Рішення адміністративного суду від 2022-06-29 00:00:00+03

У грудні 2021 року адвокат Рябко Сергій Олександрович (далі Адвокат, Представник) звернувся в інтересах [PERSON] (далі Позивач, [PERSON] ) до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Відповідач, Укртрансбезпека) в якому просив: - суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ВМ № 00001504 від 23.11.2021 року про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, прийняту старшим держаним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Колєснік Н.Г. про притягнення [PERSON] до відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень; - закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення [PERSON] до відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень на підставі постанови серії ВМ № 00001504 від 23.11.2021 року; - стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача на користь Позивача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу адвоката. В обґрунтування позову зазначено, що Відповідачем протиправно притягнуто Позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з огляду на відсутність події і складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим прийнята Укртрансбезпекою постанова про адмінправопорушення є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.02.2022 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови серії ВМ № 00001504 від 23.11.2021 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовану в автоматичному режимі \~відмовлено. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Рябко С.О. в інтересах [PERSON] звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги сторона зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно прийнято докази, які подані Відповідачем всупереч вимогам КАС України, оскільки копії документів (доказів) були подані Відповідачем з клопотанням/заявою від 25.01.2022 року з порушенням строків на їх подання, а також подані не з відзивом (який був поданий 01.02.2022 року), а особа, що їх подала, не обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї, крім того, з вищезгаданим клопотанням відсутні докази надіслання документів іншим учасникам справи. Також, апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги хибний розрахунок Відповідача щодо перевищення Позивачем допустимого показника загальної маси транспортного засобу, оскільки транспортний засіб, зафіксований Відповідачем, належить до контейнеровозів, для яких пунктом 22.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР) передбачено, що значення фактичного навантаження для загальної маси не повинно перевищувати 44 тони і з якої, відповідно, має здійснюватися розрахунок перевищення порівняно з фактичною масою встановленою Відповідачем 47,219 тони порівняно з дозволеними 44 тонами. Проте, Відповідач не врахував, що транспортний засіб Позивача MAN TGX 26.540, реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричіпом-контейнеровозом SСHWARZMULLER SPA-3E, реєстраційний номер [NUMBER] , є саме контейнеровозом, про що чітко передбачено в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, і здійснив розрахунок перевищення допустимого показника загальної маси виходячи не з дозволених 44 тон, а з 40 тон. На думку апелянта, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що оскаржувана постанова містить масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимого навантаження транспортного засобу з інформацією про фактичне навантаження транспортного засобу в момент зважування, однак Відповідачем не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеному в тонах. Крім цього, скаржник звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не в повній мірі відповідає вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року за № 512 (далі Інструкція № 512), оскільки остання не містить інформацію, зокрема, у розділі «Установив»: місце вчинення адміністративного правопорушення, дата і час фіксації здійснення вимірювання, смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь; дата, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, дата і час фіксації здійснення вимірювання, смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь; категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі); суть адміністративного правопорушення, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги; у розділі «Інформація про технічний засіб»: тип обладнання, серійний номері. Вказані недоліки ставлять під сумнів твердження Відповідача про врахування вказаних критеріїв при встановлення факту перевищення Позивачем встановлених законодавством вагових норм. Вислухавши пояснення учасників справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, за [PERSON] зареєстровані та йому належать наступні транспортні засоби: - спеціалізований вантажний сідловий тягач-E марки MAN, модель TGX 26.540, 2013р.в., червоного кольору, за реєстраційним номером [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацією транспортного засобу серії [NUMBER] від 22.07.2020 року (а.с. 22); - загальний напівпричіп-контейнеровоз-E марки SСHWARZMULLER, модель SPA-3E, 2008 р.в., чорного кольору, за реєстраційним номером [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацією транспортного засобу серії [NUMBER] від 02.09.2020 року (а.с. 22). 22 листопада 2021 року о 21 год. 02 хв. за адресою Р-03 Північно-східний обхід м. Києва (км 19+543) технічним засобом WIM4 35-02/6017, 6018, 6019, 6020 зафіксовано транспортний засіб марки MAN, модель TGX 26.540, реєстраційний номер [NUMBER] , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, загальної маси транспортного засобу на 6,2% (7,219 тон) (а.с. 69, 70, 71, 72). 23 листопада 2021 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Колєснік Н.Г. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00001504про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн. (а.