Рішення адміністративного суду від 2023-06-21 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі ГУ НП у Вінницькій області), в якому просив: -визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП у Вінницькій області від 19.04.2022 за №395 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області"; -визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП у Вінницькій області від 25.04.2022 за №54 о/с про звільнення [PERSON] із займаної посади на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію"; -поновити [PERSON] \~на посаді слідчого відділення ВП №3 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області з 26.04.2022; -стягнути з ГУ НП у Вінницькій області \~на користь [PERSON] \~середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити. В свою чергу, представник відповідача заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] проходив службу в поліції, з 18.08.2021 року по 25.04.2022 року працював на посаді слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. 12.04.2022 \~листом начальника ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, майором поліції І. Чебаном в порядку інформування та проведення службового розслідування повідомлено начальника ГУНП у Вінницькій області полковника поліції І.Іщенка про те, що в період з 06.04.2022 по теперішній час (тобто 12.04.2022) відсутній на службі лейтенант поліції [PERSON] слідчий слідчого відділення відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області. Підтверджуючих документів про законну відсутність на роботі останній не надав, окрім фотокопії витягу про направлення на стаціонарне лікування. До листа долучено Акти про відсутність на службі позивача з 06.04.2022. Наказом ГУНП у Вінницькій області від 15.04.2022 № 444 \~призначене службове розслідування за фактом відсутності позивача на службі, а також утворено дисциплінарну комісію з проведення вказаного службового розслідування у складі: голови комісії - начальника УГІ ГУНП у Вінницькій області, підполковника поліції В.Іванця, членів комісії - старшого інспектора ВСР УГІ ГУНП у Вінницькій області, майора поліції В. Косовського, старшого інспектора ВСР УГІ ГУНП у Вінницькій області, майора поліції О. Марценюка, старшого інспектора УГІ ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції О. Костюка, інспектора УГІ ГУНП у Вінницькій області, майора поліції М. Білоуса. Висновком службового розслідування від 18.04.2022 за фактом відсутності на робочому місці без поважних причин слідчого слідчого відділення ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції О. Ратушняка встановлено, що за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушені вимог частини 1, пунктів 1, 2, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію та абзацу 1, 12 пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, а також за порушення вимог трудового законодавства працівника Національної поліції України, що виразились у невиході на службу з 06.04.2022 по 09.04.2022 без поважних причин, підлягає застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції. Наказом ГУНП у Вінницькій області № 395 від 19.04.2022 [PERSON] притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби в поліції за порушення службової дисципліни, вимог частини 1, пунктів 1, 2, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію та абзацу 1, 12 пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, а також за порушення вимог трудового законодавства працівника Національної поліції України, що виразились у невиході на службу з 06.04.2022 по 09.04.2022 без поважних причин. Наказом начальника ГУНП у Вінницькій області від 25.04.2022 № 54 о/с позивача \~звільнено із займаної посади на підставі п.6 ч.1 ст.77 ЗУ Про Національну поліцію у зв`язку із реалізацією вищевказаного дисциплінарного стягнення. Не погоджується із наказами від 19.04.2022 та від 25.04.2022, позивач звернувся до суду з позовом. Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення. Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02.07.2015 року №580-VIII Про Національну поліцію (далі Закон №580-VIII). Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч.1 ст.8 Закону №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Положеннями ч.1 ст.59 Закону №580-VIII передбачено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. У п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII закріплено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Водночас, на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15.03.2018р. №2337-VII (далі Дисциплінарний статут). За визначенням, наведеним у ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна-дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу. Ст.11 Дисциплінарного статуту врегульовано, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом. Статтею 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. Не дотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з посади. Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. Наведені правові норми дають підстави для висновку, що питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення. Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування передбачена Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 р. №893 (далі - Порядок №893). Пунктом 1-3 розділу V Порядку №893 встановлено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. За приписами пункту 4 розділу V Порядку №893, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку. На підставі пункту першого Розділу VІ Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Верховний Суд у своїй практиці (постановах: від 02.12.2020 у справі № 420/5368/18, від 30.07.2020 у справі № 802/1767/17-а та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19) у справах щодо притягнення працівників органів поліції до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення неодноразово зазначав, що питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення. Отже, в аспекті спірних правовідносин необхідно зазначити, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях. Вказане узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20 та від 21.07.2022 у справі № 160/11795/20. Визначаючись щодо правильності та обґрунтованості оскаржуваних наказів, колегія суддів виходить із наступного. Адміністративний суд в силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У свою чергу, суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями й документами. З матеріалів справи, а саме-з наказу начальника ГУ НП у Вінницькій області І.Іщенка "Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії" від 15.04.2022 №44 з`ясовано, що підставою проведення службового розслідування слугувало те, що з слідчого відділення №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшли матеріли, в яких повідомлено, що з 06.04.2022 по 09.04.2022, відсутній на службі слідчий О.Ратушняк. Із наявного у справі висновку службового розслідування від 18.04.2022 за фактом відсутності на робочому місці без поважних причин слідчого слідчого відділення ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції О. Ратушняка, \~вбачається, що відсутність позивача на службі підтверджується актами фіксації невиходу на роботу, складеними комісією з числа заступника начальника ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - начальника СВ капітана поліції М. Порошка, старшого інспектора з кадрового забезпечення ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області майора поліції О. Главацького та старшого інспектора сектору моніторингу ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції В. Євчена. Про відсутність на робочому місці лейтенанта поліції О. Ратушняка капітан поліції М. Порошок доповів рапортом начальнику ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області майору поліції І. Чебану, у якому вказав, що [PERSON] не повідомив будь-яких об`єктивних відомостей, які б дозволили йому не з`являтися на службу. Крім того, начальник сектору моніторингу ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області майор поліції Ф. Гриценко доповів рапортом майору поліції І. Чебану про те, що 06.04.2022 лейтенант поліції [PERSON] повинен був заступити в добовий наряд по охоронні адміністративної будівлі, однак на службу не прибув. В телефонному режимі лейтенант поліції [PERSON] повідомив, що в нього виникла необхідність зробити рентгенівський знімок руки. Цього ж дня, майор поліції Ф. Гриценко надіслав лейтенанту поліції О. Ратушняку повідомлення (в месенджер Вацаб) з інформацією про те, що 07.04.2022 він заступає в наряд по охороні адмінбудівлі та о 07:30 йому необхідно прибути на інструктаж. У відповідь лейтенант поліції О. Ратушняк написав, що 07.04.2022 він йде до сімейного лікаря, оскільки йому необхідне хірургічне втручання. 07.04.2022, 08.04.2022 та 09.04.2022 лейтенант поліції [PERSON] на службу також не прибув, підтвердженням є акти фіксації невиходу на службу, складені комісією з числа капітана поліції М. Порошка, майора поліції Ф. Гриценка та майора поліції О. Главацького. Аналогічно про відсутність на робочому місці лейтенанта поліції О. Ратушняка капітан поліції М. Порошок доповідав рапортом майору поліції І. Чебану. Окрім того, з матеріалів, які надійшли з ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області вбачається, що за підписом майора поліції [PERSON] на адресу директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Вінниця» скеровано запит щодо надання інформації про підтвердження або спростування