Рішення адміністративного суду від 2022-09-08 00:00:00+03

Вступ Позивач є суддею у відставці, отримує довічне грошове утримання судді у відставці, яке йому було призначено в розмірі 86 % суддівської винагороди працюючого судді. Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідач відмовив позивачу про у проведенні перерахунку. Вважаючи дії відповідача щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними позивач звернувся до суду з позовом. Рішенням суду зобов`язано відповідача здійснити позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року. На виконання рішення суду, відповідачем здійснено позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці. При перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, відповідачем зменшено відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці з 86% до 50%. Вирішуючи справу, Суду слід дати відповідь на таке питання: яке визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку, відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, повинно застосовуватись (яке було визначено при призначенні довічного грошового утримання суддів у відставці, чи яке передбачено нормами, чинними на час здійснення перерахунку)? ІСТОРІЯ СПРАВИ Короткий зміст позовних вимог 1. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо зменшення розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці під час перерахунку пенсії на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 400/4969/20 з 86% від відповідних сум винагороди судді Березанського районного суду Миколаївської області; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити [PERSON] перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 28 січня 2020 року № 7/1-205/20 в розмір 86% винагороди судді Березанського районного суду Миколаївської області, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 2. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено. 3. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що суддівський стаж позивача складає 6 років 11 місяців 24 дні, а тому відповідно до положень частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII до виплати підлягає щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 4. Для застосування розміру 86% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, немає підстави, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI. Але, з 19 лютого 2020 року, тобто з моменту набрання чинності рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18 лютого 2020 року, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в частині регулювання щомісячного грошового утримання, остаточно втратив чинність. 5. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що стаж, на який посилається апелянт, 26 роки 09 місяців 8 днів (робота суддею - 13 років 07 місяців 10 днів, служба в збройних силах СРСР - 1 рік 10 місяців 08 днів, половина строку навчання - 1 рік 11 місяців, робота слідчим - 09 років 04 місяці 20 днів) враховується тільки для виходу судді у відставку, та ні яким чином не має відношення до перерахунку грошової винагороди. Короткий зміст вимог касаційної скарги 6. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, [PERSON] звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ 7. Судами попередніх інстанцій установлено, що [PERSON] з 25 грудня 2010 року є суддею у відставці, якому призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% від відповідних сум суддівської винагороди працюючого судді відповідного суду. 8. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 400/4969/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 19 лютого 2020 року перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки ТУ ДСА України в Миколаївській області від 28 січня 2020 року № 7/1-205/20, з урахуванням виплаченого раніше щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 9. На виконання рішення суду у справі № 400/4969/20, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 50% від суддівської винагороди. 10. Позивач звернувся до відповідача з клопотання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86% суддівської винагороди. 11. Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області листом від 07 лютого 2020 року № 45/03.18-р повідомило позивача про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86%, з підстав того, що останній не пройшов кваліфікаційного оцінювання та не відпрацював на посаді судді не менше трьох років за результатами такого оцінювання або конкурсу. 12. Не погоджуючись із такими діями та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, [PERSON] звернувся до суду з позовом. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 13. Касаційна скарга обґрунтована тим, що при перерахунку щомісячного довічного утримання судді змінною величиною є лише розмір грошового утримання (складових суддівської винагороди), натомість відсоткове значення розміру щомісячного довічного утримання, яке обчислювалося при його призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. 14. Скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 243/4501/17, від 17 травня 2021 року у справі № 243/8281/17, від 15 вересня 2021 року у справі № 620/2820/21 в частині зарахування стажу роботи на посаді судді періоду строкової служби та половини строку навчання, що зумовлює збільшення щомісячного довічного грошового утримання судді (позивача) на 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років. 15. Відкриваючи касаційне провадження, Суд зазначив, що аргументи скаржника стосовно неврахування судами першої та апеляційної інстанцій періодів строкової служби та половини строку навчання позивача для зарахування до стажу роботи на посаді судді, що зумовлює збільшення щомісячного довічного грошового утримання судді (позивача) на 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років підлягають ретельній перевірці та вивчення матеріалів справи. 