Рішення адміністративного суду від 2022-11-07 00:00:00+02

Товариство з додатковою відповідальністю «Салтівський хлібзавод» (далі по тексту позивач, ТДВ «Салтівський хлібзавод») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ Держпраці у Харківській області), третя особа: Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 23.04.2021 № ХК28201/ХА570/НД/НП-ФС, якою накладено на Товариство з додатковою відповідальністю «Салтівський хлібзавод» штраф у розмірі 18000,00 (вісімнадцять тисяч) грн.. В обґрунтування позову зазначив, що висновок відповідача про створення перешкод позивачем у діяльності інспектора праці є необґрунтованим, спростовується наданими позивачем доказами та не підтверджується відповідачем у встановленому законом порядку, що свідчить про необґрунтованість вказаної постанови у даній справі. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 по справі № 520/14227/21 у задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю "САЛТІВСЬКИЙ ХЛІБЗАВОД" (вул. Гвардійців Широнінців, буд. 1,м. Харків,61153, код ЄДРПОУ 41659659) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків,61002, код ЄДРПОУ 39779919) третя особа: Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного межрегіонального\~управління Міністерства юстиції (майдан Захисників України , буд.7/8; 10 поверх, м.Харків, 61001), про визнання протиправною та скасування постанови - відмовлено. Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій. посилаючись на його прийняття при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати повністю рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 по справі № 520/14227/21 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що позивач під час реалізації контрольних повноважень з перевірки не створював перешкоди в її проведенні. Вказує на безпідставність і необґрунтованість тверджень відповідача про ненадання позивачем будь-яких документів на виконання вимог припису від 28.01.2021 №ХК28131/ХА400/605/АВ/П, оскільки всі документи згідно з письмовою вимогою №ХК28380/ХА570/НД від 15.03.2021 позивачем було надано інспектору праці Бровкіній М.І. 18.03.2021 разом із супровідним листом від 18.03.2021, що підтверджується власноручним підписом інспектора праці на супровідному листі Бровкіної М.І.. Таким чином, вважає, що склад правопорушення, передбачений абз.7 ч.2 ст. 265 КЗпП України, в діях позивача відсутній, а отже відсутні і підстави для притягнення позивача до відповідальності. Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, просив суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вказує, що вимоги припису від 28.01.2021 №ХК28131/ХА400/605/АВ/П щодо усунення порушень ч.3 ст. 32, ст. 103, ч.1 ст. 127 КЗпП України, абз.3 п.2 розділу ІІ Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» позивачем виконано не було, документи не надано, чим створено перешкоди у її проведенні, а тому уповноваженою особою відповідача правомірно винесено постанову від 23.04.2021 №ХК28201/ХА570/НД/НП-ФС про накладення на ТДВ «Салтівський хлібзавод» штрафу у розмірі 18000,00 грн.. Відповідно до п.1 ч. 1\~ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю. Згідно з ч. 4\~ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до наказу Головного управління Держпраці у Харківській області від 09.03.2021 про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) ТДВ «Салтівській хлібзавод», головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю Бровкіною М.І. було проведено позаплановий захід державного нагляду щодо виконання приписів: від 07.12.2020 № ХК22743/3242/АВ/П та від 28.01.2021 №ХК28131/ХА400/605/АВ/П про усунення виявлених порушень . За результатами проведення позапланової перевірки 24.03.2021 відповідачем складено акт №ХК28201/ХА561/НД/НП про неможливість проведення заходу державного контролю щодо усунення порушень ч.3 ст.32, ст.103, ч.1 ст.127 КЗпП України, абз.3 п.2 розділу ІІ\~Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», ч.1 ст.24 ЗУ «Про оплату праці». 23.04.2021 за результатами проведення перевірки відповідачем прийнято постанову № ХК 28201/ХА570/НД/НП-ФС, якою застосовано до позивача штраф в розмірі 18000,00 грн. за порушення вимог\~ст.53 Закону України «Про зайнятість населення»\~. Вважаючи вищенаведену постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з правомірності винесення відповідачем постанови від 23.04.2021 №ХК28201/ХА570/НД/НП-ФС про накладення штрафу на ТДВ «Салтівський хлібзавод » у розмірі 18000,00 грн.. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає\~Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі по тексту Закон № 877-V). Відповідно до статті 1 вказаного Закону, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених\~законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Частиною 4 статті 2 Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим\~Законом\~порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених\~Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації. Відповідно до пункту першого Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Відповідно до пункту сьомого даного Положення, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом. Так, відповідно до п.1 Положення про Головне управління Держпраці у Харківській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84, Головне управління Держпраці в Харківській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується. Відповідно до п.50 вказаного Положення, Головне управління Держпраці у Харківській області накладає у випадках, передбачених законом штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці. Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509\~(далі по тексту - Порядок № 509). Цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою\~статті 265 Кодексу законів про працю України\~та частинами другою - сьомою\~статті 53 Закону України "Про зайнятість населення"\~(далі - штрафи). Відповідно до п. 2 Порядку № 509 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи накладаються на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників; акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування; акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. Відповідно до ч. 1 ст. 365 Кодексу законів про працю України (далі по тексту КЗпП України), посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Відповідно до абз.7 ч.2\~ст.265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема: недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні- у\~трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої\~законом на момент виявлення порушення. Як вбачається з матеріалів справи, враховуючи те, що ТДВ «Салтівський хлібзавод» під час реалізації контрольних повноважень з перевірки створило перешкоди в її проведенні, а саме не надало документи на вимогу органу Держпраці, уповноваженою посадовою особою відповідача було винесено постанову від 23.04.2021 № ХК28201/ХА570/НД/НП-ФС про накладення на ТДВ «Салтівський хлібзавод» штрафу у розмірі 18000,00 грн.. Так, відповідно до абзацу 4 частини 1\~статті 8 Закону №877-V, орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених\~законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом; Відповідно до\~ст. 11 Закону №877-V, суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом; не створювати перешкоди органам державного нагляду (контролю) чи їх посадовим особам при здійсненні ними заходів державного нагляду (контролю), за умови що зазначені заходи здійснюються такими особами відповідно до вимог закону; виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону; одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу. Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, в т.ч. і інспекційного відвідування, до 14.09.2021 визначалася постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823, якою, зокрема, було затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (Порядок № 823) із дотриманням окремих норм Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 5 квітня 2007 року № 877-V\~(із змінами та доповненнями), які зазначені в абзаці п`ятому статті 2 даного Закону. Відповідно до п.5 Порядку №823, підставами для здійснення інспекційних відвідувань є (окрім іншого): невиконання вимог припису інспектора праці. Відповідно до пункту 10 Порядку №823, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування. Вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання (п. 11 Порядку №823). Відповідно до п.16 Порядку № 823, у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, визначених пунктом 10 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою. У разі відсутності/ненадання документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення та/або надання документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється (пункт 18 Порядку № 823). Так, судовим розглядом встановлено, що підставою для винесення спірної постанови про накладення штрафу слугували висновки відповідача про створення позивачем перешкод у проведенні перевірки, що виразилось у ненаданні позивачем будь-яких документів на виконання вимог припису від 28.01.2021 № ХК28131/ХА400/605/АВ/П. Як вбачається з матеріалів справи, позивач стверджує про безпідставність і необґрунтованість тверджень відповідача про ненадання позивачем будь-яких документів на виконання вимог припису від 28.01.2021 № ХК28131/ХА400/605/АВ/П, оскільки всі документи згідно з письмовою вимогою №ХК28380/ХА570/НД від 15.03.2021 позивачем надано інспектору праці Бровкіній М.І. 18.03.2021 разом із супровідним листом від 18.03.2021, що підтверджується власноручним підписом інспектора праці на супровідному листі [PERSON] .. Так, як вбачається з вимоги Головного управління Держапраці у Харківській області №ХК28380/ХА570/НД від 15.03.2021, відповідачем було зобов`язано позивача надати наступні документи: - виписку з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань (оригінал та копію, завірену належним чином); - Статут підприємства (копії першої, другої сторінки та сторінок із зазначенням повноважень керівника); - колективний договір з додатками до нього (положення про оплату праці, положення про преміювання тощо); - табелі обліку використання робочого часу за жовтень 2020 року (оригінал та копію, завірену належним чином); - документи щодо нарахування та виплати заробітної плати за жовтень 2020 року (оригінал та копію, завірену належним чином); - накази (розпорядження), що стосуються трудових відносин про прийняття, звільнення, переведення, зміни умов праці тощо (копії, завірені належним чином); - трудові договори з найманими працівниками із змінами та доповненнями (копії, завірені належним чином); - витяг з реєстру платників єдиного податку (копія, завірена належним чином); - паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаціного номеру керівника та головного бухгалтера (оригінал та копію, завірену належним чином); - документи про призначення на посаду керівника та головного бухгалтера (оригінал та копію, завірену належним чином); - штатний розпис (оригінал та копію, завірену належним чином); - графіки