с. 17). Відповідно до вказаної постанови, 22.11.2021 року о 21 год. 02 хв. за адресою Р-03 Північно-східний обхід м. Київ, км. 19+543, зафіксовано транспортний засіб марки MAN, модель TGX 26.540, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР: загальної маси транспортного засобу на 6,2% (7,219 тон), за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 1321 КУпАП. Однак, [PERSON] не погодився із вищевказаною постановою про адмінправопорушення з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а також з наявністю численних процедурних порушень під час складання постанови, тому вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду із вказаним позовом. Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки Відповідачем доведено вчинення Позивачем, як власником транспортного засобу, 22.11.2021 року порушень пункту 22.5 ПДР та наявності події адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 1321 КУпАП, тому відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної постани серії ВМ№ 00001504 від 23.11.2021 року. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного. Як встановлено колегією суддів, в даному випадку спірним питанням є наявність або відсутність факту перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,2% (7,219 тон). За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух». Так, частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: - знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; - створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; - виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 затверджено Правила дорожнього руху (ПДР), які згідно з пунктом 1.1. відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил. При цьому, пунктом 1.3. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Пунктом 1.9. ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» закріплено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року (далі Правила № 30) визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5. ПДР на 2 % (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. В свою чергу у пункті 3 Правил № 30 зазначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5. ПДР. Пунктом 22.1. розділу 22 «Перевезення вантажу» ПДР встановлено, що маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу. Пунктом 22.5. ПДР визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Таким чином, пунктом 22.5. ПДР передбачені обмеження як вагових так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів. За змістом ч. 1 ст. 1321 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Водночас, частиною 2 статті 1321 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. Як свідчать встановлені обставини справи, Відповідачем прийнято постанову серії ВМ № 00001504 від 23.11.2021 року, відповідно до якої транспортний засіб марки MAN, модель TGX 26.540, реєстраційний номер [NUMBER] , 22.11.2021 року о 21 год. 02 хв. за адресою Р-03 Північно-східний обхід м. Київ, км. 19+543, допустив рух із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: загальної маси транспортного засобу на 6,2% (7,219 тон), за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 1321 КУпАП та на відповідальну особу [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500 грн.(а.с. 17). На вимогу суду першої інстанції, Відповідачем надано до суду інформаційну картку габаритно-вагового контролю з даними про зважування 22.11.2021 року о 21 год. 02 хв. за адресою Р-03 Північно-східний обхід м. Київ, км. 19+543, транспортного засобу марки MAN, модель TGX 26.540, реєстраційний номер [NUMBER] , в русі, відповідно до якої загальна вага зазначеного транспортного засобу в русі склала 47,219 тони. Отже, висновки Відповідача про перевищення транспортним засобом Позивача загальної маси нормативного показника зроблені на підставі наступного розрахунку: маса транспортного засобу 47,219 тони перевищує нормативний показник 40,0 тон, а отже на 7,219 тон маси транспортного засобу відповідно, тобто розрахунок перевищення допустимого показника загальної маси здійснено виходячи з дозволених 40 тон (47,219 40,0 = 7,219). В свою чергу, колегія суддів зазначає, що ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП). Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Як вбачається з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. За приписами ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. За правилами ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України обумовлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та причепу, належних Позивачу, що тип автомобіля спеціалізований вантажний сідловий тягач-E, тип причепу спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз-E (а.с. 22),а отже відповідно до п. 22.5 ПДР масою перевищення для такого транспортного засобу є понад 44 тони, що не відповідає доводам та висновкам Відповідача про перевищення Позивачем загальної маси транспортного засобу 40 тон. Таким чином, висновки Відповідача щодо перевищення Позивачем маси транспортного засобу на 7,219 тон та відповідно 6,2%є необґрунтованими та не доведеними. Враховуючи тип транспортного засобу та напівпричепу, що належать Позивачу контейнеровоз, маса навантаження якого дозволяється 44 тони та автоматична фіксація маси транспортного засобу Відповідачем у розмірі 47,219 тони, фіксація перевищення на 7,219 тон \~є невірною. За таких обставин, Відповідачем не доведене порушення Позивачем п. 22.5 ПДР, а саме враховуючи тип транспортного засобу та напівпричепу, що належать Позивачу та подані докази зваження, перевищення загальної маси навантаження транспортного засобу на 6,2% (7,219 тон). Отже, в межах спірних правовідносин відсутні належні докази, які підтверджують факт скоєння Позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1321 КУпАП, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість винесення Відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, яка підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В свою чергу, суд апеляційної інстанції вважає, що не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України. Так Позивачем було сплачено судовий збір за подання позову в сумі 454 грн. (а.с. 8) та за подання апеляційної скарги 681 грн. (а.с. 141), а отже судові витрати в сумі 1135 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача. Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. На підставі вищевикладеного,

Результат розгляду: granted