Рішення адміністративного суду від 2023-07-27 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії БАБ №544525 від 15.03.2023 року; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. В обґрунтування позову зазначено, що висновки інспектора патрульної поліції про перевищення позивачкою максимального обмеження швидкості в населеному пункті не підтверджені належними доказами. Таким чином, заперечуючи факт скоєння адміністративного правопорушення, а також посилаючись на не дотримання поліцейським порядку розгляду справи, позивачка наполягає на повній необґрунтованості адміністративного стягнення, неправомірності оспорюваної постанови та наявності безумовних підстав для скасування постанови відповідача. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 червня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, яке кваліфікується за частиною 1 статті 122 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, показниками лазерного вимірювача швидкості TruCam та відеофайлом, оглянутим у судовому засіданні. При цьому, суд першої інстанції визначив, що інспектор патрульної поліції при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивачки діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В апеляційній скарзі [PERSON] , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовної заяви. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянтка зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що притягненню до адміністративної відповідальності обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень (поліцейського), а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена чинним законодавством. При цьому, без належної правової оцінки судом першої інстанції залишено ті обставини, що факт скоєння позивачкою адміністративного правопорушення не підтверджений належними і допустимими доказами та оспорювана постанова винесена поліцейським, який розгляд справи про правопорушення не здійснював. Окремо акцентуючи увагу на кваліфікацію поліцейським в оспорюваній постанові адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 124 КУпАП, апелянтка вказує на не підтвердженість поліцейським факту вчинення позивачкою порушень правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Судом першої інстанції з`ясовано, що 15.03.2023 року о 14 год. 15 хв. інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України старшим лейтенантом поліції Соловей Мариною Валеріївною винесено постанову Серії БАБ №544525, якою до позивачки застосовано адміністративне стягнення (штраф) у розмірі 340 грн. Згідно постанови поліцейського, 15.03.2023 року о 14 год. 09 хв. позивачка, керуючи транспортним засобом Nissan Almera, р.н. [NUMBER] , в м. Миколаєві по пр. Богоявленському, 234В, зі швидкістю 76 км/год., перевищила встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 км/год. та порушила вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України. Апеляційний суд також встановив, що, згідно врученого позивачці під час розгляду справи про адміністративне правопорушення примірника постанови Серії БАБ №544525, виявлене правопорушення кваліфіковане поліцейським за частиною 1 статті 124 КУпАП (порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна). Згідно наданої відповідачем під час судового розгляду справи в суді першої інстанції копії постанови Серії БАБ №544525, виявлене правопорушення поліцейським кваліфіковане за частиною 1 статті 122 КУпАП. З огляду на розбіжності відомостей у поданих учасниками постановах в частині кваліфікації адміністративного правопорушення, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2023 року витребувано в Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України оригінал постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії БАБ №544525 від 15.03.2023 року, прийнятої у відношенні [PERSON] , для огляду в судовому засіданні. 14.07.2023 року на виконання вимог апеляційного суду відповідачем подано копію оспорюваної постанови, відомості, зокрема, в частині кваліфікації адміністративного правопорушення є ідентичні відомостям копії постанови, раніше поданої Управлінням до суду першої інстанції. Оригінал спірної постанови для огляду в судовому засіданні відповідач не надав. Разом з цим, як свідчать обставини справи, позивачка не погоджується із постановою інспектора патрульної поліції, вважає її неправомірної та необґрунтованою та просить скасувати в судовому порядку. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (пункти 1.1, 1.9 Правил). Згідно із пунктом 1.3 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Статтею 280 КУпАП передбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу. За правилами статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. Одночасно апеляційний суд враховує, що відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності. Звертаючи увагу на приведені вище норми законодавства, колегія суддів зазначає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення приймається посадовою особою, яка розглянула справу про адміністративне правопорушення, тобто після встановлення факту адміністративного правопорушення, з`ясування усіх обставин правопорушення, встановлення вини особи в його вчиненні, а також інших обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та мають значення для правильного вирішення справи. Виходячи з обставин цієї справи, колегія суддів врахує, що згідно відеофайлу з боді-камери, посилання на який міститься в оспорюваній постанові та є доказом в адміністративній справі, розгляд справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивачки не здійснювався інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України старшим лейтенантом поліції Соловей Мариною Валеріївною. Посадовою особою органу патрульної поліції, якою прийнято постанову, не встановлювалась наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи (водія) в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у тому числі не заслуховувались пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перевірялись докази правопорушення тощо. В порушення приписів статтей 280, 283 КУпАП вказаною посадовою особою органу патрульної поліції лише складено та підписано спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення. У зв`язку із чим, колегія суддів погоджується із доводами апелянтки про те, що притягненню її до адміністративної відповідальності не передувала належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень (поліцейського). Отже, є неправильними та такими, що не відповідають дійсним обставинам, висновки суду першої інстанції про те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення та застосування до позивачки заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням відбулось на підставі і в порядку, встановленому законом, з додержанням принципу законності. На переконання апеляційного суду, наведене нівелює принципами обґрунтованості та всебічності вирішення справи про адміністративне правопорушення та безумовно спростовує правомірність рішення патрульного поліцейського. Окрім наведеного, без належних обґрунтувань та пояснень від відповідача залишилась фактична розбіжність у відомостях примірників постанов поліцейського в частині кваліфікації адміністративного правопорушення. При цьому, з огляду на очевидність внесення виправлень у постанову, що залишилась в поліцейського, не надання відповідачем на вимогу апеляційного суду оригіналу оспорюваної постанови для огляду в судовому засіданні, а також на фактичну достовірність даних примірника постанови, врученого водієві, колегія суддів вважає за необхідне погодитись із доводами апелянтки про те, що застосування стягнення відбулось за частиною 1 статті 124 КУпАП, тобто правопорушення, обставини якого не були виявлені та встановлені під час вирішення адміністративної справи. Враховуючи наведене у сукупності, колегія суддів доходить висновку про безумовну необґрунтованість та неправомірність оспорюваної постанови поліцейського, наявність підстав для задоволення адміністративного позову та скасування рішення суб`єкта владних повноважень. З огляду на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до статті 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовної заяви у повному обсязі.

Результат розгляду: granted