Рішення адміністративного суду від 2022-04-05 00:00:00+03

[PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просила замінити сторону стягувача [PERSON] на її правонаступника - [PERSON] , замінити сторону боржника Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2010 року у справі №2-а-5086/10, а також поновити їй строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 14 серпня 2015 року у справі №2-а-5086/10. Заява мотивована тим, що вона є правонаступницею стягувача - померлої [PERSON] та набула права вимоги до Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2010 року у справі №2-а-5086/10. При цьому, Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з 06 серпня 2019 року припинило свою діяльність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №628 «Про деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2022 року заяву задоволено; замінено сторону стягувача [PERSON] на її правонаступницю [PERSON] , [INFO] з примусового виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2010 року у справі №2-а-5086/10, якою визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі стосовно ненарахування та невиплати [PERSON] підвищення до пенсії , передбаченого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року №2195-IV у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 14 квітня 2010 року по 30 вересня 2010 року включно, з врахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі провести нарахування та виплату [PERSON] підвищення до пенсії, передбаченого статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року №2195-IV у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 14 квітня 2010 року по 30 вересня 2010 року включно, з врахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з врахуванням виплачених сум; поновлено [PERSON] пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа №2-а-5086/2010, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 14 серпня 2015 року народження, до виконання, на три місяці з моменту набрання законної сили ухвалою суду. Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржена ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати в частині відмовлених вимог заяви та прийняти нову постанову, якою подану заяву задовольнити в повному обсязі. Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області є правонаступником Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, відтак підлягає заміні в порядку виконання судового рішення. А поновивши пропущений строк для пред`явлення виконавчого до виконання, на три місяці з моменту набрання законної сили ухвалою суду, суд попередньої інстанції обмежив право стягувача, передбачене ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2010 року в адміністративній справі №2-а-5086/10 задоволено позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити підвищення до пенсії дитини війни та постановлено визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі стосовно ненарахування та невиплати [PERSON] підвищення до пенсії , передбаченого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року №2195-IV у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 14 квітня 2010 року по 30 вересня 2010 року включно, з врахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі провести нарахування та виплату [PERSON] підвищення до пенсії , передбаченого статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року №2195-IV у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період з 14 квітня 2010 року по 30 вересня 2010 року включно, з врахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та з врахуванням виплачених сум. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2012 року залишено без задоволення апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2010 року - залишено без змін. Як видно із матеріалів справи, 14 серпня 2015 року на виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №2-а-5086/2010, у якому зазначено строк його пред`явлення до виконання - 03 квітня 2013 року. [INFO] померла [PERSON] , про що складено актовий запис №1052 Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), яким 05 квітня 2021 року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Заявниця [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24 лютого 1958 року Р/б ЗАГС м. Кременець, Тернопільської області. Згідно заповіту від 07 серпня 2007 року, складеного [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Береш О.М., [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла усе належне їй майно [PERSON] , а у випадку смерті [PERSON] раніше від неї, або неприйняття [PERSON] спадщини, а також відмова від її спадкування, заповідає своє майно [PERSON] . 16 жовтня 2021 року державний нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори Береш О.М. видала на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно померлої [PERSON] , зокрема на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Приймаючи оскаржену ухвалу суду попередньої інстанції виходив з того, що наявні підстави для заміни сторони стягувача [PERSON] на її правонаступницю [PERSON] . При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі. Також, причини пропуску строку є поважними та необхідно поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа по адміністративній справі №2-а-5086/10 до виконання на три місяці з моменту набрання ухвалою суду законної сили. Такі висновки суду першої інстанції частково відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 1 ст. 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - і за її межами. У відповідності до ст. 52 КАС України у разі вибуття бо заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. Відповідно до ч.1 ст.379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Згідно ст.1 Закону України Про виконавче провадження , виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України Про виконавче провадження , у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу. Верховний Суд у постанові від 25.04.2018 року у справі № 2-н-148/09 вказав, що заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 року по справі № 6-1355/10. Матеріалами справи підтверджено, що на момент смерті позивача постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2010 року у адміністративній справі №2-а-5086/10 не виконана. Постановою Кабінету Міністрів України №1055 від 16 грудня 2015 року «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» реорганізовано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі у Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №628 від 22 серпня 2018 року «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» Тернопільське об`єднань управління Пенсійного фонду України Тернопільської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі. Відтак, наявні підстави для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, сторону боржника Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі слід замінити на Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з примусового виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2010 року у справі №2-а-5086/10. Щодо вимоги про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, слід зазначити наступне. Частиною першою ст. 373 КАС України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Відповідно до частини 1 ст. 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає поновленню на той самий строк на який він може бути пред`явлений до примусового виконання , оскільки нормами чинного законодавства інших строків пред`явлення виконавчого документа до виконання не передбачено. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність правових підстав для заміни сторін виконавчого провадження та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, відтак подана заява підлягає задоволенню. Відповідно до приписів частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Частиною 4 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. Таким чином, оскаржена ухвала суду першої інстанції, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що у відповідності до статті 317 КАС України є підставою для зміни судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції правильно по суті вирішив даний публічно-правовий спір, однак помилково застосував норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржене рішення суду слід змінити.

Результат розгляду: partial