Рішення адміністративного суду від 2023-02-06 00:00:00+02

Позивач [PERSON] \~звернувся в\~суд із\~позовом до Головного управління національної поліції в Тернопільській області в якому\~просить скасувати\~постанову про\~накладення адміністративного\~стягнення по\~справі про\~адміністративне правопорушення\~у сфері\~забезпечення безпеки\~дорожнього руху,\~зафіксоване не\~в автоматичному\~режимі серії\~БАД №\~646623\~від 26.10.2022\~року,\~якою його\~визнано винним\~за ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~122\~КУпАП та\~застосовано адміністративне\~стягнення у\~виді штрафу\~в розмірі\~510\~грн.\~Із зазначеною\~постановою позивач\~не згідний,\~вважає її\~незаконною,\~необґрунтованою та\~такою,\~що підлягає\~скасуванню,\~оскільки викладені\~у постанові\~обставини не\~підтверджені жодним\~належним доказом.\~Вказує,\~що 26.10.22\~близько 18:20\~він їхав\~через місто\~Монастириськ Тернопільська\~області,\~його було\~зупинено патрульною\~поліцією,\~він зупинився.\~Зазначає,\~що коли\~поліцейський підійшов\~до його\~автомобіля,\~інспектор не\~представився та\~був без\~нагрудного знака.\~Стверджує,\~що поліцейський\~повідомив йому\~про те,\~що позивач\~здійснив обгін\~на великій\~швидкості,\~перетнувши суцільну\~лінію дорожньої\~розмітки.\~Вказує,\~що інспектор\~показав йому\~відео на\~телефоні,\~на якому\~він побачив\~невідомий йому\~автомобіль,\~який здійснив\~обіг/об`їзд\~іншого транспортного\~засобу.\~Пояснює,\~що з\~наданого відео\~не можливо\~встановити жодних\~обставин та\~ідентифікувати транспортний\~засіб.\~Зазначає,\~що після\~цього,\~інспектор повідомив\~йому,\~що після\~зупинки на\~вимогу поліцейського\~він не\~увімкнув аварійну\~світлову сигналізацію.\~Стверджує,\~що інспектори\~розмовляли вдвох,\~перебивали його,\~не зачитали\~права,\~не надали\~можливості скористатись\~правом на\~правову допомогу,\~а тому\~позивач не\~зрозумів коли\~відбувся початок\~розгляду справи\~та чому\~не були\~враховані його\~пояснення по\~справі. Враховуючи вище викладене, просить скасувати спірну постанову та провадження у справі закрити. Ухвалою судді від 07 листопада 2022 року відкрито провадження у вищевказані справі за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно відзиву на позов, відповідач ГУНП в Тернопільській області даний позов не визнає, вказує, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, оскільки зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначає, що встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення поліцейським було роз`яснено позивачеві його права, як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та відповідно до вимог ст. ст. 278,279 КУпАП. Також, стверджує, що при винесенні постанови позивач не висловлював жодних заперечень стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності. Огляду на викладене, представник відповідача вважає оскаржувану постанову обґрунтованою та законною, тому оскаржувана постанова винесена працівниками поліції у межах їхніх повноважень, відповідно до обставин справи, а тому позов до задоволення не підлягає. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені у позові вимоги, просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Тернопільській області у судове засідання не з`явився, тому враховуючи, що представником попередньо був поданий відзив на позов у прохальній частинні якого останній просить розглянути справу за його відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Головного управління Національної поліції у Тернопільській області. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 646623 від 26.10.2022 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1,2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн, за те, що він 26.01.2022 керуючи транспортним КІА Ceed д.н.з. [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 чим порушив п. 8.4 «в» ПДР України, здійснив під час руху обгін на перехресті, чим порушив п.14.6 «а» ПДР, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п.8.5.1 ПДР, крім того під час зупинки транспортного засобу не увімкнув покажчик аварійної зупинки, чим порушив п 9.9 «б» ПДР. Згідно з п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих вплів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідальність за ч. ч.1, 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає за: - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. - порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. Пункт 14.6 А ПДР України передбачене, що обгін заборонено на перехресті. Згідно п. 9.9 б ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар; Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП) Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд звертає увагу, що поліцейськими невірно кваліфіковано дії [PERSON] за ч. 1,2 ст. 122 КУпАП, а саме те, що після зупинки автомобіля [PERSON] не увімкнув аварійної світлової сигналізації. Так, диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості. Даною нормою права не передбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 537/2822/19. На підтвердження вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові, а саме здійснення позивачем обгону на перехресті та невиконання вимог дорожньої розмітки 1.1, відповідачем надано відзив та диск із відеозаписів з нагрудного відеореєстратора поліцейського, з якого не вбачається факту вчинення позивачем правопорушення, яке вказане у спірній постанові, зокрема здійснення обгону на перехресті та невиконання вимог дорожньої розмітки 1.1. З переглянутого судом відео, вбачається спілкування позивача з поліцейськими, під час якого [PERSON] не погоджувався з порушенням ним правил дорожнього руху та висловлював працівникам поліції прохання щодо ознайомленням із доказами, що підтверджували б його винуватість в адміністративному правопорушенні. Таким чином, судом встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем зафіксовано не було, протилежного матеріали справи не містять. Пояснень свідків (пішоходів чи інших учасників дорожнього руху) чи будь-яких інших доказів порушення [PERSON] п.п. 14.6 а, 9.9 б ПДР України відповідачем не надано, а отже належні докази вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 122 КУпАП відсутні. Тому, зважаючи на те, що позивач у судовому засіданні заперечив свою провину у вчиненні правопорушення, що не спростовується письмовими поясненнями представника відповідача, зазначеними у відзиві та доказів на спростування доводів позову останнім не надано, суд вважає, що провина [PERSON] у порушенні Правил дорожнього руху України та вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП, не доведена. Таким чином, сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії БАД №646623 від 26.10.2022 не є доказом вчинення адміністративних правопорушень, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення. Вказані вище обставини та відсутність належних доказів свідчать про недоведеність відповідачем наявності в діях [PERSON] порушення вимог ПДР України, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч. 2 ст. 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню. Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 646623 від 26.10.2022 слід скасувати та закрити провадження у справі. У силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 496,20 грн підлягає стягненню на користь позивача з Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок їх бюджетних асигнувань.

Результат розгляду: granted