині набуття права на отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою можливий шляхом безпосереднього звернення до органу місцевого самоврядування, до якого перейшло право розпорядження земельної ділянкою. Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне. Судом встановлено, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, \~зобов`язано\~ Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області не пізніше 30 днів з дня набрання законної сили цим рішенням надати дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,25 га для ведення особистого селянського господарства за заявою від 20.09.2020 р. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Кіровоградським окружним адміністративним судом 04.10.2021 р. \~видано виконавчий лист, боржником в якому зазначено саме Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області. Постановою державного виконавця від 12.10.2021 р. відкрите виконавче провадження. На виконання судового рішення наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області \~видано наказ № 11-1840/14-21-СГ від 16.08.2021 р. «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою», яким відмовлено [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за заявою від 20.09.2020 р. з тих підстав, що 27.05.2021 р. набрала чинності переважна більшість норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 р. №1423-ІХ, внаслідок чого Держгеокадастр та його територіальні органи втратили повноваження із розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення. Листом від 22.10.2021 р. № 11-11-0.6-5919/2-21 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомлено державного виконавця про виконання судового рішення. Спірним у цій справі є питання можливості застосування механізму заміни сторони виконавчого провадження у випадку, якщо станом на час проведення виконавчих дій боржник, який є суб`єктом владних повноважень, втратив повноваження зі здійснення дій, покладених на нього судовим рішенням. Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Питання заміни сторони виконавчого провадження врегульоване статтею 379 КАС України, частиною першої якої встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 р. в справі № 420/5772/18 викладено наступний правовий висновок з питання правонаступництва юридичних осіб публічного права. Виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством встановлено головну умову, за якої тягар боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження. За приписами\~ статті 52 КАС України\~ у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. Таким чином, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні\~ статті 52 КАС України\~ допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення. Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів. У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі. Отже, правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції. У такому випадку також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин. Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама по собі має бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права. Отже, коли відбувається публічне правонаступництво, вирішальним є встановлення факту переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого. Законом України \~№ 1423-ІХ від 28.04.2021 р., який набув чинності \~27.05.2021 р., внесено певні зміни до Земельного кодексу України, зокрема, \~розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 наступного змісту: « 24. З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору. З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради. Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади про викуп для суспільних потреб земельних ділянок приватної власності, прийняті до дня набрання чинності цим пунктом, є чинними, а заходи щодо відчуження таких земельних ділянок здійснюються органами, визначеними\~ статтями 8\~ і\~ 9\~ Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності". Особи, які отримали дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зазначені у підпункті "е" цього пункту, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. До 1 січня 2023 року зазначені землі та земельні ділянки не можуть бути передані у власність та користування будь-яким іншим особам, крім тих, яким надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою (крім передачі їх для розміщення об`єктів, передбачених\~ статтею 15\~ Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності"). У разі якщо до 1 січня 2023 року такі земельні ділянки не передані у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, такі земельні ділянки переходять у комунальну власність територіальної громади села, селища, міста, на території якої вони розташовані. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.». Приведені положення законодавства дають підстави вважати, що в контексті спірних правовідносин з 27.05.2021 р. саме до компетенції сільських, селищних, міських рад належить питання розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення, адже землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Відтак, в межах цієї справи на виконання рішення суду про зобов`язання відповідача ГУ Держгеокадастру повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою відповідач мав прийняти рішення в межах \~наявної у нього компетенції. Суд звертає увагу, що суд першої інстанції не зобов`язував відповідача прийняти конкретне рішення, а \~іншого способу захисту порушеного права позивача не існує, з огляду на те, що відповідна сільська рада не була учасником цієї справи. Отже, прийняттям наказу № 11-1840/14-21-СГ від 16.08.2021 р. «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою», яким відмовлено [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за заявою від 20.09.2020 р., вважається, що рішення суду першої інстанції виконане. Суд погоджує висновок суду першої інстанції, що в цьому випадку захист прав позивача в частині набуття права на отримання дозволу на розроблення документації з землеустрою можливий шляхом безпосереднього звернення до органу місцевого самоврядування, до якого перейшло право розпорядження земельної ділянкою, а не у спосіб здійснення заміна боржника у виконавчому провадженні. З огляду на викладене суд доходить висновку про відсутність підстав \~для задоволення апеляційної скарги. З урахуванням викладеного суд \~дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала прийнята \~з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

Результат розгляду: denied