Рішення адміністративного суду від 2023-05-16 00:00:00+03

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон», звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просить: скасувати вимогу ГУ ДПС у Сумській області від 19.01.2022 №Ю- 383 1 8280709 про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску в розмірі 5792,04 грн. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року по справі № 480/3581/22 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування вимоги - задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Сумській області від 19.01.2022 №Ю-38318280709 про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску в розмірі 5792,04 грн. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (вул. Рябошапка, 25,м. Конотоп, Сумська область,41615, РНОКПП 12602750) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, буд. 13,м. Суми,Сумська область,40009, код ЄДРПОУ 43995469) суму судового збору в розмірі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.). 15.12.2022 до Сумського окружного адміністративного суду представником позивача подано заяву, в якій з посиланням на ст.ст. 132, 135, 139 КАС України просив стягнути на користь ТОВ "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області витрати, що пов`язані із прибуттям до суду на загальну суму 3764,64 грн, з яких : добові представників в судових засіданнях 30.11.2022, 12.12.2022 - 1600 грн (4 засідання Х 300 грн); витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту - 2164,64 грн відповідно до доданого до заяви розрахунку. Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 по справі № 480/3581/22 у задоволенні заяви представника Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" про стягнення витрат, що пов`язані із прибуттям до суду по справі № 480/3581/22 - відмовлено. За наслідками апеляційного перегляду рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року по справі № 480/3581/22 постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2023 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області на зазначене рішення залишено без задоволення, а рішення - без змін. Позивач, не погодившись із вказаним додатковим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 по справі № 480/3581/22 та ухвалити нове, яким задовольнити заяву представника ТОВ "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" про стягнення витрат, що пов`язані із прибуттям до суду. Апеляційна скарга вмотивована незгодою з висновком суду першої інстанції щодо відсутності доказів на підтвердження понесених витрат. Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не надано. Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Протокольною ухвалою суду 08.05.2023 колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено, що в судовому засіданні 12.12.2022 представником позивача було заявлено, що докази про розмір понесених позивачем судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Позивачем 15.12.2022 направлено до суду заяву про стягнення судових витрат, в якій позивач просить стягнути на користь Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області витрати, що пов`язані із прибуттям до суду в розмірі 3764,64 грн. В свою чергу представником відповідача подано заперечення, в якому останній просив у задоволенні заяви про стягнення витрат пов`язаних з прибуттям до суду відмовити. Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача про стягнення судових витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, суд першої інстанції, посилаючись на приписи ст. 135 зазначив, що добові на відрядження працівникам позивача, в силу приписів КАС України, не відносяться до витрат, що пов`язані із прибуттям до суду, відтак не підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що видаткова накладна № РН-001055 від 20.10.2022, згідно якої ДП "Авіакон" отримано від ТОВ ВТФ "Дайна" бензин автомобільний в кількості 8130 л. не є доказом понесених позивачем витрат на пальне в зв`язку із прибуттям до суду, оскільки позивачем не надано будь-якого документу в підтвердження отримання пального (із зазначенням дати такого отримання та кількості пального) водієм чи іншою відповідальною особою для переїзду до м. Суми для участі у судовому засіданні. Також не надано будь-яких звітів щодо фактично витраченого водієм пального. Надаючи оцінку вказаному додатковому рішенню, колегія суддів виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини третьої КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду. Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду. За правилами ч. 1 ст. 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом. Такий правовий висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовій позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі N 826/13271/16. Як вбачається зі змісту заяви, позивач вважає, що відшкодуванню підлягають добові представника [PERSON] та водіїв [PERSON] , [PERSON] на загальну суму 1600 грн, витрати на пально-мастильні матеріали - 2164,64. Положеннями ч. 3 ст. 135 КАС України встановлено, що граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, затверджені постановою Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" від 27.04.2006 № 590 (далі - Постанова № 590), згідно з додатком до якої витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. Враховуючи, що на час виникнення спірних правовідносин позивач відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснював свою діяльність в організаційно-правовій формі - державне підприємство (код ЄДРПОУ 12602750), засновником якого є Державний концерн "УКРОБОРНПРОМ", що