Рішення адміністративного суду від 2022-06-29 00:00:00+03

У червні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому просив: а) визнати дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю в сумі 315300,00 грн [PERSON] протиправними; б) зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути та затвердити висновок про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю в сумі 315300,00 грн [PERSON] ; в) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України на користь Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області одноразову грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю [PERSON] в сумі 315300,00 грн; г) зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області провести виплату [PERSON] одноразову грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю в сумі 315300,00 грн. Рішенням від 25 жовтня 2021 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 315300,00 грн. В решті позовних вимог відмовив. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України (вул. Ак. Богомольця, 10, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 00032684) на користь [PERSON] 681,00 грн сплаченого судового збору, згідно квитанції № ПН337 від 23 червня 2021 року. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що МВС України приймає рішення про призначення або відмову в призначення грошової допомоги і надсилає його разом з відповідними документами керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги. Отже, МВС приймає лише рішення, а виплату грошової допомоги проводить орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, шляхом її перерахування на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ. А тому вимоги позивача про зобов`язання МВС України розглянути та затвердити висновок про призначення одноразової грошової допомоги та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з МВС України на користь Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області одноразової грошової допомоги не відповідають нормам матеріального права. Вважає, що відмова у призначенні допомоги була законною, оскільки надіслані матеріали не відповідали положенням постанови КМ України від 21.10.2015 №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що позивач до 31 серпня 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ. Відповідно до Виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 23 січня 2020 року до довідки серії 12ААБ № 333350 [PERSON] встановлена третя група інвалідності, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.13). Згідно з довідкою Обласної МСЕК № 1 серії 12 ААА № 011337 від 23 січня 2020 року про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, [PERSON] встановлено 45% втрати працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.11). 09 червня 2020 року позивач звернувся до голови Ліквідаційної комісії Головного управління МВС у Львівській області із заявою (рапортом) про проведення виплати одноразової грошової допомоги, до якого надав: довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, копію довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності, постанову ВЛК, копії паспорта та ідентифікаційного коду, картку з банківськими реквізитами, довідку з НАСК «Оранта», відповідь МСЕК № 1 на адвокатський запит, відповідь на адвокатський запит МВС України № 288А3/33, довідку МСЕК про отримання інвалідності. Ліквідаційною комісією Головного управління МВС у Львівській області прийнято висновок про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням працівникові міліції інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 315300,00 грн, який разом з іншими документами надіслано до МВС України для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги. 31 липня 2020 року Департамент фінансово-облікової політики МВС України скерував Ліквідаційній комісії Головного управління МВС у Львівській області лист з додатками, відповідно до якого за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України вказано те, що медико-соціальна експертна комісія проведена з порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При проведенні медико-соціальної експертизи [PERSON] представники закладів охорони здоров`я МВС до складу Комісії не залучалися. Зазначене унеможливило прийняття рішення за надісланими матеріалами згідно з Порядком. Відтак, матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги повертаються на доопрацювання. Вказані дії позивач оскаржив до суду та рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі № 380/6610/20 (а.с.18-20) позов [PERSON] до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у розгляді висновку про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] . Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути висновок про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] та прийняти рішення про призначення або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року (а.с.18-20) апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі № 380/6610/20 без змін. 31 березня 2021 року позивач повторно звернувся до голови Ліквідаційної комісії Головного управління МВС у Львівській області із заявою (рапортом) про проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що йому встановлено третю групу інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. До вказаної заяви (рапорту) позивач додав: 1) довідку МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках; 2) копію виписки МСЕК про встановлення групи інвалідності; 3) постанову ВЛК; 4) копії паспорта та ідентифікаційного коду; 5) картку з банківськими реквізитами; 6) довідку з ПАТ «НАСК «Оранта»; 7) відповідь МСЕК № 1 на адвокатський запит; 8) довідку МСЕК № 1 про проходження медико-соціальної експертизи; 9) копію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 380/6610/20 (а.с.7). 12 квітня 2021 року на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі № 380/6610/20 та на підставі поданих позивачем матеріалів, Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області склала та надіслала до МВС України разом з поданими позивачем матеріалами Висновок про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] , розмір якої до виплати становить 315300,00 грн (а.с.13). 30 квітня 2021 року Департамент фінансово-облікової політки Міністерства внутрішніх справ України у погодженні зазначеного Висновку відмовив (а.с.13). Зі змісту листа Департаменту фінансово-облікової політки Міністерства внутрішніх справ України № 21923/15-2021 від 20 травня 2021 року (а.с.12), адресованого Ліквідаційній комісії ГУМВС України у Львівській області, слідує, що Департаментом фінансово-облікової політки Міністерства внутрішніх справ розглянуто матеріали щодо призначення позивачу ОГД відповідно до Порядку № 850, надісланих на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у адміністративній справі № 380/6610/20. Під час розгляду матеріалів щодо призначення ОГД позивачу Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України вказано на те, що медико-соціальна експертна комісія йому проведена з порушенням пункту 10 Положення, відповідно до якого МСЕК колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. Зокрема, повідомлено про те, що лікарями ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» Лесик М.