Рішення адміністративного суду від 2023-01-23 00:00:00+02

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області від 13.07.2020 року №191 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності в частині повернення коштів, що виплачені [PERSON] , в розмірі 6 435,30 грн. та застосованих до Філії «Будівельно-монтажної фірми «Укргазпромбут» Акціонерного товариства «Укртрансгаз» фінансових санкцій, а саме штрафу в сумі з 3 217,65 грн. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2022 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відтак підлягає скасуванню, а позовні вимоги слід задовольнити. Щодо порушення норм матеріального права, позивач посилається на: ч 1 ст. 23, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХІV, пп. 1.1, 1.7 розділу 1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України №455 від 13.11.2001, Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 03.11.2004 К532/274/136-ос/1406, п. 2.2 Положення про комісію (уповноваженого) із соціального страхування підприємства, установи, організації, затвердженого постановою Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №25 від 23.06.2008. Позивач наголошує, що видані працівникові [PERSON] листки непрацездатності серії АДЕ №348574, серії АДІ №446219, серії АДН №614571, серії АДН №614633, серії АДН №614681, оформлені відповідно до вимог Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, не містять недоліків оформлення та, відповідно, були достатньою підставою для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності працівнику, з огляду на що, по даним листкам непрацездатності були здійснені передбачені виплати. Позивач вважає, що ні Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а ні Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, а ні Інструкція про порядок заповнення листка непрацездатності не містять імперативних приписів про те, що листок непрацездатності не може бути виданий та продовжений хворому, звільненому від роботи протягом чотирьох місяців безперервно з дня настання тимчасової непрацездатності, без направлення документів на МСЕК та відповідного висновку МСЕК чи про те що виданий в такому випадку листок непрацездатності є недійсним та/або не є підставою для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності. Також, позивач вважає, що суд першої інстанції застосував не релевантну судову практику щодо даної справи. Позивач вказує, що повноважень при перевірці правильності заповнення листка непрацездатності щодо граф, стосуються професійної діяльності саме лікаря, натомість у Комісії із соціального страхування підприємства відсутні. Таким чином, Комісія, перевіряючи правильність оформлення конкретного листка непрацездатності, перевіряє його відповідність вимогам Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, однак не володіє медичною документацією, історією хвороби кожного працівника та не зобов`язана досліджувати всі обставини тимчасової непрацездатності працівників, а виходячи з інформації, що наявна в одному листку непрацездатності не може зробити висновок щодо загальної тривалості хвороби працівника, та необхідності направлення його на МСЕК, оскільки такими повноваженнями наділений лікуючий лікар, яким видано листок непрацездатності, що дає підстави зробити висновок про те, що ні керівник закладу, ні комісія з соціального страхування позивача не може нести відповідальності за порушення порядку видачі листка непрацездатності лікарями іншого медичного закладу. Позивач вважає, що здійснена ним на підставі листка непрацездатності, виданого та продовженого хворому, звільненому від роботи протягом чотирьох місяців безперервно з дня настання тимчасової непрацездатності, без направлення документів на МСЕК та відповідного висновку МСЕК, виплата застрахованій особі за рахунок коштів ФСС України не містять ознак порушення позивачем порядку використання страхових коштів цього Фонду. Позивач вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення №191, не керувався в оцінці обставин, встановлених за результатами перевірки нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а зазначене порушення за своєю суттю не може мати наслідків у вигляді обов`язку повернення Фонду соціального страхування сум коштів, виплачених за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. Відповідно, до позивача не може застосовуватися норма ч. 6 статті 15 вказаного Закону, яка передбачає обов`язок з повернення коштів Фонду у визначених цим законом випадках. Також, позивач звертає увагу, що суд першої інстанції не надав оцінки копії листа Полтавського обласного онкологічного клінічного диспансера від 26.06.2020 №626, в якому зазначено, що гр. [PERSON] [INFO] , знаходиться на диспансерному обліку в КП «ПОКОД ПОР» з 06.09.2017 року з приводу злоякісного новоутворення. Згідно первинної документації вперше листок непрацездатності М348574 був виданий в ПОКОД 06.09.2017. Хворий [PERSON] знаходився в процесі активного лікування. Листок непрацездатності М614681 виданий згідно «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян». 05.01.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Відповідач вказує, що тимчасова непрацездатність [PERSON] за одним і тим самим захворюванням безперервно тривала з 18.09.2017. Виходячи із норм абз. 2 п. 2.2, п. 4.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України №455 від 13.11.2001, ЛКК лікувально-профілактичного закладу мала право продовжувати цьому хворому листки непрацездатності без висновку МСЕК про визнання непрацездатним не довше, ніж до спливу чотирьох місяців безперервної непрацездатності, тобто по 17.01.2018. Комісія із соціального страхування позивача всупереч нормам ч. 3 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п. 2.2 розділу II, п. 3.1.1 розділу III Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, затвердженого постановою правління Фонду від 19.07.2018 №13, під час призначення матеріального забезпечення не розглядала правильність видачі та продовження листків непрацездатності на ім`я [PERSON] , зокрема відповідність продовження тимчасової непрацездатності вимогами Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України №455 від 13.11.2001. Відповідач вважає, що порушуючи ч. 1 ст. 31 та п. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» скаржник надав та оплатив коштами Фонду допомогу по тимчасовій непрацездатності на суму 6 435,30 грн. на підставі листка непрацездатності, що за період з 18.01.2018 по 01.02.2018 виданий не в установленому порядку. На думку відповідача, твердження позивача про те, що у нього були відсутні правові підстави для ненадання допомоги по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності [PERSON] , оскільки нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначені підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності не відповідає дійсності, а оскаржуване рішення прийняте за порушення скаржником вимог статті 31 вказаного Закону, якою встановлено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Відповідач наголошує, що на момент розгляду питання про наявність підстав для призначення і виплати [PERSON] допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на підставі листків непрацездатності, комісія із соціального страхування скаржника уже володіла достовірною та достатньою інформацією, яка у своїй сукупності підтверджувала факт перебування [PERSON] на лікарняному понад 4 місяці без направлення та проходження МСПК (висновку МСЕК), адже у позивача була наявна інформація про загальний період непрацездатності [PERSON] . Відповідач наголошує, що не заперечував і не заперечує, що під час видачі та продовження листків непрацездатності на ім`я [PERSON] порядок, встановлений Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України №455 від 13.11.2001, порушено і лікарсько-консультативною комісією Комунального підприємства «Полтавський обласний клінічний онкологічний диспансер Полтавської обласної ради». Але неправомірне використання коштів Фонду у сумі 6 435,30 грн. стало наслідком винних дій не тільки лікувально-профілактичного закладу, але й самого позивача. Порушення з боку лікувально-профілактичного закладу не виключають обов`язку страхувальника дотримуватись вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і не є підставою для звільнення позивача від зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну Фонду внаслідок допущених саме ним порушень вказаного Закону.

Результат розгляду: partial