свідчить про те, що утримання (фінансування) позивача здійснювалось за рахунок державних бюджетних коштів, а тому до спірних провідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" № 98 від 02.02.2011 (далі - Постанова № 98). Відповідно до п.7 Постанови № 98, державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються, окрім іншого, витрати на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті). Згідно п. 6 розділу ІІ Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 № 59 (далі - Інструкція № 59), витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов`язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті. Відповідно до п. 14 розділу І Інструкції № 59 підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України. Згідно з абз.17 ст.2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Разом з тим, п. 10 постанови № 98 та п. 12 розділу ІІІ Інструкції № 59 передбачено, що у разі відрядження за кордон на службовому автомобілі витрати на паливно-мастильні матеріали відшкодовуються з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу відповідно до затвердженого маршруту. Аналіз наведених правових положень, дає підстави для висновку, що сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень і на користь якої ухвалене судове рішення, має право на компенсацію здійснених нею та підтверджених документально витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, які не можуть перевищувати встановлені законодавством, зокрема, постановою КМУ №98 і Інструкцією №59, норми відшкодування витрат на відрядження. Колегія суддів зазначає, що Постанова № 590, яка відсилає до Постанови № 98, що регулює відносини щодо визначення суми, складу витрат на відрядження та умови їх відшкодування державним службовцям та іншим особам, які направляються у відрядження, не може обмежувати право особи, на користь якої ухвалено судове рішення в адміністративних справах, на компенсацію витрат на проїзд, пов`язаних з переїздом до суду, який знаходиться в іншому населеному пункті на власному транспорті. При цьому, повинен враховуватись баланс між необхідністю використання власного транспортного засобу та неможливістю використання транспорту загального користування. Водночас, вищезгадані нормативно - правові акти органів виконавчої влади передбачають можливість відшкодування витрат на проїзд в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі), або ж витрат на паливно-мастильні матеріали, які відшкодовуються з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу відповідно до затвердженого маршруту. Отже, розмір витрат, підтверджений вартістю пального, необхідного для переїзду власним транспортом, відноситься до складу судових витрат у разі переїзду до іншого населеного пункту Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 № 43 (далі - Наказ № 43), призначені для планування потреби підприємств, організацій та установ (далі - підприємств) в паливно-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами, ведення звітності, запровадження режиму економії і раціонального використання нафтопродуктів, а також можуть застосовуватись для розроблення питомих норм витрат палива. Відповідно до п. 1.1 розділу 1 Наказу № 43 для автомобілів встановлюються такі види норм витрат палива, зокрема, базова лінійна норма на пробіг автомобіля - на 100 км. Згідно з п.1.2 розділу 1 Наказу № 43 базова лінійна норма H s встановлюється для легкових автомобілів і автобусів (повна маса яких не перевищує 3,5 т) та самоскидів - з половиною навантаження. Базові лінійні норми по типах автомобілів наведені в таблицях додатків А і Б в розрізі моделей (модифікацій) автомобілів в алфавітному порядку (за українським та латинським алфавітом). У зв`язку з тим, що більшість сучасних автомобілів мають багатоваріантне конструктивне виконання (комплектація однієї моделі автомобіля різними моделями двигуна, коробки передач, головної передачі, тощо), новорозроблені та переглянуті починаючи з 1997 року базові лінійні норми наведені в окремих таблицях з зазначенням технічних даних та особливостей конструктивного виконання моделей (модифікацій) транспортних засобів, які дозволяють їх ідентифікувати. Ці норми поширюються лише на моделі (модифікації) автомобілів з зазначеними технічними даними та особливостями конструктивного виконання. Щодо вартості пального, суд зазначає, що в підтвердження представником позивача надано видаткову накладну №РН-001055 від 20.10.2022, згідно якої ТОВ "Авіакон" отримало від ТОВ ВТФ "Дайна" бензин автомобільний в загальній кількості 8130 л. (а.с.202). Також представником позивача надано подорожній лист вантажного автомобіля від 30.11.2022 року № 2303 та подорожній лист службового легкового автомобіля від 12.12.2022 року № 479 (а.с. 208-209). Колегія суддів вважає, що вказана видаткова накладна та подорожні листи не є доказами понесених позивачем витрат на пальне в зв`язку із прибуттям до суду, оскільки представником позивача не надано будь-якого документу в підтвердження отримання пального (із зазначенням дати такого отримання та кількості пального) водієм чи іншою відповідальною особою для переїзду до м.Суми для участі у судовому засіданні. Також не надано будь-яких звітів щодо фактично витраченого водієм пального. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до довідки про розрахунок витрат, наданої позивачем, вбачається, що для VOLVO V70 ВМ 0907 АЕ витрата пального Аі-92 відповідно до норм витрат наказу від 29.12.2021 № 541 "Про затвердження норм витрат палива автомобільним транспортом підприємства" становить 10,5 л(a.c. 198). Разом з цим, за даними, наведеними у рядку 234 таблиці А.2.3 Додатку до норм витрат № 43 "Легкові автомобілі (з наведенням ідентифікаційних даних)" для моделі (модифікації) автомобіля VOLVO V70 норма витрати палива - H s, у літрах на 100 км пробігу автомобіля становить 9.3 л(a.c.200). Отже, документи, які надані позивачем на підтвердження норм витрат автомобільним транспортом, пов`язаних з прибуттям до суду, містять розбіжності тa свідчить про те, що у довідці про розрахунок витрат, пов`язаних з прибуттям до суду, позивачем завищена норма витрат палива щодо автомобіля VOLVO V70. Колегією суддів встановлено, що згідно інформації Google-карти відстань між ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (м. Конотоп, вул. Рябошапка, 25) до Сумського окружного адміністративного суду (м. Суми, вул. Г.Кондратьєва, 159) складає 133 км, з урахуванням зворотного шляху дорівнює 266 км. На підтвердження вартості пального позивачем надано видаткову накладну №РН-001055 від 20.10.2022, з якої вбачається, що ДП " Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" придбало у ТОВ ВТФ "Дайна" бензин автомобільний в кількості 8130 л. Проте, документів, які б містили інформацію щодо кількості отриманого пального для відрядження до м. Суми з метою участі у судовому засіданні, з вказівкою на дату отримання пального та кількість фактично витраченого пального, необхідного для прибуття до суду та повернення до місця мешкання, придбаного у ТОВ ВТФ "Дайна", до суду не надано. Відповідно до ч. 1-3 статті 73 КАС належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Колегія суддів зазначає, що відшкодуванню підлягають витрати, які були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір. Склад та розмір витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин стороною мають бути надані документи, що містять інформацію щодо предмета доказування, якою у спірних відносинах є кількість фактично витрачених коштів на придбання пального для відрядження до м. Суми з метою участі у судовому засіданні Сумського окружного адміністративного суду при розгляді справи № 440/3581/22 та у зворотному напрямку для автомобіля позивача. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Разом з цим, позивач не надав до суду достатніх документів для перевірки правильності розрахунку щодо використаного палива, які б документально підтверджували понесені позивачем витрати, пов`язані із прибуттям до суду для розгляду цієї справи. З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що вказана видаткова накладна, з якої можливо лише встановити ціну на пальне станом на момент його придбання, не є достатніми доказами на підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, зокрема витрат на пальне для приїзду до Сумського окружного адміністративного суду та у зворотному напрямку. Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини та відсутність документального підтвердження фактично витрачених сум на пальне у зв`язку із прибуттям позивача до суду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про стягнення витрат, що пов`язані із прибуттям до суду в частині відшкодування витрат на пальне у розмірі 2164,64 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача добові на відрядження осіб (представника [PERSON] та водіїв [PERSON] , [PERSON] ). з розрахунку 400,00 грн. на одну особу за кожне прибуття в судове засідання, що в сукупності складає 1600 грн. Постановою № 98 затверджено суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів. Зокрема, додатком 1 до цієї постанови затверджено розмір добових для відряджень по Україні - 300 грн. На підтвердження участі у судових засіданнях по цій справі, позивачем надано копії посвідчень про відрядження [PERSON] (юрисконсульт) № 828 від 29.11.2022, № 857 від 09.12.2022, [PERSON] (водій) № 828 від 29.11.2022, [PERSON] (водій), № 858 від 09.12.2022з відмітками дати прибуття і вибуття з Сумського окружного адміністративного суду. Крім того, в матеріалах справи містяться звіти про використання коштів, виданих на відрядження або підзвіти, відповідно до яких [PERSON] (юрисконсульт), [PERSON] , [PERSON] (водій) виплачені добові у розмірі 400 грн на кожне відрядження. Проте, з урахуванням положень п. 5 Постанови № 590 та Постанови № 98, на користь позивача підлягають стягненню витрати на переїзд в розмірі, що не перевищує суму добових (витрат на відрядження) - 300,00 грн за прибуття у кожне судове засідання, а не 400 грн на добу, як вважає позивач. Отже, загальна сума відшкодування витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, а саме добових на відрядження для працівників позивача, складає 1200 грн (300*2(кількість судових засідань)*2(кількість осіб, що перебували у відрядженні)). Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат, що пов`язані із прибуттям до суду та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації добових витрат представника та водія позивача у розмірі 1200 грн. В іншій частині заява не підлягає задоволенню. З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Підставами для зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи (частина перша статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України). Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 по справі № 480/3581/22 слід скасувати та прийняти нове, яким задовольнити частково заяву представника позивача про стягнення витрат, що пов`язані із прибуттям до суду та стягнути з Головного управління ДПС у Сумській області на користь ТОВ "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" витрати, що пов`язані із прибуттям до суду в розмірі 1200 грн.

Результат розгляду: partial