змінності найманих працівників (оригінал та копію, завірену належним чином); - особова картка форми П-2 (оригінали та копії, завірені належним чином); З листа ТДВ «Салтівський хлібзавод» від 18.03.2021 про направлення на адресу відповідача документів на виконання вимоги №ХК28380/ХА570/НД від 15.03.2021 вбачається, що позивачем ГУ Держпраці у Харківській області надано наступні документи: - копію Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.11.2020 з описом з кодом доступу на 3 арк.; - копію статуту ТДВ «Салтівський хлібзавод» (1, 2, 10, 11, 12, 13, 14 сторінки) на 7 арк.; - копію Положення про оплату праці працівників ТДВ «Салтівський хлібзавод» на 3 арк.; - витяг з табелю робочого часу за жовтень 2020 року щодо [PERSON] на 2 арк.; - копію розрахункової відомості за жовтень 2020 року, копію розрахункового листа [PERSON] за жовтень 2020 року, копію виписки по рахунку [PERSON] з 01.10.2020 по 26.01.2021 на 3 арк.; - копію наказу від 14.06.2020 №123-к про прийняття на роботу [PERSON] на 1 арк.; - копію наказу від 12.08.2019 № 152-к про увільнення [PERSON] на 1 арк.; - копію наказу №200 від 23.10.2020 про утримання надмірно виплачених грошових коштів з додатком на 2 арк.; - докази направлення [PERSON] наказу №200 від 23.10.2020 про утримання надмірно виплачених грошових коштів з додатком Укрпоштою і Новою Поштою на 2 арк.; - копію паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру директору [PERSON] та головного бухгалтера [PERSON] на 9 арк.; - копію наказу №383-к від 30.20.2020 про призначення [PERSON] на посаду дирекора на 1 арк.; - копію витягу з наказу від 03.07.2020 №123-к про прийняття головним бухгалтером [PERSON] на 1 арк.; - копію штатного розпису ТДВ «Салтівський хлібзавод» на 6 арк.; - копію графіку робочого часу на жовтень 2020 року бригади №1 цеху №11 на 1 арк.; - копію особової картки працівника (форма П-2) [PERSON] на 2 арк.. Як вбачається з матеріалів справи, зазначені документи було отримано ГУ Держпраці у Харківській області, про що свідчить власноручний підпис інспектора праці Бровкіної М.В. на супровідному листі ТДВ «Салтівський хлібзавод» від 18.03.2021 про направлення на адресу відповідача документів на виконання вимоги №ХК28380/ХА570/НД від 15.03.2021. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що на виконання вищезазначеної вимоги інспектора праці Бровкіної М.І. позивачем 18.03.2021 було надано документи. Колегія суддів вказує, що позивач, надавши відповідачу вищезазначені документи, виконав вимоги інспектора праці, тому відсутні підстави стверджувати про доведеність створення позивачем перешкод у проведенні посадовими особами відповідача інспекційного відвідування. При цьому колегія суддів звертає увагу, що, надавши відповідні документи, позивач намагався створити усі необхідні умови для проведення інспектором праці контрольного заходу. Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що з аналізу переліку та найменування документів, які начебто надані позивачем до перевірки, вбачається, що вони жодним чином не мають відношення до порушень вимог діючого законодавства, відображених в приписі ГУ Держпраці у Харківській області №ХК28131/ХА400/605/АВ/П від 28.01.2021 та до їх усунення, оскільки останні не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. Доводи представника відповідача про те, що посилання позивача на той факт, що до перевірки були надані всі запитані відповідачем документи не відповідає дійсності, оскільки у канцелярії ГУ Держпраці у Харківській області взагалі відсутня та не проходила реєстрацію вимога №ХК28380/ХА570/НД від 15.03.2021, колегія суддів відхиляє та зауважує, що, як вбачається із зазначеної вимоги, остання датована відповідачем 15.03.2020, проте, із тексту такої вбачається датування 2021 роком. Слід також зазначити, що зазначена вимога відповідача підписана інспектором праці Бровкіною М.І. 15.03.2021. Тобто, колегія суддів вказує, на можливу технічну помилку посадових осіб ГУ Держпраці у Харківській області. Інших доказів ненадання позивачем документів на вимогу ГУ Держпраці у Харківській області матеріали справи не містять. Оскільки, викладені відповідачем в акті твердження щодо створення перешкод у проведенні перевірки не знайшли свого підтвердження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій за порушення вимог ст.53 Закону України «Про зайнятість населення»\~. Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржена позивачем постанова про накладення штрафу за порушення вимог трудового законодавства є протиправною та підлягає скасуванню. Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується\~ст.322 КАС України,\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення. Відповідно до\~ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно з п. 4 ч. 1, ч.\~ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог. Частиною 6 ст. 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, варто враховувати, що за змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати. Як свідчать матеріали справи, позивачем за подання позовної заяви та апеляційної скарги було сплачено судовий збір у загальному розмірі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними документами. З урахуванням висновку суду апеляційної інстанції про задоволення вимог позивача, колегія суддів, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, дійшла висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору у загальному розмірі 5675,00 грн. за подання позивачем позовної заяви та апеляційної скарги.

Результат розгляду: granted