Рішення адміністративного суду від 2022-10-18 00:00:00+03

Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» звернулось до суду з позовом до Східного офісу Держаудитслужби в якому з урахуванням уточнень просило визнати протиправною та скасувати Вимогу Східного офісу Держаудитслужби від 22.06.2020 №04-06-15/4599 в частині пунктів 2, 3, 4, 6, 9, 14, якими зобов`язано Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова»: - п.2 (арк.6): відповідно до норм п.3 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138, з урахуванням наказу ДПА України від 16.05.2011 № 285 «Про затвердження форми розрахунку частини чистого прибутку, що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» провести перерахунок розміру частини чистого прибутку (доходу) за 2019 рік та подати до Дніпропетровського управління Офісу великих платників ДПС України уточнений розрахунок частини чистого прибутку на суму 85037204,00 грн., яку сплатити до державного бюджету грошовими коштами; - п.3 (арк.6): відповідно до норм статей 193, 199, 217, 218 Господарського кодексу України та статей 22, 611, 629 Цивільного кодексу України забезпечити відшкодування шкоди (збитків) заподіяних підприємству на загальну суму 3527348,66 грн. внаслідок прийняття від ПП «Авангард і К» та оплати завищеної вартості послуг з охорони об`єктів. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України; - п.4 (арк.6-7): відповідно до норм статей 193, 199, 216-229 Господарського кодексу України та статей 22, 611, 629 Цивільного кодексу України, п.7 державного контракту від 18.12.2017 № 342/5/17/1 перерахувати на реєстраційний рахунок Міністерства оборони України, відкритий в Державній казначейській службі України, зайво отримані бюджетні кошти в сумі 2286788,53 грн., внаслідок завищення підприємством вартості продукції за державним контрактом від 18.12.2017 № 342/5/17/1, через завищення розміру відсотку прибутку передбаченого умовами державного контракту від 18.12.2017 №342/5/17/1; - п.6 (арк.7): відповідно до норм статей 193, 199, 217, 218 Господарського кодексу України та статей 22, 611, 629 Цивільного кодексу України забезпечити відшкодування шкоди (збитків) заподіяних підприємству на суму 1556731,50 грн. внаслідок прийняття від ТОВ БМК «Будсервіс-2000» та оплати завищеної вартості виконаних ремонтних робіт. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України; - п.9 (арк.7-8): відповідно до норм статей 193, 199, 217, 218 Господарського кодексу України та статей 22, 611, 629 Цивільного кодексу України забезпечити відшкодування шкоди (збитків) заподіяних Підприємству на суму 384108,83 грн. внаслідок прийняття від ТОВ «Днепр Еко Строй» та оплати завищених обсягів та вартості виконаних ремонтних робіт. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України; - п.14 (арк.8): не допускати у подальшому порушення норм Закону України «Про \~\~публічні закупівлі». Позовні вимоги обґрунтовані помилковістю висновків, які викладені у складеному за результатами проведеної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» за період з 01.03.2015 по 31.12.2019 акті №04.06-19/03 від 15.05.2020, \~на підставі якого прийнято оскаржувану вимогу від 22.06.2020 № 04-06-15/4599. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 у задоволенні позову відмовлено. Суд першої інстанції виходив з наявного у органу фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду з аналогічного питання, суд зазначив, що стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті пред`явленням вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. При цьому пункти (частини) вимоги, які вказують на стягнення збитків, мають перевірятись у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а не за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. \~Вимога органу державного фінансового контролю, у якій зазначені конкретні суми збитків, не є рішенням, що безпосередньо породжує права та/чи обов`язки для підприємства, що було об`єктом перевірки. Встановивши, що в спірному випадку Держаудитслужба пред`явила вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова», пункти 2, 3, 4, 6, 9, 14 якої вказують на виявлені збитки та їхній розмір, суд першої інстанції дійшов висновку, що звернення до суду із позовом про визнання протиправною та скасування вимоги в оскаржуваній \~частині є неналежним способом захисту порушеного права, а доводи щодо суті порушень не можуть бути перевірені в межах предмета доказування по цій справі. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій \~посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, \~просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. \~Скаржник вважає помилковими висновки суду щодо відсутності імперативного характеру оскаржуваної вимоги, оскільки сама вимога є обов`язковою для виконання, що свідчить про її імперативний характер та вказує на те, що дана вимога впливає на права та обов`язки підприємства. В поданих суду апеляційної інстанції додаткових письмових поясненнях позивач \~вказує на те, що всупереч правових висновків Верхового Суду, зокрема у справі № 160/8621/19, судом першої інстанції в основу рішення про відмову в задоволенні позову покладений висновок, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваних пунктів вимоги, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого \~відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін через необґрунтованість доводів скаржника. В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи, викладені в своїх заявах по суті справи. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України\~ суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції \~вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке. Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, на виконання \~п.1.2.4.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Східного офісу Державної аудиторської служби України на І квартал 2020 року відповідачем проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» за період з 01.03.2015 по 31.12.2019, за результатами якої складений акт від 15.05.2020 №04.06-19/03. Під час ревізії виявлені порушення у фінансово-господарській діяльності Державного підприємства «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», зокрема: - встановлено не нарахування та неперахування ДП «ВО «ПМЗ ім.О.М.Макарова» до загального фонду державного бюджету частини чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за 2019 рік на загальну суму 85037204,00 грн. (283 457 347,0 грн х 30%), що визнано порушенням ст.10 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», п.17 ч.2 ст.29 \~Бюджетного кодексу України, п.1 та абз.3 п.1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою КМУ від 23.02.2011 №138; - за результатами зустрічної звірки не підтверджено наявності у ПП «Авангард і К» працівників в кількості необхідній для надання послуг з охорони приміщень та території комплексу спортивних споруд Спортивного комплексу «Метеор» ДП «ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова», що включені до актів здачі-приймання наданих послуг, які оплачені в повному обсязі, внаслідок чого встановлено завищення вартості послуг по охороні наданих ПП «Авангард і К» на загальну суму 3527348,66 грн. без ПДВ; - завищено вартість комплектів №1 та №2, поставлених Міністерству оборони України згідно з державним контрактом від 18.12.2017 №342/5/17/1 на загальну суму 2286788,53 грн. з ПДВ внаслідок завищення розміру відсотку прибутку, передбаченого умовами державного контракту, що за твердженням відповідача призвело до зайвого отримання коштів державного бюджету на загальну суму 2286788,53 грн. та є порушенням п. 2.4, п.2.8 державного контракту від 18.12.2017 №342/85/17/1, п. 20 Порядку №517; - ревізію з питання законності здійснення та достовірності відображення в обліку витрат на капітальне будівництво (реконструкцію, ремонт), проведеної вибірковим порядком по ремонтно-будівельних роботах, які виконувалися генпідрядником БМК № 409 та субпідрядними організаціями, встановлено завищення вартості виконаних ремонтних робіт на загальну суму 1556731,50 грн., які оплачені підприємством в повному обсязі. - ревізією встановлено завищення вартості виконаних ТОВ «ДНЕПР ЕКОСТРОЙ» ремонтних робіт на загальну суму 384108,83 грн. через неправильне \~застосування норм та розцінок та не підтвердження контрольними обмірами обсягів виконання робіт з ремонту м`якої покрівлі та з улаштування дрібних покриттів парапетів з листової сталі, чим, за \~висновком відповідача, \~завдано матеріальної шкоди (збитків) підприємству на суму 304254,43 грн. Східним офісом Держаудитслужби Державному підприємству «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» направлено вимогу «Щодо усунення порушень законодавства» № 04-06-15/4599 від 22.06.2020, згідно якої підприємство зобов`язано: - відповідно до норм п.3 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138, з урахуванням наказу ДПА України від 16.05.2011 №285 «Про затвердження форми розрахунку частини чистого прибутку, що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» провести перерахунок розміру частини чистого прибутку (доходу) за 2019 рік та подати до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДПС України уточнений розрахунок частини чистого прибутку на суму 85 037 204,00 грн., яку сплатити до державного бюджету грошовими коштами (п.2 Вимоги); - відповідно до норм статей 193, 199, 217, 218 Господарського кодексу України та статей 22, 611, 629 Цивільного кодексу України забезпечити відшкодування шкоди (збитків) заподіяних Підприємству на загальну суму 3527348,66 грн. внаслідок прийняття від ПП «Авангард і К» та оплати завищеної вартості послуг з охорони об`єктів. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України (п.3 Вимоги); - відповідно до норм статей 193, 199, 216-229 Господарського кодексу України та статей 22, 611, 629 Цивільного кодексу України, п.7 державного контракту від 18.12.2017 №342/5/17/1 перерахувати на реєстраційний рахунок Міністерства оборони України, відкритий в Державній казначейській службі України, зайво отримані бюджетні кошти в сумі 2286788,53 грн. внаслідок завищення підприємством вартості продукції за державним контрактом від 18.12.2017 №342/5/17/1, через завищення розміру відсотку прибутку передбаченого умовами державного контракту від 18.12.2017 №342/5/17/1 (п.4 Вимоги); - відповідно до норм статей 193, 199, 217, 218 Господарського кодексу України та статей 22, 611, 629 Цивільного кодексу України забезпечити відшкодування шкоди (збитків) заподіяних підприємству на суму 1556731,50 грн. внаслідок прийняття від ТОВ БМК «Будсервіс-2000» та оплати завищеної вартості виконаних ремонтних робіт. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України (п.6 Вимоги); - відповідно до норм статей 193, 199, 217, 218 Господарського кодексу України та статей 22, 611, 629 Цивільного кодексу України забезпечити відшкодування шкоди (збитків), заподіяних підприємству на суму 384108,83 грн. внаслідок прийняття від ТОВ «Днепр Еко Строй» та оплати завищених обсягів та вартості виконаних ремонтних робіт. У випадку неможливості забезпечення відшкодування збитків у вищезгаданому порядку, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) з винної особи відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України (п.9 Вимоги); - не допускати у подальшому порушення норм Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922 (п.14 Вимоги). Не погоджуючись із п.п. 2, 3, 4, 6, 9, 14 вимоги Східного офісу Держаудитслужби від 22.06.2020 №04-06-15/4599, позивач\~ звернувся до суду. З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити\~ таке. Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні врегульовано Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-XII. Згідно з ч.1 ст.1 цього Закону №2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі\~ орган державного фінансового контролю). Відповідно до ст. 2 Закону №2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо) п.1; пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (п.7); звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п. 10); при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п. 13). Відповідно до частини другої статті 15 Закону №2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються. Процедура проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, а на підставі рішення суду\~ в інших суб`єктів господарювання визначена Порядком проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженим\~ постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550. Відповідно до пункту 2 цього Порядку інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Згідно з пунктами 45, 46 Порядку № 550, у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державного фінансового контролю, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об`єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. Відповідно до пункту 50 Порядку № 550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства. Згідно пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016, Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю. Пунктом 7 Положення № 43 визначено, що Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи. Відповідно до\~ постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 266\~ «Про утворення міжрегіональних органів Державної аудиторської служби»\~ до складу органів Державної аудиторської служби України входять Держаудитслужба та такі міжрегіональні територіальні органи: Північний офіс Держаудитслужби, Північно-східний офіс Держаудитслужби; Західний офіс Держаудитслужби та Східний офіс Держаудитслужби, які наділені вищевказаними повноваженнями щодо вжиття в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Виходячи з аналізу вищенаведених правових норм, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач як орган державного фінансового контролю наділений повноваженнями здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольним об`єктом не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом прийняття такої вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом. Тобто, в органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних об`єктів, яка є обов`язковою до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і на підставі якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. Відтак, пункти (частини) вимоги, які не вказують на стягнення збитків, можуть бути перевірені судом у справі за відповідним позовом підконтрольної установи з їх оскарження. Проте, пункти (частини) вимоги, які вказують на стягнення збитків мають перевірятись у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а не за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. Збитки, щодо наявності яких зроблено висновок Держаудитслужбою, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю. Наявність збитків, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає позов про відшкодування збитків, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. Вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковою до виконання. Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю з позовом про стягнення відповідних сум збитків. Таким чином, приписи вимоги, у яких зазначено суму збитків, не мають зобов`язального характеру для об`єкта контролю, оскільки не є рішенням, на підставі якого ці кошти можуть бути стягнуті інакше, ніж за рішенням суду. Подібні висновки щодо застосування наведених норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 820/3534/16 та у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 1440/1820/18, від 10.12.2019 у справі № 808/6509/13-а, від 23.12.2019 у справі № 815/4341/14, від 07.02.2020 у справі № 803/634/17, від 14.02.2020 у справі № 825/3661/15-а, від 28.02.2020 у справі № 808/4044/17, від 28.02.2020 у справі № 2040/6542/18, від 18.03.2020 у справі № 826/14169/17, від 18.03.2020 у справі № П/811/140/17, від 31.03.2020 у справі № 817/650/18, від 02.04.2020 у справі № 820/3534/16, від 22.09.2020 у справі № 820/1286/18,\~ від 15 липня 2021 року у справі №160/8418/19, від\~ 28 грудня 2021 року справа №420/5135/18, від 03 червня 2022 року у справі № 160/13920/20. В спірному випадку позивач оскаржує вимогу відповідача від 22.06.2020 №04-06-15/4599 в частині пунктів 2, 3, 4, 6, 9, які, як правильно встановив суд першої інстанції, безпосередньо стосуються відшкодування шкоди (збитків), оскільки вказані пункти \~вимоги констатують виявлені контролюючим органом порушення із зазначенням сум завданої матеріальної шкоди (збитків) та містять застереження, що у разі якщо підконтрольна установа не забезпечила виконання вимог щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання активів, контролюючий орган має право звернутись до суду в інтересах держави. Отже, з огляду на право органу державного фінансового контролю заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених під час перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки, а також враховуючи, що збитки у випадку відсутності факту їх добровільного відшкодування стягуються примусово в судовому порядку з особи, яка їх заподіяла, питання щодо наявності збитків та їх розміру має перевірятись судом, який розглядає позов про їх стягнення, тому вимога в частині стягнення збитків не потребує перевірки її законності та судового втручання в межах розгляду цієї справи. У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що \~звернення з позовом про визнання протиправним та скасування пунктів 2, 3, 4, 6, 9 вимоги від 22.06.2020 №04-06-15/4599 не є належним способом захисту порушеного права, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Щодо правомірності пункту 14 вимоги від 22.06.2020 №04-06-15/4599 суд апеляційної інстанції, виходячи з визначеного позивачем предмету спору, обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, \~також погоджується з судом першої інстанції, що в межах даної справи не має досліджуватися питання дотримання позивачем приписів \~законодавства, про порушення яких вказано відповідачем в акті ревізії від 15.05.2020 №04.06-19/03 і констатовано в оскаржуваній вимозі від 22.06.2020 №04-06-15/4599, що виключає підстави для скасування п.14 цієї вимоги про обов`язок позивача не допускати в подальшому порушення норм Закону України «Про публічні закупівлі». Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. З приводу наведених в рішенні суду мотивів та встановлених судом обставин,за яких суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у позові, суд \~апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції, правильно зауваживши, що доводи щодо суті порушень не можуть бути перевірені в межах предмета доказування у цій справі, правомірно не надав оцінки встановленим в ході перевірки фактам та виявленим відповідачем \~порушенням. В той же час за змістом судового рішення висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову мотивований, окрім того, тим, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваних пунктів вимоги, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. З цього приводу суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача, що наведений вище висновок суду першої інстанції є помилковим та таким, що не відповідає обставинам справи, оскільки, як зазначено вище, законність і правильність обчислення розміру збитків може бути предметом перевірки в судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю про їх стягнення, а не у справі за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. Крім того, фактично виявленим відповідачем порушенням судом першої інстанції оцінка не надавалась, відповідні обставини не досліджувались. Наведене вище відповідно до ч.4 ст.317 КАС України є підставою для зміні рішення суду першої інстанції в частині його мотивування. \~

Результат розгляду: partial