Рішення адміністративного суду від 2022-05-31 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо незастосування січня 2008 року як базового місяця під час нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 18.07.2016 року до 28.02.2018 року; зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 18.07.2016 року до 28.02.2018 року, ураховуючи січень 2008 року як базовий місяць, з урахуванням раніше виплачених сум. В обґрунтування позову зазначено, що позивач з 18.07.2016 року по 05.10.2018 року проходив службу у військовій частині [NUMBER] . На виконання судового рішення, яке набрало законної сили в іншій справі, відповідачем під час нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за цей період не було застосовано базовий місяць січень 2008 року, що вплинуло на розмір виплачених сум. Наведені обставини свідчать про порушення військовою частиною п.п. 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення та прав і соціальних гарантій як військовослужбовця, у зв`язку із чим він вимушений звернутись за їх захистом в судовому порядку. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Проаналізувавши положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII та Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17.07.2003 року №1078, враховуючи приписи постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» від 07.11.2007 року №1294, суд першої інстанції виходив з того, що законодавство за час спірних правовідносин не містить встановленого посадового окладу конкретно за посадою «начальник продовольчої служби», посада, яку обіймав позивач, утворена у 2014 році, позаяк військова частина, в штаті якої ця посада знаходиться, зареєстрована юридичною особою 30.09.2014 року. З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що січень 2008 року, як базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення, у даному конкретному випадку не повинен застосовуватись і не застосування базового місяця - січень 2018 року при нарахуванні позивачу індексації не утворює з його боку протиправної бездіяльності. В апеляційній скарзі [PERSON] , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17.07.2003 року №1078 і помилково залишено поза увагою те, що місяцем підвищення доходів (базовий місяць) є однаковим для всіх військовослужбовців і залежить виключно від підвищення доходу особи, яка проходить військову службу. Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, з 18.07.2016 року по 05.10.2018 року [PERSON] проходив службу у Військовій частині [NUMBER] на посаді начальника продовольчої служби тилу. На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року по справі №400/4171/20 відповідачем нараховано позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 18.07.2016 року по 05.10.2018 року в розмірі 3046,53 грн. З огляду на те, що під час нарахування індексації грошового забезпечення відповідачем не було застосовано базовий місяць січень 2008 року, що вплинуло на розмір виплат, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. У ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Вказані положення ч. 3 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII кореспондуються із приписами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ, згідно яких індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Статтею 4 Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно із ч. 2 ст. 5 Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. За правилами ч. 6 вказаної статті Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів. Положення вказаного Закону кореспондуються із приписами Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. Слід враховувати, що відповідно до положень п.п. 2, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових. Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції. Згідно із п. 10-2 Порядку від 17.07.2003 року №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу. Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації. Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців. Відповідно до пункту 13 вказана постанова набрала чинності з 01 січня 2008 року. З січня 2008 року по 28 лютого 2018 року посадовий оклад за посадою позивача не змінювався. Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року. Отже, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 18.07.2016 року по 28.02.2018 року, з чим помилково не погодився суд першої інстанції. Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року по справі №400/1118/21 та, з огляду на типовість спірних правовідносин в цій частині, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає застосуванню у цій справі. Разом з цим, колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що визначення базового місяця не перебуває у залежності від найменування посад та реєстрації військової частини як юридичної особи. Відтак, приймаючи до уваги те, що при розрахунку індексації грошового забезпечення відповідачем не було дотримано положень Порядку від 17.07.2003 року №1078, колегія суддів позовні вимоги вважає обґрунтованими та наявними правові підстави для їх задоволення. З огляду на те, що суд першої інстанції під час вирішення спору порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Результат розгляду: granted