Рішення адміністративного суду від 2024-05-09 00:00:00+03

[PERSON] (далі також - позивач, [PERSON] ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі також - відповідач, ГУПФ України в Полтавській області), в якому просив суд: - визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 по 31.03.2019 відповідно до довідки Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 26.07.2021 №256/4.3/8-21 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019; - зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 по 31.03.2019 на підставі довідки Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 26.07.2021 №256/4.3/8-21 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення із врахуванням виплачених сум. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є пенсіонером органів виконання покарань, перебуває на обліку у ГУПФ України в Полтавській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідач у 2018 році провів перерахунок пенсії [PERSON] з 01.01.2018 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018, в якій не були враховані додаткові складові грошового забезпечення. З урахуванням правових висновків Верховного Суду у справі №160/8324/19 Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції складено довідку про розмір грошового забезпечення [PERSON] станом на 05.03.2019 відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 та надіслано цю довідку до ГУПФ України в Полтавській області для перерахунку основного розміру пенсії позивача. Позивач вважав, що така довідка внаслідок скасування у судовому порядку пунктів 1, 2 постанови №103 є достатньою та належною підставою для перерахунку його пенсії за період з 01.01.2018 по 31.03.2019. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог. Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та через представника - адвоката Єрьоміну В.А., подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що з огляду на визнання протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 в адміністративній справі № 826/3858/18, позивач набув право на здійснення перерахунку його пенсії відповідно до оновленої довідки з 01.01.2018 по 31.03.2019. Вважає, що дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії за спірний період порушили право позивача на отримання пенсії в належному розмірі. Посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.08.2023 року у справі №380/103/22. Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Згідно з \~3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та перебуває на обліку у ГУПФ України в Полтавській області /а.с. 24/. У березні 2018 року Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції на виконання пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 складено довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.03.2018 з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років /а.с. 27/. На підставі цієї довідки ГУПФ України в Полтавській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018, що підтверджено копією протоколу /а.с. 28/. 26.07.2021 Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції складено довідку вих.№256/4.3/8-21 про розмір грошового забезпечення [PERSON] з урахуванням додаткових складових (надбавки за особливості проходження служби у розмірі 36,7%, надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15%, премії у розмірі 75,8%) станом на 05.03.2019 та надіслано зазначену довідку до ГУПФ України в Полтавській області для перерахунку пенсії позивачу /а.с. 26/. На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 у справі №440/11793/21 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 з урахуванням грошового забезпечення, визначеного у довідці Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 26.07.2021 №256/4.3/8-21 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 /а.с. 12/. Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про перерахунок та виплату його пенсії на підставі вказаної довідки з 01.01.2018 по 31.03.2019. Листом від 23.11.2023 року відповідач відмовив [PERSON] у проведенні перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки. Вважаючи дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 по 31.03.2019 відповідно до довідки Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 26.07.2021 №256/4.3/8-21 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що довідка про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 є підставою для перерахунку пенсії з 01.04.2019, з огляду на що вимоги щодо перерахунку з 01.01.2018 по 31.03.2019 є безпідставними. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Частиною другою\~статті 19 Конституції України\~встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначаються\~Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано\~статтею 63 Закону № 2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій; військовослужбовцям, особам, які; мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього\~Закону\~провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього\~Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього\~Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Стаття 51 Закону № 2262-ХІІ\~визначає, що при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених ч. 4\~ст. 45 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Пунктом 1\~постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 № 103\~ухвалено перерахувати пенсії, призначені згідно із\~Законом № 2262-ХІІ\~до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із цим Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови № 704. Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений\~постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до\~постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393". Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до\~Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 45 в редакції постанови №103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням. При цьому, у Додатку 2 до Порядку № 45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою №103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення). Судовим розглядом встановлено, що з 01.01.2018 у зв`язку з прийняттям\~постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб"\~здійснено перерахунок пенсії позивача та встановлено її розмір з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі № 826/3858/18, визнані протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45. Отже, зміни внесені постановою № 103, зокрема, до додатку 2 до Порядку № 45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, відтак з 05.03.2019 - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін. Водночас, алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема, ГУПФУ та відповідач у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 не змінився. Так, Порядок № 45 в редакції до внесення змін\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103\~також передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готували для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подавали їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Головні управління Пенсійного фонду України здійснювали перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від обласних військових комісаріатів, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Форма довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, в тому числі складові грошового забезпечення, визначалася у додатку 2 Порядку № 45. Відповідач має право перевіряти правильність складення довідок щодо формального змісту, однак правом самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, відповідач не має. При цьому, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до\~Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок № 3-1. Відповідно до п. 