Рішення адміністративного суду від 2024-06-14 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у поверненні позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 10 934,04 грн; зобов`язати відповідача сформувати подання до Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві про повернення [PERSON] помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 10 934,04 грн. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 справу № 640/20002/22 прийнято до провадження судді Жукової Є.О. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 у задоволенні позову [PERSON] відмовлено повністю. Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач через свого представника подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 та задовольнити позовні вимоги. Представник позивача вказує, що у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, судом першої інстанції було зазначено наступне: «…У листі ГУ ПФУ в м. Києві від 11.11.2022 року №92600-6003-8/148022 та у відзиві наведена обставина не заперечується. Підставою для відмови в складені подання для повернення позивачу 1% збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за придбання квартири слугували добровільна сплата позивачем цього збору під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та не надання доказів придбання квартири вперше…» З цього твердження суду першої інстанції, на думку позивача, випливає факт того, що суд першої інстанції не був ознайомлений з текстом відмови та не надав належної оцінки цьому документу. Також, представник позивача вказує, що відзив на позовну заяву не був отриманий позивачем, для ознайомлення з позицією відповідача, такий відзив відсутній і матеріалах електронної справи (даний процесуальний документ не підвантажений до матеріалів справи в системі Електронний суд). Представник позивача звертає увагу, що у листі ГУ ПФУ в м. Києві від 11.11.2022 № 2600-6003-8/148022 відсутнє посилання на ті документи, які мали бути надані [PERSON] для підтвердження придбання житла вперше, наявне тільки посилання на пункт 15-3 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування окремих видів господарських операцій затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 та положення Закону України «Про нотаріат». Відповідь відповідача також не містить посилання на ті докази, які були надані [PERSON] до звернення, не надано оцінки цих документам та не зазначено документів, які необхідно надати для розгляду заяви. Відтак, на думку позивача така відмова є безпідставною і не обґрунтованою. Позивач вважає безпідставним посилання суду першої інстанції та відповідача на добровільну сплату ним спірного збору, оскільки на час укладання договору купівлі- продажу відповідно до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування окремих видів господарських операцій затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 нотаріуси не могли вчиняти нотаріальні дії з договорами купівлі-продажу без доказів сплати збору на обов`язкове пенсійне страхування, однак Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» звільняв осіб від сплати такого збору. Відмовляючи у позові, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не було надано довідки про невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, відповідно до підпункту «в» пункту 15-2 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування окремих видів господарських операцій затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740, однак вказаний Порядок у редакції згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 23.09.2020 не існував на момент вчинення нотаріальних дій. На думку позивача, суд повинен був виходити з того, що станом на час придбання позивачем нерухомості, в Україні був відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбаває таку нерухомість. Крім того, відповідно до відповіді відповідача у листі від 11.11.2022 № 2600-6003-8/148022 відповідач обґрунтовує відмову не поданням позивачем тих чи інших доказів/документів придбання житла вперше, а неможливістю перевірки та збору інформації про факт придбання житла вперше, посилаючись на Порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування окремих видів господарських операцій затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 у редакцій від 04.04.2018, що діяла на час укладання договору купівлі-продажу. Тому, на думку позивача, судом першої інстанції було враховано норми права та постанову Верховного Суду України, яких ще не існувало на момент виникнення спірних правовідносин, щодо сплати збору, що вказує на незаконне та необґрунтоване рішення, з порушенням застосування норм процесуального та матеріального права основних засад та принципів адміністративного судочинства. 09.05.2024 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні такої, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Відповідач зазначає про наявність права у позивача звернутися до контролюючого органу із заявою про повернення помилково сплачених коштів протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Проте, позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду у період з 17.05.2019, не наведено поважних обставин, які не залежать від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що заважали звернутись до суду у межах встановленого строку. Тобто, позивачем у період з 17.05.2019 жодних дій для захисту, порушених, на думку позивача, прав ним не вчинялося. Так, відповідно до договору купівлі-продажу позивач придбав квартиру 21.05.2019, однак вчиняти будь-які дії щодо повернення збору розпочав лише 02.11.2022, звернувшись до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про повернення коштів. На думку відповідача, звернення про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна більше, ніж через 3 роки не може вважатися розумним строком після здійснення платежу. До того ж, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права в день здійснення відповідного платежу 17.05.2019, а звернення з цього приводу до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві лише в листопаді 2022 року, на думку відповідача, не може вважатися розумним строком після здійснення платежу. 22.05.2024 до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника позивача надійшло клопотання про доповнення апеляційної скарги, в якому останній просить доповнити апеляційну скаргу доводами та новими доказами, які вказані та надані до цієї заяви. Визнати поважними причини неподання цих доказів під час розгляду справи у суді першої інстанції. Долучити нові докази до матеріалів апеляційної скарги та взяти їх до уваги при винесені рішення. Зокрема, представник позивача додав Довідку № 5 та № 6 від 08.05.2024 ПАТ «Державний ощадний банк України», згідно якої [PERSON] в списках на приватизацію не значиться, житлові чеки не використовувались.

Результат розгляду: granted