Рішення адміністративного суду від 2022-05-16 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ № 558017 про накладення адміністративного стягнення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити; визнати протиправними дії відповідача Інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону 1 полку УПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Устимовича Д.А.щодо складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу позивача від 12.01.2022; стягнути з інспектора Устимовича Д.А. майнову шкоду в розмірі 2 600,00 грн та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн; стягнути з відповідача Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)майнову шкоду в розмірі 3 620,00 грн та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 12 січня 2022 року близько 19:00 він повернувся до місця, де раніше припарковав свій автомобіль, проте не виявив його на місці. Прибувши 13 січня 2022 року до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, позивач дізнався, що його автомобіль було евакуйовано за порушення ч. 6 ст. 122 КУпАП та отримав постанову серії БАБ № 558017 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі. Для отримання назад автомобіля позивачу довелося витратити свій час та кошти. Зокрема, лише на повернення тимчасово затриманого транспортного засобу зі штрафмайданчика водієві довелося оплатити витрати з транспортування та зберігання автомобіля в розмірі 2 228,00 грн. З даною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки у ній не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, з доказами по справі позивача не ознайомлювали. Суть адміністративного порушення вказана - здійснив стоянку транспортного засобу на місцях призначених для осіб з інвалідністю в зоні дії знаку 5.39 з додатковою таб. 7.17, хоча відповідно до Правил дорожнього руху, знак 5.39 це знак «Діагональний пішохідний перехід», застосовується лише на регульованих перехрестях (на яких сигнал світлофора не переводять у режим жовтого миготіння), де дозволено перехід по діагоналі. Позивач [PERSON] повідомляє, що він є власником та належним користувачем транспортного засобу «ACURA», д.н.з. [NUMBER] . Вказаний автомобіль дійсно був припаркований на місцях в зоні дії знаків 5.43 «Зона стоянки» та 7.17 «Особи з інвалідністю». Це було зроблено для того, щоб скористатися правом на безоплатне користування майданчиком для платного паркування. Позивач є учасником бойових дій. Правом безкоштовного паркування користуються ветерани Великої Вітчизняної війни та інших локальних воєн. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Позивач звертає увагу суду на пункт 17.11.3 Правил благоустрою міста Києва, відповідно до якого оператор на майданчиках платного паркування автотранспортних засобів та автостоянках повинен забезпечити резервування, спеціальних місць паркування в обсязі 10 відсотків від загальної кількості, але не менше одного місця для паркування автомобілів та інших автотранспортних засобів, які перевозять інвалідів, з їх позначенням відповідними розмітками або іншими інформаційними покажчиками. При облаштуванні спеціальних місць (у разі можливості) передбачати їх резервування на відстані не більш як 50 метрів перед входом до будівлі, а біля житлових будинків - не більш як за 100 метрів. На зарезервованих спеціальна місцях паркування пільгами користуються особи, визначені в ч. 3 п. 17.11.1 цих Правил. З огляду на викладене ветерани Великої Вітчизняної війни та інших локальних воєн користуються правом безоплатного паркування виключно шляхом розміщення транспортного засобу на зарезервованих спеціальних місцях паркування. Тому позивач здійснив паркування саме за цими вказівками. Для того, щоб автомобіль позивача було ідентифіковано таким, яким користується учасник бойових дій, він розмістив під лобовим склом ксерокопію свого посвідчення учасника бойових дій із зазначенням номеру свого мобільного телефону, на той випадок, якщо в когось виникнуть питання на цей рахунок. Проте автомобіль позивача, не зважаючи на вказане, було протиправно евакуйовано. Для отримання назад автомобіля позивачу довелося понести матеріальні та моральні втрати, які він вважає справедливим компенсувати за рахунок відповідачів. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2022 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику осіб. Зокрема суд ухвалив, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 162 КАС України. 25 квітня 2022 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому представник останнього у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі, оскільки оспорювана постанова серії БАБ № 558017 від 13.01.2022, на його думку, є правомірною та такою, що винесена з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вбачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вбачає необхідним у задоволенні позову відмовити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Інспектор 1 взводу 1 роти 1 батальйону 1 полку УПП в м. Києві ДПП старший лейтенант поліції Устимович Д.