Рішення адміністративного суду від 2023-08-14 00:00:00+03

23.11.2021 позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області щодо не внесення інформації (відсутності коригування) до інтегрованої картки платника податків позивача в частині скасування за ним суми боргу в розмірі 343,09грн, неподання висновку до органу Казначейства про повернення [PERSON] помилково сплаченої суми податкового зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 1768,91 гривень; - зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області внести інформацію (коригування) до інтегрованої картки платника податків [PERSON] в частині скасування за ним суми боргу в розмірі 343,09 грн, підготувати висновок про повернення [PERSON] помилково (безпідставно) сплаченої суми податкового зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 1768,91 грн, з одночасно нарахованою на цю суму пенею, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, та подати даний висновок для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів; - стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Донецькій області на користь [PERSON] судові витрати: судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 25 січня 2019 року податковим органом сформована вимога № Ф-73243-42У, відповідно до якої станом на 21 серпня 2019 року за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 2112 грн. Вимога була передана до державної виконавчої служби, відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача недоїмки у розмірі 2112 грн. Державним виконавцем здійснені заходи щодо стягнення недоїмки з пенсії позивача. Всього з його доходів утримано та зараховано на рахунок податкового органу 1768,91 грн. Крім того, до ГУ ПФУ в Донецькій області, як нез`ясований платіж, повернута сума коштів в розмірі 343,09 грн. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року по справі № 200/2022/20-а, яке набрало законної сили 23.11.2020, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25 січня 2019 року № Ф-73243-41У зі сплати єдиного внеску на суму 2112 грн. Оскільки податкова вимога скасована, тому сума єдиного внеску у розмірі 1768,91 грн є помилково стягнутою з позивача. В червні 2021 року позивач звернувся до податкового органу з заявою про повернення безпідставно утриманих коштів, яку залишено без задоволення. Така бездіяльність відповідача є протиправною, а безпідставно стягнуті з позивача кошти підлягають поверненню позивачу із одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області щодо не внесення інформації (відсутності коригування) до інтегрованої картки платника податків [PERSON] в частині скасування за ним суми боргу в розмірі 343,09 грн. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області щодо неподання висновку до органу Казначейства про повернення [PERSON] помилково сплаченої суми податкового зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 1768,91 грн. Зобов`язано Головне управління ДПС у Донецькій області внести інформацію (коригування) до інтегрованої картки платника податків [PERSON] в частині скасування за ним суми боргу в розмірі 343,09 грн шляхом виключення зазначеної суми. Стягнуто з рахунків Головного управління ДПС у Донецькій області на користь [PERSON] помилково сплачену (стягнуту) суму податкового зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 1768,91 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь [PERSON] судовий збір у сумі 908 гривен та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись з судовим рішенням відповідач - ГУ ДПС в Донецькій області звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтування апеляційної скарги відповідача. Згідно реєстраційних та облікових даних з 01.01.2018 [PERSON] встановлено ознаку "особа, яка досягла пенсійного віку". Таким чином, [PERSON] звільняється від сплати єдиного внеску за себе починаючи з 01.01.2018, а заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 2112,00 грн. потребує сплати згідно чинного законодавства. За позивачем за даними ІКП обліковується борг у сумі 343,09 гривень. 23.11.2020 набрало законної сили рішення суду від 04.08.2020 у справі № 200/2022/20-а, яким визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25 січня 2019 року № Ф-73243-42У зі сплати єдиного внеску на суму 2112 грн. Оскільки судовим рішенням ГУ ДПС не зобов`язувалося вчинити певні дії, щодо скасування заборгованості по єдиному внеску та коригування інтегрованої картки платника, підстав для повернення утриманих коштів єдиного внеску з [PERSON] немає. Згідно до "Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 № 6 поверненню підлягають саме надміру та/або помилково сплачені кошти єдиного внеску, а не сплачені відповідно до нарахованих закону зобов`язань. Суд першої інстанції, стягуючи з відповідача витрати на правничу допомогу, не звернув уваги, що їх сума є завищеною та не підтверджується належними доказами. Не погодившись з судовим рішенням представник позивача звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, прийняти в цій частині постанову, якою позов задовольнити. Обґрунтування апеляційної скарги позивача. Встановлення факту безпідставності стягнення податковим органом з позивача ЄСВ є підставою не тільки для повернення позивачу цих коштів, а й стягнення пені з розрахунку 120% річних облікової ставки НБУ від суми безпідставно стягнутих з позивача коштів. Також суд першої інстанції безпідставно зменшив суму витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача. Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, підтримав доводи своєї апеляційної скарги. Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне. Фактичні обставини справи. [PERSON] . [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою, та пенсіонером, отримує пенсію з 04 квітня 2003 року, призначену згідно Закону № 2262. Позивач був зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності 01.09.2017 Бахмутською районною державною адміністрацією Донецької області, з 16.04.2021 зареєстровано припинення підприємницької діяльності позивача. З 01.09.2017 позивач був платником податків та ЄСВ, що підтверджується Витягом із ЄДРПОУ станом на 17 квітня 2023 року. 25 січня 2019 року податковим органом сформована та направлена вимога № Ф-73243-42У, відповідно до якої станом на 21 серпня 2019 року за позивачем облікована заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 2112 грн. Як свідчать судові рішення по справі № 200/2022/20-а вищезазначена заборгованість обліковується за позивачем за період січень - квітень 2018 року. Зазначена вимога передана до виконання Бахмутського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області на підставі листа податкового органу від 21.08.2019, відкрито виконавче провадження (ВП) № [NUMBER] про стягнення з позивача недоїмки у розмірі 2112 грн. та виконавчого збору виконавця у розмірі 211,20 грн. Державним виконавцем здійснені заходи щодо стягнення недоїмки із ЄСВ із пенсії позивача. Лист ГУ ДКСУ у Донецькій області від 23.06.2021 № 09.1-20-10/2487, свідчить, що 03.10.2019 платіжним дорученням № 7389 з рахунку [NUMBER] (платник ГУ ПФУ Донецькій області) на рахунок [NUMBER] (отримувач Бахмутська ОДПІ) було зараховано кошти у сумі - 515,93грн; 04.11.2019 платіжним дорученням № 8165 з рахунку [NUMBER] (платник ГУ ПФУ в Донецькій області) на рахунок [NUMBER] (отримувач Бахмутська ОДПІ) було зараховано кошти у сумі - 515,93грн; 05.12.2019 платіжним дорученням № 8710 з рахунку [NUMBER] (платник ГУ ПФУ в Донецькій області) на рахунок [NUMBER] (отримувач Бахмутська ОДПІ) було зараховано кошти у сумі - 737,05грн" "Сума 343,09 грн (надійшла 03.01.2020 згідно платіжного доручення №214 на рахунок [NUMBER] ) була відправлена 09.01.2020 меморіальним ордером №2646987 з рахунку [NUMBER] "Нез`ясовані надходження СЕП" на рахунок [NUMBER]. отримувач: ГУ ПФУ в Донецькій області." Всього з доходів позивача утримано та зараховано на рахунок Бахмутської ОДПІ кошти в сумі 1768,91 грн. Суми коштів в розмірі 343,09 грн залишилась не стягнутою недоїмкою. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року по справі № 200/2022/20-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2020 по справі № 200/2022/20-а визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25 січня 2019 року № Ф-73243-42У зі сплати єдиного внеску на суму 2112 грн. Скасовуючи вимогу про сплату боргу, суди виходили з того, що позивач є звільненим від сплати за себе єдиного внеску відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Оскільки податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 25 січня 2019 року № Ф-73243-41У скасована, тому сума єдиного внеску у розмірі 1768,91грн є помилково стягнутою з позивача. У червні 2021 року представником позивача направлено до ГУ ДПС у Донецькій області заяву від 16.06.2021 про повернення безпідставно утриманих коштів. Відповідач направив відповідь від 15.07.2021 № 20498/6/05-99-24-04-29, в якій зазначив, що позивач звільняється від сплати єдиного внеску з 01.01.2018, як особа яка досягла пенсійного віку, а заборгованість у розмірі 2112 грн підлягає сплаті. Також зазначив, що в рішенні у справі № 200/2022/20-а податковий орган не зобов`язувався на вчинення певних дій, тому підстав для повернення утриманих коштів єдиного внеску з [PERSON] не має. Станом на 01.07.2021 згідно даних інформаційної системи ДПС у [PERSON] (реєстраційний номер - 2055814511) податковий борг відсутній, заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 343,09 гривень. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що оскільки судовим рішенням скасована вимога про сплату боргу, тому формування заборгованості в ІКП та не повернення стягнутих сум єдиного соціального внеску за період, коли позивач не мав обов`язку сплачувати ЄСВ є протиправними діями. Оскільки вимога скасована, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача помилково стягнута суму податкового зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску. Оцінка суду. На підставі частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, по справі № 200/2022/20-а, спірна вимога, була визнана протиправною та скасована. При цьому рішеннями встановлено, що недоїмка позивача по сплаті ЄСВ була сформована у період з січня по квітень 2018 року, тобто в той час, коли позивач відповідно до ч.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» був звільнений від його сплати. Як наслідок, формування заборгованості в ІКП та не повернення стягнутих сум єдиного соціального внеску за період, коли позивач не мав обов`язку сплачувати ЄСВ, є протиправними діями. Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Донецькій області щодо не внесення інформації (відсутності коригування) до інтегрованої картки платника податків позивача в частині скасування за ним суми боргу в розмірі 343,09 грн та зобов`язав податковий орган внести інформацію (коригування) до інтегрованої картки платника податків [PERSON] в частині скасування за ним суми боргу в розмірі 343,09грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача помилково стягнутої суми податкового зобов`язання з ЄСП у сумі 1768,91 грн суд зазначає наступне. На підставі пункту 43.1 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Згідно пункту 43.3 статті 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені. Відповідно до пункту 43.4 статті 43 ПК України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. Як визначено пунктом 43.5 статті 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (…) На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку. Згідно пункту 43.6 статті 43 ПК України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку. Процедура зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повернення платникам, на яких згідно із Законом № 2464-VI покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску, визначені Порядком зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 № 6 (далі Порядок № 6), який діяв у спірному періоді. Зазначений Порядок діяв з 26.02.2016 до 24.12.2021. Пунктом 3 Порядку № 6 встановлено, що надміру сплачені суми єдиного внеску це суми коштів, які на певну дату зараховані на відповідний рахунок 3719 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу 2 ч. 8 ст.9 Закону); помилково сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок 3719 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника. Як свідчать матеріали справи після визнання протиправною та скасування вимоги відповідачем не були повернуті позивачу грошові кошти у розмірі 1768,91 грн. Сума 1768,91 грн були зараховані на рахунок 3719. Згідно пункту 3 Порядку № 6 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях: надміру сплачені суми єдиного внеску - суми Коштів, які на певну дату зараховані на відповідний рахунок 3719 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону) (…) помилково сплачені суми єдиного внеску - суми Коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок 3719 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника; рахунок 3719 - відповідні небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування", відкриті в органах Державної казначейської служби України. На підставі підпункту 1 пункту 5 Порядку № 6 повернення Коштів здійснюється у випадках надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719. Як визначено пунктом 6 Порядку №6 повернення Коштів здійснюється на підставі заяви Платника про таке повернення (далі - Заява). У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, Заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено Кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку (…). Відповідно до пункту 7 Порядку № 6 у разі надходження Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації. Заява залишається без задоволення у таких випадках: невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку; недостовірність викладеної у Заяві Платника інформації; подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску; наявність у Платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій. У разі відмови в задоволенні Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 Платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови. Згідно пункту 7 Порядку № 6 у разі задоволення Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, передає Заяву з відміткою про підтвердження повернення Коштів до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення обліку платежів та складання звітності. Підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання Заяви з відміткою про підтвердження повернення Коштів, на підставі даних інформаційної системи готує висновок за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку (далі - Висновок) та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Реєстр висновків) за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Висновки реєструються в журналі обліку висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку та протягом одного робочого дня від дати їх реєстрації разом з примірником Реєстру висновків передаються до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку. На підставі пункту 8 Порядку №6 на підставі Висновку та у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його реєстрації підрозділ органу доходів і зборів, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня оформлює розрахунковий документ на повернення Коштів з рахунку 3719, на який їх було сплачено, та направляє його відповідному управлінню (відділенню) Державної казначейської служби України у районі, районі у місті, місті обласного, республіканського значення (далі - управління (відділення) Казначейства). Управління (відділення) Казначейства на підставі розрахункового документа органу доходів і зборів нижчого рівня перераховує Кошти за рахунок поточних надходжень за день з відповідного рахунку 3719 на рахунок Платника, зазначений у Заяві, відкритий у банку або органі Казначейства. Як свідчать матеріали справи, представником позивача адвокатом Кандибою Т.