перебування на лікуванні лейтенанта поліції [PERSON] в період з 06.04.2022. При цьому, на адресу начальника УФЗБО ГУНП у Вінницькій області Т. Комар скеровано запит щодо надання інформації з порталу електронних послуг Пенсійного фонду України про перебування лейтенанта поліції [PERSON] на лікуванні (лікарняному) в період з 06.04.2022. З отриманого листа встановлено, що лейтенант поліції [PERSON] з 06.04.2022 по 10.04.2022 на лікарняному не перебував. Разом з тим, поліцейський перебував на лікарняному з 11 квітня 2022 року (лист непрацездатності від 11.04.2022 №4179524-2008027797-1). В рамках службового розслідування \~були опитані \~майор поліції [PERSON] , майор поліції [PERSON] , майор поліції [PERSON] , старший лейтенант поліції [PERSON] , капітан поліції [PERSON] , які склали акти про відсутність [PERSON] на роботі в період з 06.04.2022 по 09.04.2022. З приводу допущеного порушення службової дисципліни старший лейтенант поліції [PERSON] пояснив, \~що йому відомо про те, що Указом Президента України (від 24.02.2022 № 64/2022) оголошено воєнний стан та всі поліцейські переведенні на посилений варіант несення служби. З графіком несення служби лейтенант поліції [PERSON] ознайомлений. З його слів з початку введення воєнного стану він заступав на добові чергування по охороні адмінбудівлі (після добового чергування мав одну добу відпочинку). Також вказав, що були випадки, коли він розвантажував гуманітарну допомогу, як наприклад 01.04.2022, після чого у нього почала боліти ліва рука. 06.04.2022 через сильний біль в руці не зміг прибути до ВП №3 ВРУП, про що проінформував майора поліції [PERSON] . Цього ж дня [PERSON] звертався до в МЛК ШМД м.Вінниця, де робив рентгенівський знімок. В телефонному режимі \~ [PERSON] побажав одужання. 07.04.22 він звернувся до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5», де отримав направлення на госпіталізацію. Наступного дня \~прибув до ВОКЛ ім. М.І. Пирогова для госпіталізації, однак через перевантаженість стаціонарних відділень лікарні пацієнтами, його не було госпіталізовано. Згідно висновків матеріалів службового розслідування \~з 06 квітня 2022 року по 09 квітня 2022 року лейтенант поліції [PERSON] був відсутній на службі без поважних причин, чим допустив порушення вимог частини 1, пунктів 1, 2, 4, 5, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 1, 12 пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом МВС України від 10.12.2015 №1560 та наказу НПУ від 08.04.2022 № 242 «Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану». Із службового розслідування слідує, що комісією враховано тяжкість дисциплінарного проступку, обставини, за яких його вчинено, попередню поведінку [PERSON] , ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, тощо. Службовим розслідуванням обставин, які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність позивача, не установлено. При цьому, комісія дійшла висновку про необхідність застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби в поліції. З такими висновкам погодився і суд першої інстанції під час розгляду даної справи. В свою чергу, в обгрунтуванні апеляційної скарги позивач вказав, що не оспорює факту відсутності на роботі у такі дні як 06-08 квітня 2022 року, а також 09-10 квітня 2022 року, які були вихідними, проте прогулами за результатами службового розслідування визначено період з 06 по 09 квітня (з врахуванням вихідного дня). Просив звернути увагу, що \~06 квітня 2022 року до 08 год.00 хв., тобто до початку виконання ним роботи з охорони адмінбудівлі, \~повідомив старшого інспектора з кадрового забезпечення майора поліції [PERSON] про нестерпний біль у руці та необхідність звернення до лікарні. Також повідомляв інших осіб керівного складу відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції, що підтверджено їхніми ж поясненнями в межах службового розслідування. Так, старший інспектор [PERSON] в письмових поясненнях вказав, що позивач близько 07.00 год. 06.04.2022 року зателефонував йому та повідомив, що в нього болить рука і він буде звертатися до лікаря; старший інспектор з кадрового забезпечення ВП №3 [PERSON] у письмових поясненнях зазначив, що 07.04.2022 [PERSON] повідомив його, що перебуває на лікарняному у зв`язку з направленням його на стаціонарне лікування для хірургічного втручання та надіслав через месенджер фотознімок направлення, виданого лікарем [PERSON] від 07.04.2022; \~начальник слідчого відділення [PERSON] у своїх поясненнях під час службового розслідування зазначив, що 06 квітня під час інструктажу наряду по охороні адмінбудівлі ВП № З ВРУП по плану "Фортеця" 08.00 год. старший даного наряду [PERSON] повідомив, що йому телефонував слідчий відділення ВП №3 ВРУП лейтенант поліції [PERSON] та повідомив, що в нього розболілась рука і він звертатиметься до лікаря. А отже, усі три особи, які складали та підписували акти про відсутність позивача були обізнані з обставиною щодо різкого погіршення стану здоров`я останнього, їм також були надані копії направлення на рентген від 06.04.2022, направлення лікаря [PERSON] на госпіталізацію від 07.04.2022. Також зазначив, що відповідно до витягу з графіку чергувань, наданого за підписом начальника відділу поліції №3 за березень та квітень 2022 року, позивач заступав на охорону адмінбудівлі та був відсутyій 06.04.2022 з 08.00 год., 07.04.2022 з 08.00 год., 08.04.2022 з 08.00 год. Тобто, 09 квітня 2022 року \~не мав заступати на чергування, а тому відсутність його в адмінбудівлі 09 квітня 2022 року не може вважатися прогулом взагалі. При цьому, вважає безпідставним посиланням суду першої інстанції на встановлений шестиденний робочий тиждень, який встановлено на підставі наказу Національної поліції України від 08.04.2022 року №242, яким керівникам територіальних органів Національної поліції наказано встановити для працівників шестиденний робочий тиждень та відмінити вихідний день - суботу і святкові дні, оскільки \~даний наказ було доведено до особового складу відділів поліції протягом наступного тижня і будь-яких доказів стосовно того, що позивач був ознайомлений з вищевказаним наказом уже 08 квітня 2022 року матеріали справи не містять. Просив звернути увагу, що у матеріалах справи є копія рентгензнімку від 06.04.2022, який свідчить про відвідування ним лікарні саме 06 квітня 2022 року, а також пояснення свідків-лікарів, до яких він звертався. Надаючи правову оцінку доводам позивача в цій частині, колегія суддів виходить із наступного. Відповідно до наявних у матеріалах справи копій графіків чергувань, [PERSON] \~з 06.04.2022 \~по 08.06.2022 задіяний до охорони адмін.будівлі у відділі поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області. Докази на підтвердження того, що останній залучався до чергування 09.06.2022, \~відсутні. Як вбачається із відповіді на запит начальника УП ГУНП у Вінницькій області В.Іванця, наданої начальником управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП у Вінницькій області від 15.04.2022, у період часу з 06.04.2022 по 10.04.2022 [PERSON] на лікарняному не перебував. Поряд з цим, у справі міститься копія направлення на обстеження від 06.04.2022, виданого [PERSON] лікарняною установою та рентгензнімку від 06.04.2022. Також, у відповідь на адвокатський запит, адміністрацією КНП "Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної Ради" листом від 07.02.2023 повідомлено, що [PERSON] звертався до лікаря [PERSON] на консультацію. За наслідками огляду встановлено наступний діагноз: консолідований перелом обох кісток лівого передпліччя. Стан остеометалосинтеза. Тендовагініт сухожилки розгиначів лівого передпліччя. Крім того, судом першої інстанції допитано свідків, із пояснень яких встановлено наступне: Так, свідок \~ [PERSON] повідомила, що вона є сімейним лікарем позивача [PERSON] . 07.04.2022 [PERSON] звернувся до останньої зі скаргами щодо болі в лівій руці в напрямку порушення функції. З метою визначення точного діагнозу, остання направила [PERSON] на стаціонарне лікування госпіталізацію в травматологічне відділення, оскільки у позивача вже була наявна травма лівого передпліччя з двома переломами. \~11.04.2022 позивач повторно прибув на прийом до сімейного лікаря, повідомивши про те, що 07.04.2022 його не було госпіталізовано, втім всі больові симптоми присутні. Тому 11.04.2022 \~сформований \~електронний медичний висновок про тимчасову непрацездатність. Також, судом першої інстанції допитано в якості свідка [PERSON] , який працює начальником слідчого відділення поліції ВП №3 ВРУП ГУ НП у Вінницькій області, та є безпосереднім керівником [PERSON] , який вказав, що \~06.04.2022 останній \~на робоче місце не з`явився, як і в наступні дні, в той час, як інші працівники 24/7 перебували на роботі, з огляду на запровадження воєнного стану. З метою з`ясування причин неприбуття на роботу він зателефонував до [PERSON] , на що останній повідомив про погіршення стану здоров`я. \~07.04.2022 позивач повідомив, що перебуває на лікарняному та пообіцяв скинути лікарняний. Однак, замість лікарняного засобами зв`язку (телефоном) через відповідний додаток переслав направлення на госпіталізацію. За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що наявними зазначеними доказами підтверджується звернення позивача в період з 06.04.2022 по 08.04.2022 до лікарняних установ з приводу погіршення здоров`я, і хоча останній недобросовісно скористався своїм правом на захист здоров`я та не вжив належних заходів щодо своєчасного оформлення листка непрацездатності, а