Рішення адміністративного суду від 2022-03-22 00:00:00+02

30 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛЛБУД» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області , Державної податкової служби України у якому просило: - визнати протиправним та скасувати Рішення № 2588231/43958542 від 22 квітня 2021 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 01 квітня 2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; - зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 01 квітня 2021 року, яка оформлена ТОВ «МЕТАЛЛБУД». Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛЛБУД» до Головного управління ДПС у Запорізькій області, Державної податкової служби України - задоволено. Судом зазначено, що оскаржуване рішення № 2588231/43958542 від 22 квітня 2021 року повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, з огляду на наявність вимог щодо обов`язкового зазначення у рішенні об`єктивних обставин, які перешкоджають реєстрації ПН. Також, суд першої інстанції вказав, що відповідачами не доведено правомірності винесення оскаржуваних рішень про відмову у реєстрації спірної податкової накладної. Наведені обставини обумовили прийняття рішення про задоволення позовних вимог. Не погодившись з рішенням суду, Головне управління ДПС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 280/5449/21. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що реєстрація спірної податкової накладної зупинена відповідно до пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податків. Відповідач зазначає, що позивачем дійсно подавались до комісії додаткові документи, проте не у повному обсязі. Вказує, що підставами для прийняття комісією ГУ ДПС у Запорізькій області рішення про відмову в реєстрації спірної накладної стало те, що платником податків не надано на розгляд комісії первинних документів, достатніх для реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того, скаржник вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки не мають належного документального підтвердження та є не співмірними з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 08 лютого 2021 року позивачем укладений договір оренди приміщення № 08/02/21 з ТОВ "БУМАКС" (Орендодавець), предметом якого є передання у тимчасове володіння приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Парфьонова, буд. 212, загальною площею 200 кв. м. 01 березня 2021 року між фізичною особою [PERSON] (Виконавець) та ТОВ "МЕТАЛЛБУД" (Замовник) укладено Договір про оплатне надання послуг (підряду) № 0103/2, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання з надання послуг (виконання роботи) з капітального ремонту фасаду будинку за адресою: вул. Верховинна, буд. 6-А, м. Київ . (пункт 2.1. Договору). Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Договору сума винагороди визначається в останній день кожного місяця на підставі Акта та вартості послуг згідно з цим договором. Визначена таким чином сума винагороди виплачується протягом 10 календарних днів після підписання Акта наданих послуг. Оплата за послуги (роботу) здійснюється у готівковій формі, у національній валюті України, після сплати усіх податків, передбачених законодавством України. Також, 01 березня 2021 року між фізичною особою [PERSON] (Виконавець) та ТОВ "МЕТАЛЛБУД" (Замовник) укладено Договір про оплатне надання послуг (підряду) № 0103/2, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання з надання послуг (виконання роботи) з капітального ремонту фасаду будинку за адресою: вул. Верховинна, буд. 6-А, м. Київ . (пункт 2.1. Договору). Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Договору сума винагороди визначається в останній день кожного місяця на підставі Акта та вартості послуг згідно з цим договором. Визначена таким чином сума винагороди виплачується протягом 10 календарних днів після підписання Акта наданих послуг. Оплата за послуги (роботу) здійснюється у готівковій формі, у національній валюті України, після сплати усіх податків, передбачених законодавством України. 01 квітня 2021 року послуги були прийняті замовником за актом виконаних робіт (за формою КБ-2В). На виконання вимог чинного законодавства України, позивачем складено та направлено до реєстрації в ЄРПН податкову накладну від 01 квітня 2021 року № 1. Разом з тим, 12 квітня 2021 року позивачу в електронному вигляді надійшла Квитанція, в якій зазначено: "ДОКУМЕНТ ПРИЙНЯТО. РЕЄСТРАЦІЯ ЗУПИНЕНА. Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 01 квітня 2021 року № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 41.00, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій". Також запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеній в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Позивач скористався наданим правом на надання пояснень та їх документального підтвердження та подав до контролюючого органу, зокрема, Повідомлення від 16 квітня 2021 року № 1; пояснення; первинні документи на підтвердження реальності вищевказаної господарської операції. Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення від 22 квітня 2021 року № 2588231/43958542, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної від 01 квітня 2021 року № 1 з підстав ненадання платником податків копій документів, а саме: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. При цьому, у графі "Додаткова інформація" зазначено: відсутні розрахункові документи, акт пр-передачі буд. Матеріалів, інвентаризаційні описи (реалізація). Відсутні рахунки-фактури, документи щодо транспортування, розрахункові документи (придбання). Вказане рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області оскаржене в адміністративному порядку, проте рішенням № 21187/43958542/2 від 12 травня 2021 року в задоволенні скарги відмовлено. Позивач, не погодившись з відмовою в реєстрації податкової накладної, звернувся до суду за захистом своїх прав. Залишаючи без змін рішення суду у даній справі, колегія суддів зазначає: Згідно приписів статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до приписів пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок). Підпунктом 2 пункту 3 Порядку встановлено, що податкові накладні/розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, та розрахунків коригування, складених на неплатника податку), що подаються для реєстрації в Реєстрі, перевіряються щодо відповідності такій ознаці безумовної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі ознаки безумовної реєстрації): обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування (крім розрахунків коригування, поданих для реєстрації в іншому місяці, ніж місяць, в якому вони складені), зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої для реєстрації в Реєстрі податкової накладної/розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень за умови, що обсяг постачання товарів/послуг, зазначений у них у поточному місяці за операціями з одним отримувачем платником податку, не перевищує 50 тис. гривень, сума податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), сплачена у попередньому місяці, становить більше 20 тис. гривень, та керівник посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку. Приписами пунктів 5 та 7 Порядку передбачено, що податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій. У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, обов`язковою умовою зупинення реєстрації податкової накладної є встановлення критерію ризикованості здійснення операцій. Постановою КМУ від 11 грудня 2019 року № 1165 визначено Критерії ризиковості здійснення операцій (далі Критерії). Відповідно до пункту 1 Критеріїв, одним з критеріїв ризиковості здійснення операцій є відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС. Підставою для зупинення реєстрації податкової накладної позивача контролюючим органом визначено п. 1 Критеріїв ризиковості та запропоновано позивачу надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, визначеної в податкових накладних. Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачем на адресу контролюючого органу направлялося повідомлення, із наданням пояснень та копій первинних документів по господарській операції, і вказане повідомлення отримано відповідачем. На час прийняття спірного рішення про відмову у реєстрації податкової накладної діяв Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений наказом Міністерства фінансів України 12 грудня 2019 року N 520 (зареєстрований в Мінюсті України 13.12.2019 р. за № 1245/34216). Відповідно до п. 2, 3, 4-7, 11 Порядку N 520 прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня). Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу. У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі. Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством. Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)). Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", ";Про електронні довірчі послуги" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства. Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначена Порядком № 520 (додаток до вказаного Порядку). Форма такого рішення передбачає, що в разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано повинні бути конкретно вказані. Однак, в порушення наведених вимог законодавства, спірне рішення містить лише загальне твердження: "ненадання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. При цьому, у графі "Додаткова інформація" зазначено: відсутні розрахункові документи, акт пр-передачі буд. Матеріалів, інвентаризаційні описи (реалізація). Відсутні рахунки-фактури, документи щодо транспортування, розрахункові документи (придбання)". Проте, у вказаних рішеннях не зазначено які саме документи, не надано Товариством. Як свідчать матеріали справи, позивачем надано письмові пояснення, додані документи, на підтвердження інформації, зазначеної у податкових накладних, до яких застосована процедура зупинення реєстрації згідно з п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України. Позиція щодо ненадання позивачем письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податкових накладних, до яких застосована процедура зупинення реєстрації згідно з п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України є необґрунтованою. Отже, наведене свідчить про необґрунтованість спірного рішення про відмову у реєстрації податкової накладної позивача в ЄРПН. З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи, які свідчать про необґрунтованість спірного рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності спірного рішення відповідача-1. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за приписами підпункту 201.16.4 пункту 201.16 ст. 201 ПК України визначено, що ПН/РК, реєстрацію якої в ЄРПН зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної ПН/РК в ЄРПН. Так, у першому випадку, податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН зупинено реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС. У другому випадку, податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної. Таким чином, нормами ПК України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної. Також слід зазначити, що за приписами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom), п. п. 28-36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що в даній справі належним способом захисту порушених прав та/або інтересів платника податків позивача - у ситуації, що розглядається, є зобов`язання контролюючого органу зареєструвати податкові накладні датою їх подання. Щодо доводів апеляційної скарги відносно витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн., колегія суддів дійшла наступних висновків. Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч.1, 3 ст. 132 КАС України). Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За змістом частини 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 6 статті 134 КАС України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Приписами частини 7 статті 134 КАС України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх. З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано суду копії договору про надання правової допомоги від 24 червня 2021 року № 24/06/2021, відповідно до умов якого Адвокатське бюро "Івашкова Сергія" в особі керівника Івашкова Сергія Олександровича надає усіма законними методами та способами правову допомогу Клієнту (ТОВ "МЕТАЛЛБУД") у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (пункт 1.1 Договору) та Додаткової угоди від 24 червня 2021 року № 1, виписки з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 05 січня 2018 року серії ЗП № 001508, ордеру на надання правничої (правової допомоги) від 24 червня 2021 року серії АР № 1052321, рахунку від 24 червня 2021 року N 24/06/2021-1 на суму 5000,00 грн., платіжного доручення від 24 червня 2021 року N 89 на суму 5000,00 грн. Колегія суддів вважає вірним висновки суду першої інстанції, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо. Відтак, колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції, що дана справа є справою незначної складності, у зв`язку з чим, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн., які є співмірним із складністю даної справи. Також, колегією суддів встановлено, що згідно платіжного доручення від 24 червня 2021 року № 89 позивачем сплачено витрати на правову допомогу у повному обсязі. В свою чергу, відповідачем-1 не конкретизовано відсутність належного документального підтвердження витрат на правничу допомогу позивача, а також їх неспівмірність з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. З цих підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив наявність підстав для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу. Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, застосованого судом при розгляді даної справи. ДПС України з апеляційною скаргою на рішення суду у даній справі, як відповідач-2, не зверталась. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачається.

Результат розгляду: denied