О. 16.06.2021 подана заява до податкового органу про повернення безпідставно утриманих коштів в сумі 2112 грн з визначенням рахунку та напряму перерахування коштів. Проте, листом ГУ ДПС у Донецькій області від 15.07.2021 в поверненні коштів було відмовлено. При цьому відмова представнику позивача у поверненні коштів не мотивована жодною з підстав, встановлених п. 7 Порядку № 6, що свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції, що позивач з відповідною заявою не звертався до податкового органу. Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, вимога зі сплати недоїмки із ЄСВ визнана протиправною та скасована, тому підлягають поверненню позивачу грошові кошти, безпідставно стягнуті з позивача. Однак, після скасування акту індивідуальної дії відповідач не здійснив заходи щодо добровільного повернення грошових коштів, які належали позивачу на праві власності, відповідно до Порядку № 6. Така бездіяльність податкового органу є протиправною, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Донецькій області щодо неподання висновку до органу Казначейства про повернення [PERSON] помилково сплаченої суми податкового зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 1768,91 грн, та, з врахуванням ефективного захисту порушених прав позивача, - стягнув з рахунків відповідача помилково сплачену (стягнуту) суму податкового зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску в зазначеній сумі. Щодо стягнення пені, виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України суд зазначає наступне. Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 26 Закону № 2464 суми коштів, безпідставно стягнені податковими органами з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню з рахунків податкового органу в триденний строк з дня прийняття рішення податковими органами або судом про безпідставність їх стягнення з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України. Як свідчать матеріали справи з рахунків позивача податковим органом безпідставно стягненні: 03.10.2019 платіжним дорученням № 7389 кошти у сумі - 515,93грн; 04.11.2019 платіжним дорученням № 8165 кошти у сумі - 515,93грн; 05.12.2019 платіжним дорученням № 8710 кошти у сумі - 737,05грн. Отже, пеня повинна бути розрахована з 03.10.2019, з 04.11.2019, з 05.12.2019 відповідно з кожної суми. Оскільки за приписами п. 43.3 ст. 43 ПК України повернення сум грошового зобов`язання пов`язується з поданням заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені, представник позивач подав таку заяву 16.06.2021, тобто протягом строку 1095 днів з дня виникнення помилково (надміру) стягнутої суми (03.10.2019, 04.11.2019, 05.12.2019), тому відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити на користь позивача пеню за безпідставно стягнуту суму податкового зобов`язання зі сплати ЄСВ в розмірі 1768,91 грн із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки НБУ від безпідставно стягнутих сум ЄСВ з дня стягнення кожної суми, що увійшла до загального розміру 1768,91 грн, до дня фактичного повернення цих коштів позивачу. На підставі викладеного апеляційна скарга представник позивача в частині стягнення на користь позивача пені підлягає задоволенню. Щодо витрат на правову допомогу. Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, за результатами розгляду справи, документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 15.03.2019 по справі № 826/7778/17. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір № 11 про надання правової допомоги від 27 жовтня 2020 року. Предметом зазначеного договору є надання Клієнту (позивачу) правничої допомоги у вигляді усних та письмових консультацій і роз`яснень, складання процесуальних документів, запитів, представництва інтересів Клієнта у суді. Відповідно до п. 3.2 Договору гонорар складається з сум, що сплачуються Клієнтом Адвокату та суми, яка сплачується при остаточному виконанні Договору. Гонорар узгоджується Сторонами та зазначається у додатковій угоді до цього Договору. 