Рішення адміністративного суду від 2022-08-02 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання рішення та бездіяльності протиправними, в якій просив суд: - визнати протиправним застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2021 року у адміністративній справі № 640/17225/20 у розрахунку при здійсненні перерахунку [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стажу судді у 26 років 10 місяців 7 днів; - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, яка полягає у невиконанні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2021 року у адміністративній справі № 640/17225/20 в частині: не здійснення [PERSON] перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 28 років 10 місяців 13 днів його стажу на посаді судді; невиплати [PERSON] суми заборгованості щомісячного довічного грошового утримання за весь період, починаючи з 19.02.2020 року; - винести окрему ухвалу, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві протягом 10 днів виконати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2021 року у адміністративній справі № 640/17225/20 шляхом здійснення [PERSON] перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Київського апеляційного адміністративного суду № 02.7- 34/8 від 15.01.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 року, виходячи з розрахунку стажу на посаді судді у 28 років 10 місяців 13 днів, та подати до суду звіт про виконання зазначеного судового рішення. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви. Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести постанову, якою заяву задовольнити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи та неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами. 21 квітня 2022 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просив: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України м. Києва про відмову [PERSON] в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 15 січня 2020 року; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва здійснити [PERSON] перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Київського апеляційного адміністративного суду № 02.7-34/8 від 15 січня 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києва про відмову [PERSON] в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Київського апеляційного адміністративного суду № 02.7-34/8 від 15 січня 2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києва (04053, м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДРПОУ 42098368) здійснити [PERSON] ( [ADDRESS] , код РНОКПП [NUMBER] ) перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Київського апеляційного адміністративного суду № 02.7-34/8 від 15 січня 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2021 року - без змін. На виконання рішення від 08.06.2021 року Окружним адміністративним судом міста Києва 16.08.2021 року видано виконавчі листи. Звертаючись із заявою про визнання рішення та бездіяльності протиправними, скаржник посилався на те, що відповідачем неналежним чином виконано рішення суду у справі №640/17225/20, оскільки згідно резолютивної частини судового рішення відповідач зобов`язаний здійснити [PERSON] перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки Київського апеляційного адміністративного суду № 02.7-34/8 від 15 січня 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. Так, статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) регламентовано інститут судового контролю. Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Згідно з частинами першою, шостою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу. Перевіряючи доводи Апелянта, колегія суддів звертає увагу на те, що він звернувся до суду в цій справі із заявою в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України, про встановлення судового контролю, а саме визнання протиправною бездіяльності та дій, вчинених ГУ ПФУ в м. Києві на виконання судового рішення в цій справі, та порушення прав Позивача. При цьому, у вказаній заяві Позивач посилається, крім іншого, на норму ст. 249 КАС України, якою врегульовано порядок винесення судом окремої ухвали, яка безпосередньо передбачає можливість постановлення судом окремої ухвали в разі виявлення відповідних порушень законодавства під час вирішення питання про застосування заходів судового контролю. Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали взагалі не перевірялась наявність підстав для розгляду заяви Позивача в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України, за яким він звернувся до суду. Відповідно, заява Позивача залишилася не розглянутою судом, до якого вона подана, а поставлені в ній питання - не вирішеними. При цьому, в рішенні від 04.12.1995 р. у справі «Беллет проти Франції» якому Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини звернення Позивача до суду із заявою про встановлення судового контролю та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо повернення його заяви. Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що Апелянт у своїй скарзі просить суд апеляційної інстанції вирішити та задовольнити його заяву, але з огляду на вищевикладене, такі вимоги наразі є передчасними. Тому, в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Отже, апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню частково, ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року - скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Результат розгляду: partial