Рішення адміністративного суду від 2022-10-04 00:00:00+03

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. В червні 2022 року [PERSON] звернувся до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в якому просив скасувати постанову серії БАБ № 158783 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.5 ст. 121, ч.4 ст.126 КУпАП, провадження по справі закрити. 2. Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з тих підстав, що 28.05.2022 о 18 год. 04 хв. він не керував транспортним засобом та правил дорожнього руху не порушував, доказів цього відповідачем не надано. КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 3. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. 3.1. Постанову серії БАБ № 158783 від 28.05.2022 в частині притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП скасовано. 3.2. У задоволенні позову [PERSON] до інспектора СРПП Бердичівського РВП капітана поліції Пушкарука Юрія Миколайовича, Головного управління Національної поліції у Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 158783 від 28.05.2022 в частині притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121, ч.4 ст.126 КУпАП відмовлено. 3.3. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 248.10 грн. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 4. Апелянт [PERSON] , не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати в цій частині та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. 5. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що відповідачем не надано достовірних доказів керування позивачем транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки. Окрім того, оскільки судом першої інстанції скасовано постанову в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, а саме за тріщину на лобовому склі, що і було причиною зупинки транспортного засобу, то подальші дії відповідача були незаконні. \~\~ ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до постанови серії БАБ № 158783 від 28.05.2022, винесеної інспектором СРПП Бердичівського РВП капітаном поліції Пушкаруком Ю.М., [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.5 ст. 121, ч.4 ст.126 КУпАП та накладено стягнення - штраф у розмірі 20400 грн. 7. Згідно постанови, 28.05.2022 о 18-04 год [PERSON] керував по вул. Вінницькій в м.Бердичеві транспортним засобом Volkswagen Caddy, д.н.з. [NUMBER] , з тріщиною на лобовому склі в зоні склоочисників, крім того не користувався ременем безпеки, а також при перевірці документів було встановлено, що водій був позбавлений права керування транспортними засобами Бердичівським міськрайонним судом від 02.12.2021, чим порушив п.п. 2.3-в, 2.1-а, 31.4 ПДР України. 8. У долучених сторонами дисках з відеозаписами події, яка сталась 28.05.2022, зафіксовано факт керування [PERSON] \~транспортним засобом та процедуру проходження позивачем огляду на стан сп`яніння. Також, на нагрудну камеру поліцейського зафіксовано, що під час спілкування з працівниками поліції позивач не заперечив факт керування транспортним засобом будучи не пристебнутим ременем безпеки. Окрім того, на нагрудну камеру працівника поліції зафіксовано, що під час встановлення особи позивача працівниками поліції було виявлено, що [PERSON] був позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік згідно постанови Бердичівського міськрайонного суду. ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН 9. Апелянт вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з тих підстав, що 28.05.2022 о 18 год. 04 хв. він не керував транспортним засобом та правил дорожнього руху не порушував, доказів цього відповідачем не надано. 10. Відповідач вказує, що \~апелянт був позбавлений права керування транспортним засобом строк на 1 рік (справа № 274/4443/21), тому не мав права керувати автомобілем на момент винесення оскаржуваної постанови. Факт керування позивачем транспортним засобом доводиться відеозаписом, на якому зафіксовано, як [PERSON] керував транспортним засобом з явними пошкодженнями, а саме тріщинами на лобовому склі та не був пристебнутий ременем безпеки, що дало підстави працівникам поліції на зупинку вказаного транспортного засобу. На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що позивач не заперечував факт керування транспортним засобом та порушення ПДР. Поліцейський зафіксував на відео та акцентував водія про наявні на його авто пошкодження та заборону керування автомобілем без пристебнутого ременя безпеки. Позивач був повідомлений про розгляд справи, йому було роз`яснено права. Твердження позивача щодо неправомірності дій з боку інспектора поліції є необґрунтованими. ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 11. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 12. Згідно частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 13. За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9). 14. Згідно з абз. п. 1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи в транспортному засобі. 15. Пунктом 2.1 "а" ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Також, згідно з п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. 16. Згідно п. 2.3 "в" ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів. 17. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі \~- Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. 18. Статтею 32 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. 19. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 35 вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо порушено Правила дорожнього руху. 20. Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ \~\~ 21. Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково виходив з того, що наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу, яким керував позивач, п.п. 31.4 ПДР не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 121 КУпАП, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за цією нормою КУпАП. 22. Відповідно до ч. 1\~ст. 308 КАС України\~суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 23. Оскільки судове рішення оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог апеляційним судом не здійснюється. 24. Таким чином, апелянт оскаржує постанову серії БАБ № 158783 про притягнення його до адміністративної відповідальності за \~ч.5 ст. 121, ч.4 ст.126 КУпАП. 25. Щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121, ч.4 ст.126 КУпАП колегія суддів зазначає наступне. 26. Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 27. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 28. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 29. Крім того, даною постановою зазначено, що судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. 30. Судова колегія, надаючи оцінку діям відповідача, виходить з того, що правовою підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. 31. При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. 32. Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого в даному випадку не було дотримано. 33. У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 34. Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 35. Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 36. З матеріалів справи встановлено, що підставою для винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП стало те, що позивач, під час керування транспортним засобом не дотримався вимоги правил ПДР, щодо обов`язкого використання засобів пасивної безпеки, а саме ременя безпеки. 37. Судова колегія відзначає, що пунктом 5 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. 38. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. 39. Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. 40. Згідно ч.1 ст.31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. 41. Окрім того, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. 42. Разом з тим, з наявного в матеріалах справи відеозапису не можливо встановити, що позивач не був пристебнутий ременем безпеки. 43. Усне твердження відповідача про виявлення правопорушення, не може бути належним доказом вини позивача. Спостереження працівником поліції правопорушення може мати місце, однак воно має бути зафіксоване на матеріальному носії. 44. Тому колегія суддів вважає, що постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за \~ч.5 ст. 121 КУпАП підлягає скасуванню. 45. Однак, працівником поліції встановлено, що \~водій [PERSON] був позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік згідно постанови Бердичівського міськрайонного суду від 02.12.2021. 46. Із наявної в автоматизованій системі документообігу суду постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.10.2021 у справі № 274/4443/21, на яку посилався представник відповідача у відзиві, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 47. Постановою Житомирського апеляційного суду від 02.12.2021 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, постанову Бердичівського міськрайонного суду від 21.10.2021 без змін. 48. Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що оскільки рішенням суду скасовано постанову в частині, що слугувала підставою для зупинки, а саме тріснуте лобове скло, то подальші дії відповідача при складенні постанови були неправомірні. 49. \~У зв`язку з введенням з 24.02.2022 Указом Президента України "Про ведення воєнного стану" №64/2022 воєнного стану на території України право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції (п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМ України від 29.12.2021 №1456). 50. Таким чином колегія суддів дійшла висновку про правомірність дій інспектора поліції при перевірці у позивача зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів, зокрема, посвідчення водія. 51. Колегія суддів звертає увагу, що позивач ні під час розгляду судом першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не надав жодних належних доказів, які б спростували вчинення ним правопорушення за частиною ч.4 ст.126 КУпАП. 52. У відповідності із ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ. 53. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України\~ \~суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 54. Відповідно до частин першої, другої, третьої\~ статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 55. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 56. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 57. Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає. 58. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу [PERSON] слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково. VIІ. СУДОВІ ВИТРАТИ 59. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. 60. З огляду за те, що вимоги апелянта задоволені частково, його витрати за подачу \~апеляційної скарги в сумі 372 грн. 20 коп. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених вимог (1/2).

Результат розгляду: partial