А. 12 січня 2022 року у м. Києві по вул. Антоновича, 100 виніс Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу «ACURA», д.н.з. [NUMBER] , шляхом доставлення на спеціальний майданчик у зв`язку з порушенням ч. 6 ст. 122 КУпАП (стоянка на місцях для інвалідів). 13 січня 2022 року Інспектор ВАП молодший лейтенант поліції Науменко С.В. винесла постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАБ № 558017, згідно якої позивач порушив вимоги ПДР, а саме керуючи автомобілем марки «ACURA», д.н.з. [NUMBER] , 12.01.2022 в м. Києві по вул. Антоновича, 100 здійснив стоянку т/з на місцях, призначених для осіб з інвалідністю в зоні дії знаку 5.39 з додатковою табличкою 7.17 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 6 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію т/з серії [NUMBER] , позивач [PERSON] є власником автомобіля «ACURA», д.н.з. [NUMBER] . Також з посвідчення серії [NUMBER] судом вбачається, що [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. З пояснень позивача слідує, що він 12.01.2022 залишив свій автомобіль «ACURA», д.н.з. [NUMBER] , в зоні дії знаків 5.43 «Зона стоянки» та 7.17 «Особи з інвалідністю». Це було зроблено для того, щоб скористатися правом на безоплатне користування майданчиком для платного паркування, оскільки він є учасником бойових дій. Відповідно до ч. 6 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно ч. 3 п. 17.11.1 Рішення Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051 «Про Правила благоустрою міста Києва» правом безкоштовного паркування користуються ветерани Великої Вітчизняної війни та інших локальних воєн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Згідно п. 17.11.3 Правил благоустрою міста Києва, відповідно до якого оператор на майданчиках платного паркування автотранспортних засобів та автостоянках повинен забезпечити резервування, спеціальних місць паркування в обсязі 10 відсотків від загальної кількості, але не менше одного місця для паркування автомобілів та інших автотранспортних засобів, які перевозять інвалідів, з їх позначенням відповідними розмітками або іншими інформаційними покажчиками. При облаштуванні спеціальних місць (у разі можливості) передбачати їх резервування на відстані не більш як 50 метрів перед входом до будівлі, а біля житлових будинків - не більш як за 100 метрів. На зарезервованих спеціальна місцях паркування пільгами користуються особи, визначені в ч. 3 п. 17.11.1 цих Правил. У розділі 33.7 ПДР України вказано, що табличка 7.17 «Особи з інвалідністю» застосовується із знаками 5.42.1 «Місце для стоянки», 5.42.2 «Місце для стоянки» і 5.43 «Зона стоянки» для позначення місця (або спеціально відведеної частини майданчика) для стоянки транспортних засобів, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил. На вимогу вищевказаних норм законодавства позивачем не надано суду доказів того, що на його автомобілі установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю». Натомість, проаналізувавши вищевказане законодавство, судом встановлено, що паркувальні місця для людей з інвалідністю не є зарезервованими спеціальними місцями паркування для осіб, що користуються пільгами і визначені в ч. 3 п. 17.11.1 Правил благоустрою міста Києва, тобто учасниками бойових дій, а тому зупинка свого автомобіля позивачем на місці для людей з інвалідністю є порушенням Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 122 КУпАП. Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Оцінюючи в сукупності всі зібрані по справі докази, дані, викладені в оскаржуваній постанові, суд критично ставиться до пояснень позивача щодо відсутності в його діях порушень ПДР України. Зокрема суд вважає, що такі пояснення дані позивачем з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки його пояснення у позовній заяві не підтверджені у судовому засіданні жодним належним та допустимим доказом, а спростовуються нормами чинного законодавства. Про обґрунтованість притягнення позивача до відповідальності за ч. 6 ст. 122 КУпАП також вказує те, що матеріали справи не містять будь-які дані, які б спростовували доводи, викладені в оскаржуваній постанові. При розгляді справи та винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідачем були належним чином оцінені всі зібрані по справі докази, дотримані вимоги ст. 251, 254, 256, 280 КУпАП, правильно визначено статтю, якою нормою закону передбачено відповідальність за вчинення такого правопорушення та застосовано стягнення в межах санкції ч. 6 ст. 122 КУпАП. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied