Рішення адміністративного суду від 2022-04-04 00:00:00+03

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 222093 від 27.10.2020 р. в розмірі 17 000 грн. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 р. в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Основним доводом апелянта є те, що оскільки в спірному випадку перевозився сипучий вантаж (насіння соняшника), загальна маса якого складала 42,480 т при допустимій 44 т, то маса вантажу в різних точках під час руху не є сталою, а за відсутності відповідної методики зважування неможливо з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень. Відповідно, вважає, що результати вимірювання, представлені відповідачем, не можна вважати достовірними. Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що транспортний засіб марки MAN, номерний знак [NUMBER] , зі спеціалізованим напівпричепом марки МАЗ, номерний знак [NUMBER] , належить позивачу на праві власності. 20 вересня 2020 року під час проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт у сфері перевезення пасажирів і вантажів відповідачем зупинено згаданий автомобіль під керуванням водія [PERSON] на автодорозі Олександрівка - Кіровоград - Миколаїв 75 км + 812 м, проведено документальний габаритно-ваговий контроль, за наслідком якого встановлено порушення вагових параметрів. Перевозилось насіння соняшника. Навантаження на одиночну вісь склало 12800 кг, загальна вага автомобіля становила 42480 кг. 30 вересня 2020 року відповідачем виготовлено повідомлення позивачу про виклик на розгляд матеріалів перевірки, в якому зазначено, що розгляд відбудеться 27 жовтня 2020 року. Повідомлення відправлено поштовим зв`язком 02 жовтня 2020 року. 27 жовтня 2020 року відповідачем прийнято постанову про накладення адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн. Штраф застосовано за перевищення встановлених законодавством вагових норм перевезення вантажу транспортом понад 10% на підставі приписів абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки на пересувному пункті зважування чинне до 17 червня 2021 року. Врахувавши, що позивач перевозив подільний вантаж, перевезення якого з перевищенням вагових норм заборонено (дозволи не видаються), а відповідачем здійснювався габаритно-ваговий контроль із дотриманням приписів законодавства за допомогою вимірювальної техніки (ваги пересувні автомобільні), яке є сертифікованим, а також, що відповідальність відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» покладається за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу та подільного вантажу, для перевезення якого дозвіл не видається, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Судом встановлено, що видами діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] , зокрема, є вантажний автомобільний транспорт. Позивач має у власності транспортний засіб - вантажний автомобіль марки MAN, номерний знак [NUMBER] , зі спеціалізованим напівпричепом марки МАЗ, номерний знак [NUMBER] . Судом встановлено, що 20.09.2020 р. відповідачем в ході рейдової перевірки у пункті габаритно-вагового контролю, розташованого на ділянці 75+812 км автомобільної дороги Н-14 Олександрівка - Кіровоград - Миколаїв, проведено зважування транспортного засобу марки MAN, номерний знак [NUMBER] , зі спеціалізованим напівпричепом марки МАЗ, номерний знак [NUMBER] , водій [PERSON] . Відповідно до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 20.09.2020 р. № 030818 під час проходження габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу встановлено наступне навантаження на осі (тонн): 1) 6,66; 2) 11,8; 3) 25,02. Долученим відповідачем до матеріалів справи талоном зважування підтверджено зазначені у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю вагові характеристики транспортного засобу. Відповідачем 20.09.2020 р. складено акт № 034397 про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів, відповідно до якого загальна вага транспортного засобу складає 42,48 т при нормативно допустимому 44 т, фактичне навантаження на осі складає 6,66; 11,8; 25,02 при нормативно допустимих 11, 11, 24 відповідно. Водій [PERSON] ознайомлений з довідкою про результати габаритно-вагового контролю та актом, але відмовився від підписання документів. Актом від 20.09.2020 р. проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення позивачем ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%. Водій [PERSON] відмовився від підписання акту. Таким чином, в цьому випадку за результатами проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області встановлено факт перевищення вагових параметрів, а саме загальна маса транспортного засобу становила 42 480 кг, при нормативно допустимій 44 000 кг, перевищення навантаження на строєну вісь більше нормативно допустимого, а саме більше 10%. Постановою Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 25.10.2020 р. № 222093 з фізичної особи-підприємця [PERSON] стягнуто адміністративно-господарський штраф в сумі 17 000 грн. Спірним під час апеляційного перегляду справи є наявність підстав для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт". Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (надалі - Порядок №1567). Відповідно до пункту 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Згідно з пункту 16 під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю. Пунктом 20 Порядку №1567 встановлено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. Згідно пунктів 21, 22 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом). Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі - Порядок №879). Підпунктом 2 пункту 2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Згідно пунктів 3, 4, 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Відповідно до пунктів 15-18, 20 Порядку № 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль. У разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати. За результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. За приписами абзацу 15 ч. 1 ст.60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до стаття 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є, для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством. В той же час, відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що законодавством регламентовано повноваження Укртрансбезпеки, зокрема в особі її територіальних органів, здійснювати контроль за дотриманням перевізниками нормативно-правових вимог у галузі автомобільних перевезень шляхом здійснення контрольно-вагового вимірювання. При цьому, законодавством визначено граничні габаритно-вагові норми загальної маси навантаження автомобілів та навантаження на їхню строєну вісь. З оскаржуваної постанови вбачається, що адміністративно-господарська санкція застосована до позивача у зв`язку з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за що передбачена абзацом 15 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ. Судом першої інстанції встановлено, що постановою Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 25.10.2020 р. № 222093 з фізичної особи-підприємця [PERSON] стягнуто адміністративно-господарський штраф в сумі 17 000 грн. Відповідно до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 20.09.2020 р. № 030818 під час проходження габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу встановлено наступне навантаження на осі (тонн): 1) 6,66; 2) 11,8; 3) 25,02. Долученим відповідачем до матеріалів справи талоном зважування підтверджено зазначені у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю вагові характеристики