Рішення адміністративного суду від 2023-04-12 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд: - визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати [PERSON] доплати за несення ним служби в нічний час за період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року, та сум індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року; - зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»\~нарахування та виплату [PERSON] доплати за несення ним службу в нічний час за період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 1512 годин, а саме: за листопад 2015 року - 48 годин; грудень 2015 року - 56 годин; січень 2016 року - 64 години; лютий 2016 року - 56 годин; березень 2016 року - 56 годин; квітень 2016 року - 64 години; травень 2016 року - 64 години; червень 2016 року - 56 години; липень 2016 року - 64 годин; серпень 2016 року - 32 години; вересень 2016 року - 56 годин; жовтень 2016 року - 56 години; листопад 2016 року - 32 годин; грудень 2016 року - 56 годин; січень 2017 року - 64 годин; лютий 2017 року - 40 годин; березень 2017 року - 64 годин; квітень 2017 року - 32 години; травень 2017 року - 56 годин; червень 2017 року - 48 годин; липень 2017 року - 64 годин; серпень 2017 року - 64 години; вересень 2017 року - 64 години; жовтень 2017 року - 64 годин; листопад 2017 року - 32 годин; грудень 2017 року - 56 годин; січень 2018 року - 56 годин, та лютий 2018 року - 48 годин. - зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до\~Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~нарахування та виплату [PERSON] індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року з компенсацією втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення служби в нічний час з 07.11.2015 р. по 28.02.2018р. за період його невиплати відповідно до\~Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати». Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 року у справі № 520/2218/22 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати [PERSON] доплати за несення служби у нічний час за період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року. Зобов`язано Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»\~нарахування та виплату [PERSON] доплати за несення ним службу в нічний час за період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 1512 годин, а саме: за листопад 2015 року - 48 годин; грудень 2015 року - 56 годин; січень 2016 року - 64 години; лютий 2016 року - 56 годин; березень 2016 року - 56 годин; квітень 2016 року - 64 години; травень 2016 року - 64 години; червень 2016 року - 56 години; липень 2016 року - 64 годин; серпень 2016 року - 32 години; вересень 2016 року - 56 годин; жовтень 2016 року - 56 години; листопад 2016 року - 32 годин; грудень 2016 року - 56 годин; січень 2017 року - 64 годин; лютий 2017 року - 40 годин; березень 2017 року - 64 годин; квітень 2017 року - 32 години; травень 2017 року - 56 годин; червень 2017 року - 48 годин; липень 2017 року - 64 годин; серпень 2017 року - 64 години; вересень 2017 року - 64 години; жовтень 2017 року - 64 годин; листопад 2017 року - 32 годин; грудень 2017 року - 56 годин; січень 2018 року - 56 годин, та лютий 2018 року - 48 годин. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати [PERSON] сум індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року. Зобов`язано Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до\~Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~нарахування та виплату [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн. Частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, та порушення норм процесуального права просить суд апеляційної інстанції змінити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2022 року у справі № 520/2218/22 задовольнивши позовні вимоги про зобов`язання відповідача відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» здійснити нарахування позивачеві компенсації втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби в нічний час з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року за період його невиплати, та змінити судове рішення, задовольнивши вимоги про стягнення з відповідача повної суми судових витрат на оплату правничої допомоги адвоката за складання процесуальних документів у сумі 4000,00 грн. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції протиправно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме за порушення строків виплати доплати за несення ним служби в нічний час з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року, з посиланням на передчасність цих вимог, оскільки на переконання позивача, право на одержання компенсації виникає за існування обов`язкової складової обчислення компенсації невиплаченого грошового доходу, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, у тому числі на підставі судового рішення. Зазначає, що у разі, якщо компенсація відповідачем не буде йому нарахована, то повторне звернення позивача до суду не відповідатиме критерію процесуальної економії, водночас зазначає, що не позбавлений права об`єднувати в одному позові декілька пов`язаних між собою позовних вимог. Також зазначає про необґрунтованість зменшення судом першої інстанції до відшкодування позивачу розміру понесених ним витрат на правничу допомогу адвоката з 4000,00 грн. до 1000,00 грн. Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач з 07.11.2015 року перебуває на службі в Управлінні патрульної поліції в Харківській \~області Департаменту патрульної поліції на посаді інспектора. Згідно повідомлення Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України від 19.07.2019 року №8/29/2/01-2019, наданого за наслідками розгляду колективної скарги, зазначено, що підтверджено факти невиплати поліцейським Управління патрульної поліції України в Харківській області доплати за службу в нічний час у період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року, внаслідок відсутності в Управлінні фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку довідок обліку несення поліцейським служби в нічний час (а.с. 24). На адвокатський запит представника позивача від 04.01.2022 року, листом Управлінні патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції \~від 10.01.2022 року за № 3аз/41/14/02-2021 \~повідомлено про відсутність підстав для нарахування позивачу доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року, та індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року (а.с.15-16). Вважаючи, що існує факт протиправної бездіяльності з боку відповідача щодо невиплати позивачеві доплати за несення ним служби в нічний час, та індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати доплати за несення служби в нічний час з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року, суд першої інстанції виходив з їх передчасності. Зменшуючи до відшкодування суму витрат на правничу допомогу адвоката до 1000,00 грн. суд першої інстанції виходив з того, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому вартість такої послуги, а саме, 4000,00 грн., у даному випадку є необґрунтованою та явно завищеною. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Колегія суддів зазначає, що гідно статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року №2050-III (далі -\~Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення). Згідно частини 7 ст. 67 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських, зарахованих у розпорядження, здійснюється в\~порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пунктом 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції"\~(далі Постанова №988) установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу \~за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. У відповідності до підпункту 3 пункту 5 Постанови №988 передбачено виплату поліцейським доплати за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Згідно статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). У той же час, статтею 4 Закону №2050-III передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Аналіз наведених правових норм дає підстави стверджувати, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої Законом №2050-III, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі грошового забезпечення. Одночасно законодавець пов`язав виплату компенсації із виплатою заборгованості доходу, тобто і компенсація, і заборгованість по доходу провадиться в одному місяці. Колегія суддів зазначає, що під час вирішення цього спору досліджувались обставини саме щодо правомірності ненарахування та невиплати позивачеві доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року. Тобто, на момент звернення позивача до суду, нарахування та виплату доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року відповідачем йому проведено не було. Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині є передчасними, а тому не підлягають задоволенню. Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною, зокрема, у постановах від 23 березня 2023 року у справі №520/2020/19, від 06 квітня 2022 року у справі № 643/1808/17, від 28 грудня 2021 року у справі №813/3055/17, від 01 квітня 2021 року у справі №120/4555/18-а, від 04 березня 2021 року у справі №520/34/17 та від 17 вересня 2020 року у справі №300/544/19, від 16 квітня 2020 року у справі №200/11292/19-а, від 05 березня 2020 року у справі №140/1547/19. Що стосується доводів апеляційної скарги про безпідставність зменшення судом першої інстанції розміру витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, а саме з 4000,00 грн. до 1000,00 грн. з підстав їх неспівмірності із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до\~статті 16 КАС України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з частиною першою\~статті 139 КАС України\~при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього\~Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до частини першої\~статті 132 КАС України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною третьої\~статті 132 КАС України\~визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Стаття 134 КАС України\~визначає витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частин другої - сьомої\~статті 134 КАС України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналіз положень\~статті 134 КАС України\~дає підстави вважати, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. За змістом частин сьомої, дев`ятої\~статті 139 КАС України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Аналіз вищенаведених положень процесуального закону\~дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Верховний Суд неодноразово висловлював позицію (зокрема, постанови від 20 травня 2020 року у справі №240/3888/19, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18), що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Результат розгляду: partial