Рішення адміністративного суду від 2022-04-07 00:00:00+03

Фермерське господарство "ОАЗИС ПІВДНЯ" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 08.04.2020 року №0097425004. Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Фермерського господарства "ОАЗИС ПІВДНЯ". Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року, у зв`язку із встановленням після відкриття провадження у справі пропуску позивачем строку звернення до суду, позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу п`ять днів з дня вручення даної ухвали для звернення із обґрунтованою заявою про поновлення пропущеного строку та подання доказів поважності причин його пропуску. 05.10.2021 року позивач звернуся до суду із заявою про поновлення строку звернення із адміністративним позовом. В обґрунтування вказаних вимог зазначено, що Фермерське господарство не одержувало рішення контролюючого органу вищого рівня за результатом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, а тому твердження про порушення позивачем процесуального строку звернення із цим позовом є необґрунтованим і не підтверджене відповідними доказами. Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року залишено без розгляду позовну заяву Фермерського господарства "ОАЗИС ПІВДНЯ" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.04.2020 року №0097425004. Проаналізувавши положення ч.ч. 1, 2, 4 ст. 122 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України. В контексті вказаних положень адміністративного процесуального законодавства та з врахуванням приписів п.п. 56.8, 56.9, 56.18, 56.19 ст. 56, п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України і використання платником права адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, суд першої інстанції визначив, що для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, і цей строк має обчислюватись з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Виходячи з того, що, не одержавши протягом установленого строку рішення контролюючого органу вищого рівня за результатом розгляду скарги платника, позивачем порушено шестимісячний процесуальний строк звернення із позовом, поважних причин, які об`єктивно та непереборно перешкоджали чи унеможливили своєчасне звернення до суду, позивачем не наведено та не обґрунтовано, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до ч. 3 ст. 123, п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України. Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, Фермерське господарство "ОАЗИС ПІВДНЯ" подало апеляційну скаргу. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв`язку із чим наявністю підстав для скасування ухвали суду, направленням справи на продовження розгляду до суду першої інстанції. У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення. Оскільки справу розглянуто в порядку спрощеного (письмового) провадження, враховуючи не зазначення апелянтом в апеляційній скарзі про вирішення справи за його участю, а також необґрунтованість клопотання відповідача про розгляд справи за участю сторін, колегія суддів вважає за можливе продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України. Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 17.03.2020 року Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі проведено документальну позапланову перевірку Фермерського господарства "ОАЗИС ПІВДНЯ", за результатами якої складено акт від 18.03.2020 року №004608/21-22-50-04/38687890. Зазначеною перевіркою встановлено порушення Фермерським господарством "ОАЗИС ПІВДНЯ" п.п. 255.11.1 п. 255.11 ст. 255 Податкового кодексу України, в результаті чого платником занижено податкові зобов`язання з рентної плати за спеціальне використання води. На підставі виявлених порушень відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 08.04.2020 року №0097425004, яким позивачу визначено грошове зобов`язання за основним платежем у розмірі 1\~ 141\~ 236,58 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 285\~ 309,15 грн. Позивач скористався своїм правом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, подавши 02.06.2020 року скаргу до контролюючого органу вищого рівня. Рішенням ДПС України від 04.08.2020 року №24603/6/99-00-06-02-06-06 скаргу Фермерського господарства "ОАЗИС ПІВДНЯ" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін. Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. За загальним правилом, передбаченим у ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Разом з цим, за змістом ст. 56 Податкового кодексу України, платник податків має право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас, якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається. Пунктами 56.18, 56.19 ст. 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. У разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті. Згідно із п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 по справі №500/2486/19, норма пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 цього Кодексу. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті. Вирішуючи спірне питання, судом першої інстанції правильно враховано, що адміністративне процесуальне законодавства передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 КАС України, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України. Обґрунтованість висновків суду першої інстанції підтверджується й тим, що, скориставшись правом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення контролюючого органу та не одержавши у визначений процедурою досудового оскарження рішення за результатом розгляду скарги платника, позивач не використав своє право оскаржити до суду рішення суб`єкта владних повноважень протягом шестимісячного строку з дня подання скарги, як це передбачено у ч. 4 ст. 122 КАС України. Судом першої інстанції надано правильну правову оцінку повідомленим позивачем обставинам, пов`язаним із причиною пропуску процесуального строку, та вірно визначено не обґрунтованими посилання платника на факт не одержання від органу податкової служби відповідного рішення за процедурою адміністративного оскарження. Відтак, подання скарги до органу податкової служби 02.06.2020 року та не одержання у строк, передбачений п.п. 56.8, 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України, рішення за результатом її розгляду, безумовно свідчить про порушення позивачем ч. 4 ст. 122 КАС України під час звернення 31.08.2021 року до суду із адміністративним позовом. З огляду на те, що позивачем не наведено поважні та об`єктивно непереборні обставини, що перешкоджали або утруднювали чи унеможливили своєчасне звернення до суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем обґрунтованості причин пропуску строку звернення до суду, наявність підстав для залишення позову без розгляду відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240, ч. 3 ст. 123 КАС України. З огляду на те, що висновки суду ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, відповідають дійсним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Результат розгляду: denied