транспортного засобу. Відповідачем 20.09.2020 р. складено акт № 034397 про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів, відповідно до якого загальна вага транспортного засобу складає 42,48 т при нормативно допустимому 44 т, фактичне навантаження на осі складає 6,66; 11,8; 25,02 при нормативно допустимих 11, 11, 24 відповідно. Актом від 20.09.2020 р. проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення позивачем ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%. Водій [PERSON] відмовився від підписання акту. Таким чином, в цьому випадку за результатами проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області встановлено факт перевищення вагових параметрів, а саме загальна маса транспортного засобу становила 42 480 кг, при нормативно допустимій 44 000 кг, перевищення навантаження на строєну вісь більше нормативно допустимого, а саме більше 10%. Отже, результати такої перевірки задокументовані контролюючим органом у відповідному акті перевірки та довідці, що складені в порядку та з дотриманням вимог вищенаведених нормативно-правових приписів. Таким чином, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Сам факт перевезення вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм є підставою для застосування штрафних санкцій, за умови відсутності дозволу на таке перевезення, оскільки, як зазначено вище, законодавством передбачена у певних випадках можливість перевезення вантажу, з перевищенням встановлених вагових норм, за наявності відповідного дозволу. Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить висновку про правомірність спірної постанови №222093 від 27 жовтня 2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу. Щодо посилання апелянта на відсутність затвердженої методики зважування транспортного засобу, колегія суддів приходить до наступного. Відповідно до пп.2 п.2 Порядку № 879 терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення: вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Проте, п.19 Порядку №879, яким було передбачено, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, - виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 671 від 30.08.2017р. З наведеного вбачається, що пп.2 п.2 Порядку №879 передбачено лише визначення терміну «вимірювання (зважування)» та Порядок №879 не містить нормативно-правових вимог/зобов`язання, обов`язкових до виконання, до Укртрансбезпеки та її територіальних органів під час проведення габаритно-вагового контролю керуватися певною методикою, затвердженою певним органом тощо. Крім того, відсутність методики зважування, не є підставою для не внесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, у зв`язку з чим відповідні посилання позивача не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови. Щодо доводів позивача про необ`єктивність здійснення відповідачем вимірювання ваги транспортного засобу через зважування автомобіля з подільним (сипучим) вантажем у русі шляхом поосьового заїзду транспортного засобу під нахилом на платформу ваги без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого вантажу, внаслідок чого вантаж може переміщатись та змінювати навантаження з одної осі на іншу. З приводу таких аргументів суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси до 40 т, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами. При цьому відсутність на теперішній час Методики зважування (вимірювання) подільного (сипучого) вантажу, не є підставою для звільнення перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу. Такий висновок відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.07.2019р. (справа №819/1381/16). За змістом пункту 3 Порядку №879 транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки. Отже, законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що еквівалентно 220 кг на одиничну вісь, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися. При цьому визначення вантажу як подільного передбачає організацію перевезення такого вантажу з дотриманням встановлених законом вимог щодо допустимого навантаження на вісі. Здійснюючи перевезення сипучого вантажу, перевізником повинно враховуватись, що під час руху по дорозі можливе пересипання вантажу та зміна ваги по осям, попри це перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження. Згідно пунктів 8.14-8.15 Глави 8 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.2014 (Правила №363), завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення. Відповідно до пунктів 12.1, 12.5 Глави 12 Правил №363 при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України. Для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Пунктами 8.20, 8.21 Глави 8 Правил №363 визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню. Виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України. Таким чином, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого (подільного) вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт. Відповідно до пунктів 23-24 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб: після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух. Отже, що під час фіксації транспортного засобу з перевищенням вагових параметрів перевізник або його уповноважена особа мають право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. Тобто це право перевізника, а не обов`язок працівників Укртрансбезпеки. Саме перевізник має бути зацікавлений у дотриманні всіх норм перевезення вантажу. Доказів того, що позивач намагався вчинити такі дії, матеріали справи не містять. Таких доводів не містить і позовна заява. В постанові від 24.07.2019 по справі №803/1540/16 Верховний Суд зауважив, якщо вагові параметри вказаного транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження, що дало підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини четвертої статті 48 Закону № 2344-ІІІ, повинен бути відповідний дозвіл. Відсутність такого дозволу є достатньою підставою для накладення на товариство штрафу відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ. Таким чином, навіть у разі перевезення подільного вантажу, перевізник повинен дотримуватись вимог щодо граничних вагових параметрів транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами та нести відповідальність за недотримання таких вимог. Разом з цим, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ передбачено обов`язок отримання дозволу компетентного органу, який дає право на рух автомобільними дорогами України. При цьому, отримання такого дозволу не залежить від самого вантажу, а саме подільний він чи неподільний. Так у разі перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових обмежень, автомобільний перевізник отримує лише розрахунок плати за проїзд, натомість автомобільний перевізник, який перевозить неподільний вантаж з перевищенням встановлених вагових габаритів отримує і розрахунок плати за проїзд, і штраф. Таким чином, доводи позивача щодо неможливості нести відповідальність за відсутність у остатнього під час перевезення подільного вантажу дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, оскільки видачу таких дозволів для перевезення подільних вантажів не передбачено, не ґрунтується на нормах закону, згідно яких позивачу заборонено перевозити вантаж, у тому числі і подільний, з перевищенням вагових норм без відповідного дозволу, оскільки здійснення перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових обмежень заборонено законом та взагалі не передбачає жодної правової можливості для здійснення таких перевезень. На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: denied