І. на МСЕК не направлявся та представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися, що є прямим порушенням вимог Положення. Наявність зазначеної вище невідповідності надісланих матеріалів вимогам Положення унеможливлює затвердження МВС України висновку про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] . Враховуючи викладене, за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення ОГД [PERSON] прийнято рішення про відмову в затвердженні відповідного висновку. Позивач, вважаючи відмову відповідача - 1 у призначенні одноразової грошової допомоги протиправною, позивач оскаржив її до суду. Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги як інвалід ІІІ групи, захворювання якого пов`язане з проходженням служби в ОВС, а тому відмова МВС України в призначенні такої є протиправною. Поряд з цим, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення такої допомоги. Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Питання, пов`язані з виплатою одноразової грошової працівнику міліції, регламентував Закон України «Про міліцію» (далі - Закон №565-ХІІ) . Частиною шостою статті 23 Закону №565-ХІІ передбачено, що, зокрема, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності, що настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства. 07.11.2015 Закон №565-ХІІ втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VІІІ). Абзацом 3 пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» . Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що за позивачем, який проходив службу в органі внутрішніх справ, і якому встановлено інвалідність у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням цієї служби, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону №565-ХІІ . Такий підхід щодо застосування норм права застосовано Верховним Судом, зокрема, в постановах від 7 березня 2018 року у справі №464/5571/16-а, 21 червня 2018 року у справі №822/31/18 та від 28 серпня 2018 року у справі №804/6297/17. 21.10.2015 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №850, якою затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (надалі - Порядок №850). Згідно із пунктом 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІII групи. Згідно з пунктом 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: - заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; - довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: - довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; - постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; - акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; - сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; - документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України). Відповідно до пункту 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Пунктом 9 Порядку №850 передбачено, що Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Підстави для відмови у виплаті грошової допомоги встановлені пунктом 14 Порядку №850, а саме - призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, зокрема, якщо інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги. З аналізу зазначених норм вбачається, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям МВС відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги). З матеріалів справи видно, що висновок про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] на виконання судового рішення від 10.11.2020 не погоджений посадовими особами МВС. Департамент фінансово-облікової політики МВС України листом № 21923/15-2021 від 20 травня 2021 року повернув ліквідаційній комісії ГУМВС України у Львівській області матеріали про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] . В листі зазначено, що при огляді Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС матеріалів [PERSON] експертною комісією допущені порушення пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, оскільки при проведенні такої експертизи [PERSON] представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися. Також вказано, що прийнято рішення про відмову в призначенні [PERSON] одноразової грошової допомоги та затвердженні відповідного висновку. Надаючи правову оцінку підставам такої відмови, апеляційний суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 10 Положенням № 1317 передбачено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю. Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери. До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог. З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що склад комісії затверджується МОЗ, а участь представника закладів охорони здоров`я МВС не є безумовною. Відповідно до листа Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 03 квітня 2019 року № 33/34-305 для участі у засіданні Обласної МСЕК № 1 КЗ ЛОР «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» при проведенні медико-соціальної експертизи службовців, колишніх службовців та пенсіонерів Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії України уповноваженим представником від ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» є заступник начальника лікарні (з поліклінікою) з ЕТН - лікар Лисенко Любов Іванівна. Водночас у своїй відповіді від 28 травня 2020 року № 76, наданій на адвокатський запит адвоката Павлишина М.О., Обласна МСЕК № 1 повідомила про те, що «рішення Обласної МСЕК № 1 від 23.01.2020 щодо [PERSON] винесено із участю представника ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» Лисенко Л.І». Таким чином, доводи відповідача - 1 про порушення при проведенні медико-соціальної експертизи позивача пункту 10 Положення є безпідставними та повністю спростовуються наведеними вище доказами. З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в ОВС, з непередбачених законом підстав є протиправною. Також, з врахуванням визначених Порядком №850 повноважень МВС при розгляді відповідних матеріалів для призначення вказаної вище допомоги, суд першої інстанції обрав належний спосіб захисту прав позивача, зобов`язавши МВС України прийняти відповідно до норм Постанови №850 рішення про призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги, виходячи із 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Суд апеляційної інстанції відхиляє покликання апелянта на необґрунтованість вимог позивача про зобов`язання МВС України розглянути та затвердити висновок про призначення одноразової грошової допомоги та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з МВС України на користь Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області одноразової грошової допомоги, оскільки суд першої інстанції відмовив у задоволенні таких вимог. З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення. Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Результат розгляду: denied