також надання безпосередньому керівнику документів, що підтверджують його непрацездатність, беззаперечні підстави для висновку, що останній був відсутній на роботі без поважних причин весь період часу з 06.04.2022 по 08.04.2022, відсутні. Слід також зазначити, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач своєчасно був ознайомлений з наказом Національної поліції від 09.04.2022 №242 про встановлення шестиденного робочого тижня для працівників поліції. Окрім іншого, колегія суддів звертає увагу, що за змістом частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч. 3 ст.19 Дисциплінарного статуту). Таким чином, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. При цьому колегія суддів зауважує, що звільнення з органів Національної поліції як вид стягнення є крайнім та найсуворішим заходом дисциплінарного впливу і повинно застосовуватись у виняткових випадках та за вчинення особливих дисциплінарних проступків. Натомість, у взаємозв`язку з вищенаведеними нормами та обставинами справи, у тому числі зважаючи на різноманітність видів дисциплінарного стягнення, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач належним чином не встановив, чи дійсно позивачем порушено службову дисципліну, \~а також не врахував: ступінь його тяжкості; наявність/відсутність шкоди; обставини, за яких сталася подія; обставини, які пом`якшують відповідальність; застосувавши при цьому до позивача крайню міру дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, що на переконання колегії судів є необґрунтованим та непропорційним. Крім того, колегія суддів враховує положення статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, якою встановлено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, зокрема, відповідно до частини другої зазначеної статті Статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції. Відтак враховуючи що на момент проведення службового розслідування у позивача не було діючих дисциплінарних стягнень, обраний вид дисциплінарного стягнення у виді звільнення є передчасним, непропорційним, та таким, що обраний з порушенням положень статті 29 Статуту. Такий правовий висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 17.04.2023 у справі № 560/8721/22. Зважаючи на те, що відповідачем під час службового розслідування та розгляду справи у судовому порядку не доведено, що позивачем порушено службову дисципліну, що виразилось у відсутності без поважних причин на робочому місці в період з 06.04.2022 по 09.04.2022, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваних наказів відповідача та поновлення [PERSON] на посаді. За висновками Верховного Суду, викладеними зокрема у постановах від 28.02.2018 у справі \~№ 817/280/16, від 28.02.2019 у справі № 817/860/16 та від 03.10.2019 у справі № 826/10460/16, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено або на рівнозначній посаді. Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Оскільки за наслідками судового розгляду судом прийнято рішення про поновлення позивача на посаді, також на користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (далі - Постанова №988). Пунктом 2 Постанови №988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260). Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення. Пунктом 9 розділу І цього ж Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. Зі змісту Порядку №260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин \~вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби. У свою чергу п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення календарних днів для обрахунку грошового забезпечення. Враховуючи дату звільнення позивача зі служби та прийняття судом рішення про поновлення на посаді, кількість днів вимушеного прогулу складає 422 дні. Розмір грошового забезпечення за \~лютий-березень 2022 року склав 27186,39 грн. таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 460,79 грн., з розрахунку 59 календарних днів. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача складає 194453,39 \~грн.(422 дні х 460,79 грн.). При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 4 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати \~(компенсація \~за невикористану відпустку, \~\~матеріальна \~\~допомога, \~\~допомога \~працівникам, \~які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо). Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції \~та \~дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення. У силу п.2 ч.1 ст.315\~КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст.317 \~КАС України\~підставами для скасування судового рішення суду першої \~інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти \~нову постанову про \~задоволення позову.

Результат розгляду: granted