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому\~ст. 63 Закону № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії. Згідно з п. 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі\~ст. 63 Закону № 2262-ХІІ\~уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії. Отже, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ. Таким чином, з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 виникли підстави для підготовки та надання до пенсійного органу оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача, виходячи з розміру складових, відповідно до вимог статей\~43\~і\~63 Закону № 2262-ХІІ, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі № 160/8324/19, переглянутій Великою Палатою 24.06.2020. Судовим розглядом встановлено, що Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції складено довідку №256/4.3/8-21 від 26.07.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019. Відмова пенсійного органу у проведенні перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 з урахуванням вказаної довідки обґрунтована тим, що відомості, внесені до неї станом на 05.03.2019, що виключає можливість перерахунку пенсії з 01.01.2018. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до п. 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають\~Конституції\~та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19. Таким чином, враховуючи, що Верховний Суд постановою від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18 встановив, що п. п. 1, 2 Постанови № 103 та зміни до п. 5 і додатка 2 Порядку № 45 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, суди у період чинності цих норм постанови Кабінету Міністрів України повинні застосовувати\~Закон № 2262-ХІІ, оскільки положення нормативно-правових актів, які не відповідають\~Конституції\~та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, не підлягають застосуванню. Отже, наявні підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі довідки з 01.01.2018. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 11.08.2023 у справі № 380/103/22, в якій зазначено про обов`язок пенсійного органу здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсію відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення, станом на 05.03.2019, з 01.01.2018. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що 30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Зокрема, постановою № 704 установлено такі додаткові види грошового забезпечення: надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5 постанови № 704); надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу (пункт 6 постанови № 704). Підпунктом 2 пункту 5 постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення. Отже, перерахунок пенсій, призначених відповідно до\~Закону № 2262-ХІІ, згідно зі\~ст. 63 вказаного Закону\~обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, що відбувся із прийняттям\~Кабінетом Міністрів України постанови від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". На виконання вказаних положень пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 у зв`язку з прийняттям\~постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, однак із урахуванням\~постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103. У подальшому у зв`язку з визнанням у судовому порядку протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45, виникли підстави для складання оновленої довідки №256/4.3/8-21 від 26.07.2021 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019. При цьому, складові грошового забезпечення позивача, внесені до спірної довідки, розраховані у відповідності із\~постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, яка набрала чинності 01.03.2018, та обумовлювала перерахунок пенсій військовослужбовців саме з 01.01.2018. А отже, розмір грошового забезпечення позивача, розрахований на підставі\~постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"\~з моменту набрання чинності - 01.03.2018 до 05.03.2019\~дати, станом на яку складено спірну довідку, не змінювався. На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає перешкод для застосування спірної довідки №256/4.3/8-21 від 26.07.2021 при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018. При цьому, інших заперечень щодо врахування вказаної довідки, зокрема стосовно її змісту, пенсійним органом не вказано. За таких підстав, пенсійним органом протиправно не перераховано пенсію позивачу з 01.01.2018 року по 31.03.2019 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення. Судом першої інстанції не враховано вищенаведених обставин та помилково зазначено, що довідка про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 є підставою для перерахунку його пенсії з 01.04.2019 та не зумовлює підстав для перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018. Відповідно до ч.2\~ ст.2 КАС України\~ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~ Конституцією\~ та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед\~ законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. За приписами ч.2\~ ст.77 КАС України\~ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень. Відповідачем жодних належних доказів на підтвердження правомірності власних дій (бездіяльності), які є предметом оскарження, надано не було. Спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Так, відповідно до ч.1\~ ст.2 КАС України\~ завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При здійсненні судочинства суди застосовують\~ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~ та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України\~ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини). Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі\~ Пантелеєнко проти України\~ зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі\~ Дорани проти Ірландії\~ Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття\~ ефективний засіб\~ передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі\~ Салах Шейх проти проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи\~ Каіч та інші проти Хорватії\~ (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі\~ Chahal проти Об`єднаного королівства\~ (заява №22414/93) зазначив, що ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145). Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути\~ ефективним\~ як у\~ законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 5 квітня 2005 у справі\~ Афанасьєв проти України). На підставі вищевикладеного, з урахуванням визначеного\~статтею 8 Конституції України\~ принципу верховенства права та встановлених\~ статтею 2 КАС України\~ завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів вважає, що порушене відповідачем право позивача на отримання грошового забезпечення у належному розмірі підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно \~до довідки Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 26.07.2021 №256/4.3/8-21 про розмір грошового забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення з 01.01.2018 по 31.03.2019 із врахуванням раніше виплачених сум. Відповідно до\~ ст.242 КАС України\~ рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29). За приписами ч.1\~ ст.317 КАС України\~ підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Згідно з ч.2\~ ст.317 КАС України\~ неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення\~ закону\~ або застосування\~ закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування\~ закону, який підлягав застосуванню. З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5\~ ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.\~\~\~\~\~

Результат розгляду: granted