Рішення адміністративного суду від 2022-04-19 00:00:00+03

Описова частина. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Короткий зміст позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В березні 2021 року [PERSON] звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до військової частини [NUMBER] , в якому просив: визнати бездіяльність відповідача військову частину [NUMBER] протиправною, щодо відмови у виплаті середньомісячного заробітку, за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні; \~зобов`язати військову частину [NUMBER] виплатити 455601,02 грн. середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні за період з 26.06.2019 року по 30.10.2020 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02.07.2021позовні вимоги задоволено частково. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Визнано протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо непроведення нарахування та виплати [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стягнуто з військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 49780,06 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В задоволенні решти позовних відмовлено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Короткий зміст вимог апеляційної скарги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Не погодившись із судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відзив/заперечення на апеляційну скаргу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що військова частина [NUMBER] провела з позивачем повний розрахунок щодо виплати грошового забезпечення при звільненні з військової служби, а виплата індексації грошового забезпечення винагороди за виконану роботу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рух справи у суді апеляційної інстанції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження \~\~\~\~\~\~у вищевказаній справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом командира військової частини [NUMBER] від 25.06.2019 № 152 (а.с.8) позивача, як звільненого з військової служби у запас, з 25.06.2019 виключено зі списків особового складу військової частини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 29-30 жовтні 2021 року відповідачем виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористану відпустку як учасника бойових дій та індексацію грошового забезпечення в сумі 44162,97 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому середнього заробітку за час затримки виплати грошової компенсації за невикористану відпустку як учасника бойових дій та після спроби досудового врегулювання спору, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав. Мотивувальна частина. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За приписами ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 7 травня 2002 № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців зі служби не врегульовані положеннями спеціального законодавства. Водночас, такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат у день звільнення та водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку з працівником. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість застосування норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з військової служби. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 (справа № 240/11214/19), від 21 квітня 2021 (справа №120/3857/19-а). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з положеннями статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказаними нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За змістом частини 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності. Період затримки розрахунку при звільненні - це весь час затримки належних звільненому працівникові сум та виплат по день фактичного розрахунку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 у справі №821/1083/17, під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Також у постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Натомість, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 у справі № 810/451/17. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом першої інстанції встановлено, що військова частина [NUMBER] провела фактичний розрахунок із позивачем поза межами строку, встановленого статтею 116 КЗпП України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що позивач має право на отримання такого відшкодування за затримку виплати спірної одноразової вихідної допомоги при звільненні \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 травня 2021 у справі № 340/1146/20. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 у справі №821/1083/17 зазначила, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 у справі № 761/9584/15-ц. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, у вищевказаній постанові зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Верховного Суду України у постанові від 27 квітня 2016 у справі № 6-113цс16 у тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Водночас, виходячи з мети відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, яка полягає у компенсації працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, і які розумно можна було б передбачити, Велика Палата Верховного Суду вважає, що, з одного боку, не всі чинники, сформульовані у зазначеному висновку, відповідають такій меті. Так, сама лише наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум; момент виникнення такого спору, прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника, істотність розміру недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника не впливають на розмір майнових втрат, яких зазнає працівник у зв`язку з простроченням розрахунку. З іншого боку, істотним є період такого прострочення, хоча такий чинник у згаданій постанові Верховного Суду України не сформульований. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 у справі за провадженням №6-113цс16, і дійшла висновку, що, при вирішенні питання про зменшення розміру відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: 1. розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2. період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3. ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4. інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду ухвалено постанову від 30 листопада 2020 в справі №480/3105/19, в якій сформовано наступний правовий висновок : Синтаксичний розбір текстуального змісту статті 117 КЗпП України дає підстави суду зробити висновки про те, що відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо випливає із цієї норми. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналіз такого правового врегулювання дає змогу суду зробити правовий висновок, який непрямо випливає з приписів частини першої статті 117 КЗпП України, про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 листопада 2020 в справі №480/3105/19 дійшов висновку, що залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Разом з тим, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100) у спірному випадку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до пункту 3 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до положень Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до пункту 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 Порядку №100). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що середньоденний заробіток позивача становить 547,58 грн. (33402,60грн. /61 календарний день). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Водночас, визначаючи розмір спірного середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні та час затримки такого розрахунку, суд першої інстанції, на переконання суду апеляційної інстанції, помилково виходив з того, що сплаті на користь позивача підлягає частина грошового забезпечення за час затримки розрахунку за період з 25.06.2019 (виключення позивача з списків особового складу частини) по 19.07.2019 (проведення розрахунку при звільненні без урахування спірних виплат). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При визначенні розміру затримки розрахунку при звільненні у вказаний вище період судом першої інстанції не враховано, що на момент звільнення з позивачем не було проведено жодних належних при звільненні виплат, а період такої затримки був 24 дні. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином колегія суддів вважає, що розмір стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні та час затримки такого розрахунку за період з 25.06.2019 по 19.07.2019 становить 13 141,92 грн. (547,58 грн. * 24 дні). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, в межах спірних правовідносин період з 27.01.2020 по 07.04.2021 складає 436 днів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Істотність частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за вказаний час затримки розрахунку складає 18,44%. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, сума, яка підлягає відшкодуванню за вказаний період з урахуванням істотності частки 18,44% становить: 547,58 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) * 18,44% грн. * 445 (кількість днів затримки розрахунку) = 44 933,32 грн., \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином розмір стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні та спірний період затримки такого розрахунку становить 58 075,24 грн. (13 141,92 грн. + 44 933,32 грн.). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказаний розрахунок відповідає розрахунку, наведеному у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 в справі №524/1714/16-а та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 у справі № 821/1083/17. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п.2 ч.1 ст.315 КАС України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.4 ч.1 ст.317 КАС України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у оскаржуваній частині рішення не вірно визначено суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача, як належний спосіб захисту порушених справ, що є підставою для скасування судового рішення.

Результат розгляду: partial