07 квітня 2021 року між позивачем та адвокатом була укладена Додаткова угода № 2 до Договору № 11 про надання правничої допомоги від 27.10.2020 відповідно до якої Сторони дійшли взаємної згоди змінити п.1.1. Договору, виклавши його у наступній новій редакції: " 1.1. Предметом цього Договору є надання Клієнту правничої допомоги у вигляді усних та письмових консультацій і роз`яснень, складання процесуальних документів, запитів, представництва інтересів Клієнта у Донецькому окружному адміністративному суді з приводу визнання неправомірною бездіяльності податкового органу щодо неповернення Клієнту безпідставно стягнутих коштів на підставі податкової вимоги від 25 січня 2019 року № Ф-73243-41У." Сторони дійшли взаємної згоди доповнити Договір наступним: "За послуги, отримані за цим Договором, пов`язані із визнанням неправомірною бездіяльності податкового органу щодо неповернення Клієнту безпідставно стягнутих коштів на підставі податкової вимоги від 25 січня 2019 року № Ф-73243-41У, Клієнт сплачує Адвокату: за кожний складений та направлений адвокатський запит, скаргу, заяву - 250,00 (двісті п`ятдесят) гривень; за складання позовної заяви - 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень; за супровід розгляду справи у суді першої інстанції, що полягає у відстеженні процесу розгляду справи, складанні та подання заяв, клопотань, тощо - 1000,00 (одна тисяча) гривень; за складання апеляційної скарги чи відзиву на апеляційну скаргу на рішення суду, ухвалене за результатом розгляду адміністративного позову - 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень. Обов`язкові платежі до держбюджету та третіх осіб, пов`язані із розглядом судової справи, що є предметом цього Договору, оплачуються Клієнтом самостійно з подальшим наданням Адвокату оригіналів квитанцій на підтвердження сплати обов`язкових платежів або відшкодовуються Адвокату, у разі їх сплати останнім. Всі транспортні, поштові та інші витрати Адвоката, пов`язані із належним виконанням своїх обов`язків за Договором, оплачуються Клієнтом додатково щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця за минулий місяць на підставі інформації про понесені витрати, отриманої від Адвоката". Представником позивача наданий розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу від 17 листопада 2021 року, відповідно до якого у травні-листопаді 2021 року Адвокатом надані Клієнту послуги зі: - складання адвокатського запиту № 89 від 12.05.2021 до Бахмутського міськрайонного ВДВС з метою отримання документів, що підтверджують факт утримання з Клієнта та факт перерахування ГУ ДПС у Донецькій області грошових коштів в рамках ВП № [NUMBER] в сумі 2112,00грн - на суму 250,00грн; - складання скарги на бездіяльність державного виконавця Бахмутського міськрайонного ВДВС № 91 від 31.05.2021 за ненадання документів, що витребовувалися адвокатським запитом № 89 від 12.05.2021 - на суму 250,00грн; - складання адвокатського запиту № 97 від 16.06.2021 до ГУ ПФУ в Донецькій області з метою отримання документів, що підтверджують факт утримання з Клієнта та факт перерахування ГУ ДПС у Донецькій області грошових коштів в рамках ВП № [NUMBER] в сумі 2112,00грн - на суму 250,00 грн; - складання Заяви б/н від 16.06.2021 до ГУ ДПС у Донецькій області, ДПС України, ГУ ДКСУ у Донецькій області про повернення Клієнту безпідставно утриманих на підставі податкової вимоги від 25 січня 2019 року № Ф-73243-41У коштів - 250,00 грн; - складання позовної заяви про визнання бездіяльності ГУ ДПС у Донецькій області неправомірною щодо неповернення Клієнту безпідставно стягнутих коштів на підставі податкової вимоги від 25 січня 2019 року № Ф-73243-41У - 2500,00 грн; - супроводу розгляду справи у суді, що полягає у відстеженні процесу розгляду справи, складанні та подання заяв, клопотань, тощо - 1000,00 грн. 17 листопада 2021 року позивач та адвокат підписали Акт приймання-передачі вищезазначених наданих послуг у травні-листопаді 2021 за Договором № 11 від 27 жовтня 2020 про надання правничої допомоги, всього на суму 3500,00 гривень. Сторони домовилися про надання Адвокатом Клієнту у майбутньому послуги з супроводу розгляду адміністративної справи за позовом Клієнта до ГУ ДПС у Донецькій області, ГУ ДКСУ у Донецькій області з приводу визнання бездіяльності протиправної та зобов`язання вчинити певні дії, у Донецькому окружному адміністративному суді, що полягає у відстеженні процесу розгляду справи, складанні та подання заяв, клопотань, тощо, вартістю 1000,00 грн. Представником позивача надана довідка, відповідно до якої адвокат отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 4500,00 в рахунок оплати її послуг за Договором № 11 від 27.10.2021. Оскільки предмет спору в цій справі не є складним, справа не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, тому суд першої інстанції з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат і критерію розумності їх розміру, дійшов правильного висновку, що заявлений позивачем до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та непропорційним до предмета спору, а тому, з урахуванням часткового задоволення позову, обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. Тому в частині стягнення витрат на правову допомогу апеляційні скарги задоволенню не підлягають. Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Відповідно до частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права. Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги представника позивача, скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача пені, з прийняттям в цій частині постанови про визначення податковому органу обов`язку нарахувати та виплатити на користь позивача пеню за безпідставно стягнуту суму податкового зобов`язання зі сплати ЄСВ в розмірі 1768,91. В іншій частині рішення суду є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції в іншій частині, тому задоволенню не підлягають.

Результат розгляду: partial