Рішення адміністративного суду від 2022-01-21 00:00:00+02

В травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Мигіївської сільської ради, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Мигіївської сільської ради щодо неприйняття рішення за його заявою від 06.04.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Мигіївської сільської ради, за рахунок земельної ділянки кадастровий номер 4825485100:06:000:0810; зобов`язати Мигіївську сільську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, за рахунок земельної ділянки кадастровий номер 4825485100:06:000:0810. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року позов задоволено. Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову повністю. З огляду на неприбуття у судове засідання 19 січня 2022 року сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення, колегія суддів у відповідності до ст.311 КАС України вирішила розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення в частині з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено, що 06.04.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (А 01.03) орієнтовною площею 2,00 га (пасовище) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, в межах норм безоплатної приватизації, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, Мигіївська сільська рада (ОТГ), за рахунок земельної ділянки кадастровий номер 4825485100:06:000:0810. До заяви було додано: картографічні матеріали з відображенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копії сторінок паспорта громадянина України позивача, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера позивача та копія посвідчення учасника бойових дій. У відповідь на вказане звернення відповідачем було надано позивачу витяг з протоколу №6 VI сесії 8 скликання Мигіївської сільської ради від 21.04.2021 року, відповідно до якого за результатами голосування рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства громадянину України [PERSON] не прийнято. Наведені обставини і стали підставою для звернення з даним позовом до суду. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дотримано вимоги Земельного кодексу України під час звернення до відповідача із вищевказаним клопотанням. Також було зазначено, що відсутність належним чином оформленого рішення Мигіївської сільської ради про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, вказує на те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Відтак, відсутність належним чином оформленого за результатами пленарного засідання рішення сільської ради про не надання або надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, свідчить про допущення сільською радою протиправної бездіяльності. Колегія суддів частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України в частині, з огляду на таке. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Положеннями статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Зі змісту ч.6 та 7 ст.118 ЗК України вбачається, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Згідно із п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Зі змісту ст.59 Закону вбачається, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що процедура отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розпочинається із подання повноважними суб`єктами відповідного клопотання, водночас, належною та законодавчо передбаченою реакцією відповідного суб`єкта владних повноважень (місцевої ради) є виключно розгляд по суті вказаного клопотання на пленарному засіданні ради та прийняття відповідного рішення (ст.59 Закону), як окремого правового акту індивідуальної дії про надання відповідного дозволу або відмову в цьому з відповідним мотивуванням. Водночас, Мигіївською сільською радою, як компетентним органом у вирішенні земельних питань, хоч і було поставлене на голосування (голосування відбулось) на відповідному засіданні вказану заяву позивача про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (А 01.03) орієнтовною площею 2,00 га (пасовище) за рахунок земель сільськогосподарського призначення (за рахунок земельної ділянки кадастровий номер 4825485100:06:000:0810), однак, в порушення статті 118 ЗК України, жодного рішення за результатами розгляду вказаного клопотання як у встановлений законодавством строк, так і пізніше, прийнято не було. Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для зобов`язання відповідача саме надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, з огляду на відсутність належного розгляду спірного питання відповідачем. При цьому, колегія суддів зазначає, що прийняття відповідного рішення зі спірного питання є ґрунтовною обставиною, оскільки вказане рішення, як правовий акт індивідуальної дії, за необхідності може бути оскаржений в судовому порядку (на відміну від протоколу засідання ради) та повинен містити чіткі підстави його (рішення) прийняття. Наведені обставини свідчить про порушення відповідачем порядку розгляду клопотання позивача щодо розробки проекту землеустрою та наявність підстав для задоволення позову в частині, зокрема шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву [PERSON] від 06.04.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та прийняти за результатами розгляду вмотивоване рішення. При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача в обґрунтування своїх заперечень проти позову на створення громадського пасовища, в тому числі з використанням земельної ділянки кадастровий номер 4825485100:06:000:0810, оскільки суду не було надано будь-якого рішення за результатами розгляду заяви позивача від 06.04.2021 року, яке б містило мотивування з посиланням на вказані обставини. З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню лише в частині. З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції частково неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до часткового неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині.

Результат розгляду: partial