Рішення адміністративного суду від 2023-01-13 00:00:00+02

У вересні 2022 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [INFO] (далі відповідач) в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність [INFO] щодо ненарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходу, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078; - зобов`язати [INFO] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходу, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44; - зобов`язати [INFO] нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2016 року по день фактичної виплати. В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.05.2020 року у справі №420/1768/22 нараховано та виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, проте під час вказаних дій протиправно застосовано базовий місяць січень 2016 року. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2022 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного. З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] проходив військову службу в [INFO] . [INFO] у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року не нараховував та не виплачував [PERSON] індексацію грошового забезпечення, що мало наслідком його звернення до Одеського окружного адміністративного суду з позовом. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 року у справі №420/1768/22 позов [PERSON] до [INFO] про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії було задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність [INFO] , яка полягає у не здійсненні виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, зобов`язано [INFO] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 року у справі №420/1768/22 [INFO] нарахував та виплатив [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року у розмірі 4503,23 грн. із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням від 14.07.2022 року та розрахунком індексації. [PERSON] 30.08.2022 року звертався до [INFO] із заявою про здійснення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року. [INFO] у відповідь на вказане звернення листом від 15.09.2022 року повідомив [PERSON] , що відсутні підстави для перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, ретроспективне поширення дії п.5 Порядку №1078 (в редакції постанови №1013) в частині визначення індексу споживчих цін за 1 або 100% (фактично базового місяця) із прив`язкою до встановлення посадових окладів постановою №1294, яка почала діяти за 8 років до зміни відповідного правового регулювання щодо встановлення такого індексу, є необґрунтованим та суперечить дії правових норм в часі. Таким чином, відповідачем обґрунтовано на підставі діючого в той час законодавства було встановлено базовий місяць січень 2016 року для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Предметом спору у даній справі стосується правильності визначення базового місяця для обрахунку індексації позивача у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. Стосовно справ з подібними правовідносинами, то Верховний Суд у своїй практиці указував на те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки. Вищевказані висновки Судом викладено у постановах від 29.11.2021 року у справі №120/313/20-а, від 26.01.2022 року у справі №400/1118/21, від 20.04.2022 року у справі №420/3593/20, від 09.06.2022 року у справі №600/524/21-а. Розтлумачивши пункти 2, 5 Порядку №1078, у згаданих справах №400/1118/21 і №420/3593/20 Верховний Суд указав, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових. Одночасно з цим, Суд зазначив, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. Водночас нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції. Зрештою на основі аналізу наведених норм Суд дійшов висновку, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації. Правовідносини у наведених справах і у цій справі є подібними, а відтак указаний висновок є релевантним до цієї справи. У цьому контексті колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців. Указана постанова була чинна з 01.01.2008 року до 01.03.2018 року. Судова колегія звертає увагу, що з січня 2008 року посадовий оклад за посадою, яку займав позивач не змінювався. Він змінився лише в березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців. Отже, відповідно до положень Порядку №1078, саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. З огляду на вказане та з метою ефективного захисту порушеного права позивача на отримання в повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, колегія суддів дійшла висновку про необхідність визначення січня 2008 року базовим місяцем для обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача за вказаний період, що підтверджує вірність доводів апелянта щодо допущених відповідачем протиправних дій. В частині вимог щодо визнання протиправними дій та зобов`язання [INFO] нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення судова колегія зазначає наступне. Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (далі - Порядок №159). Статтею 1 Закону №2050-ІІІ визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно зі статтею 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: -пенсії; - соціальні виплати; - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Відповідно до норм статей 3, 4 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінетом Міністрів України прийнято Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159. Відповідно до пункту 2 цього Порядку компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. У пункті 4 цього Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що [INFO] на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 року у справі №420/1768/22, що набрало законної сили, 14.07.2022 року здійснив нарахування та виплату [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року у розмірі 4503,23 грн.. За таких обставин відсутні підстави вважати, що позивач набув право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Порядку №159. Враховуючи вищенаведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав зобов`язувати [INFO] нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2016 року по день фактичної виплати. Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. З урахуванням правових висновків суду апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] .

Результат розгляду: partial