16. Відзиву на касаційну скаргу [PERSON] на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області не подано. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 17. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. 18. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. 19. Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. 20. Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами. 21. Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. 22. Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. 23. Колегія суддів наголошує на тому, що Конституційний Суд України визнав неконституційним увесь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI. 24. На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. 25. Водночас, частиною третьою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. 26. Зазначена норма неконституційною не визнавалась. 27. Отже, на переконання колегії суддів, до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону. 28. Таким чином, оскільки чинним Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами. 29. Тобто для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII. 30. Відповідно до частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (у редакції чинній на час призначення позивачу довічного грошового утримання) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. 31. Як установлено судами попередніх інстанцій, довічне грошового утримання судді у відставці позивачу призначено у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. 32. Тобто при призначення позивачу довічного грошового утримання, відповідачем було зараховано повних 23 роки суддівського стажу. 33. При призначення позивачу довічного грошового утримання відповідачем було зараховано повних 23 роки суддівського стажу, а саме період роботи слідчим з 22 грудня 1987 року по 12 травня 1997 року ( 09 років 04 місяці 20 днів ) та період роботи суддею з 14 травня 1997 року по 124 грудня 2010 року (13 років 07 місяців 10 днів). 34. Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. 35. До набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІ. 36. Згідно із частиною першою статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. 37. Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. 38. Верховний Суд у постанові від 24 вересня 2020 року у справі № 515/709/17, предметом якої була правомірність рішення пенсійного органу, яким при визначенні відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не було зараховано до стажу роботи на посаді судді періоду роботи позивача на посаді слідчого, сформував висновок, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого зараховується зазначений вище стаж (стаж слідчого), дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. При визначенні відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці стаж роботи слідчим прирівнюється до суддівського стажу. 39. Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становив більше 10 років, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання належить враховувати, крім роботи на посаді судді, роботу на посаді слідчого, старшого слідчого Березанського районного відділу внутрішніх справ УМВС України в Миколаївській області у період з 22 грудня 10987 року по 12 травня 1997 року, що було враховано при призначення у 2010 році позивачу довічного грошового утримання. 40. Зважаючи на те, що при призначення позивачу довічного грошового утримання відповідачем було зараховано повних 23 роки суддівського стажу, колегія суддів дійшла висновку, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці [PERSON] підлягає перерахунку виходячи з 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% - за роботу на посаді судді 20 років + 6% за 3 років роботи понад 20 років, по 2% за кожний рік). 41. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у спорах, що виникли у подібних правовідносинах, зокрема: у постановах від 24 вересня 2021 року у справі № 620/5437/20 та від 11 жовтня 2021 року у справі № 160/10640/20, від 15 лютого 2022 року у справі № 340/161/21. 42. Посилання позивача на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 243/4501/17, від 17 травня 2021 року у справі № 243/8281/17, від 15 вересня 2021 року у справі № 620/2820/21 в частині зарахування стажу роботи на посаді судді періоду строкової служби та половини строку навчання, що зумовлює збільшення щомісячного довічного грошового утримання судді (позивача) на 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, у межах розгляду цієї справи є безпідставними, оскільки предметом розгляду є правомірність рішення відповідача в частині зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку, а не зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 43. Відповідно до статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. 44. Колегія суддів приходить до висновку про те, у зв`язку із порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального права рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. 45. Згідно із частинами першою, третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. 46. Під час розгляду справи позивачем сплачено судовий збір: 908,0 грн за подання позовної заяви (квитанція від 28 квітня 2021 року № 0.0.2106668422.1), 1362,00 грн за подання апеляційної скарги (квитанція від 08 липня 2021 року № 0.0.2188405613.1) та 1816,00 грн за подання касаційної скарги (квитанція від 15 грудня 2021 року № 0.0.2379951899.1). 47. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в силу приписів частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 50% понесених судових витрат (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог), що складає 2043,00 грн.

Результат розгляду: partial