Рішення адміністративного суду від 2022-09-14 00:00:00+03

14 червня 2022 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшов адміністративний позов [PERSON] до Управління патрульної поліції в Рівненській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить визнати протиправними дії поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Рівненській області рядового поліції Люмина М. М. щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №542375 від 28.05.2022 про притягнення [PERSON] та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №542375 від 28.05.2022 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення відносно відносно неї за ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування позову зазначено, що вказана постанова є протиправною та незаконною і підлягає до скасування, оскільки при винесені постанови інспектор поліції не керувався жодними належними та допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача у скоєному правопорушенні. Постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає до скасування в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи. Просив позов задовольнити, оскільки вважає, що не порушувала Правил дорожнього руху. 20 червня 2022 року ухвалою суду вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 11.07.2022 від представника відповідача надійшов на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Вказує, що вимоги позивача є безпідставними, винесена поліцейським постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. 14.09.2022 від представника позивачки надійшла заява, у якій повідомляється, що у прохальній частині позовної заяви було допущено описку щодо серії та номеру оскаржуваної постанови, помилково вказано: БАВ №542375, замість вірного - ДПО 18 №723649. Просить врахувати вказане при розгляді позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28.05.2022 року поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Рівненській області рядовим поліції Люминим М. М. винесено постанову серії ПО 18 №723649 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, зі змісту якої вбачається, що остання 28.05.2022 о 03 год. 15 хв. м. Рівне, по вул. Дубенська, 44 керувала автомобілем BMW 318 D, номерний знак [NUMBER] не маючи права керування таким тз, а саме не отримувала посвідчення водія відповідної категорії, чим порушила пункт 2.1. "а" Правил дорожнього руху України та ст. 15 Закону України "Про дорожній рух", чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим до [PERSON] застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3 400 грн 00 коп. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно із підпунктом "а" п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Чинне законодавство, в т.ч. й ПДР, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в Пленумі Верховного Суду України в абз. 3 п. 27 постанови № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснив, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП необхідним є саме зупинка інспектором поліції транспортного засобу, який перебуває в русі, для перевірки посвідчення водія та у разі відсутності у водія транспортного засобу посвідчення відповідної категорії на керування ним, здійснювати притягнення водія до адміністративної відповідальності. За правилами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Судом було відтворено наданий представником відповідача оптичний носій з відеозаписом та встановлено, що він не містить інформації щодо обставин, зазначених у постанові, а саме керування позивачкою автомобілем BMW 318 D, номерний знак [NUMBER] , а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови. Тобто відсутній зафіксований факт саме зупинки інспектором поліції транспортного засобу, який перебуває в русі, для перевірки посвідчення водія та у разі відсутності у водія транспортного засобу посвідчення відповідної категорії на керування ним, здійснення притягнення водія до адміністративної відповідальності. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Як зазначено в ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надано суду доказів на підтвердження порушення позивачкою пункт 2.1. "а" Правил дорожнього руху України та доказів законності оскаржуваної постанови про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. На переконання суду відповідач не довів факт скоєння позивачкою правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та правомірність її притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів. З огляду на те, що докази на підтвердження факту скоєння позивачкою адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, відповідачами не подано, в матеріалах справи відсутні, враховуючи, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання і мають можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, суд дійшов висновку, що відповідачами не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачкою правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення від 28.05.2022 серії ДПО 18 №723649 через відсутність в діях позивачки складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення. За таких обставин, суд вважає, що достовірність змісту оскаржуваної постанови, а відповідно питання наявності підстав для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП є недоведеними. Враховуючи те, що відповідачі не довели правомірності свого рішення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, а тому позов слід задовольнити в частині скасування оскаржуваної постанови, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В частині позовних вимог про визнання протиправними дій поліцейського щодо складання оскаржуваної постанови суд відмовляє, оскільки такого способу захисту порушеного права ч.3 ст. 286 КАС України не передбачає, а права та законні інтереси позивачки повністю поновлені за фактом скасування спірної постанови із закриттям справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Результат розгляду: partial