Рішення адміністративного суду від 2023-02-03 00:00:00+02

У жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської митниці та просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 19.10.2022 року у справі №0956/50000/22, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4\~ ст.470 Митного кодексу України. В огрунтування позову було зазначено, що 19.10.2022 року в.о. заступника начальника Одеської митниці Цибульський В.В., розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, виніс постанову в справі №0956/50000/22, відповідно до якої позивача визнано винним у вчинені порушення митних правил, відповідальність за яке, передбачена ч.4\~ ст.470 Митного Кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день вчинення порушення становить 17000 грн. Відповідно до постанови №0956/50000/22 позивачу інкриміновано вчинення порушення митних правил за ч.4\~ ст.470 Митного Кодексу України\~ за кваліфікуючими ознаками: перевищення встановленого\~ ст.95 МК\~ строку доставки товару та документів на нього більше ніж на двадцять діб. Копія постанови була отримана представником позивача 26.10.2022 року. Позивач стверджує, що контейнер SEGU5369367 дійсно 24.02.2022 р. було пропущено на митну територію України, а його перевезення доручено йому. Однак, в цей день почалось повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України, що спричинило введення воєнного стану та настання відповідних юридичних наслідків. У зв`язку з настанням зазначеної події позивач не мав змоги приступити до процесу перевезення, а відповідно і закінчити його у встановлений строк. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що постанова винесена незаконно, з порушенням його прав та вимог чинного законодавства України, і відповідно така постанова підлягає скасуванню. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2022 року позов залишено без задоволення. Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено, що 24.02.2022 року за МД типу «ІМЕЕ» №UА 100000/2022/735462 від 18.02.2022 року Одеською митницею на митну територію України, відповідно до наряду №557 та відповідно до даних ІСПС РК№ 38703683, було пропущено контейнер SEGU5369367. Перевезення вказаного контейнеру митною територією України повинно було здійснюватися водієм ТОВ «Ламан Транс Експрес» (код ЄДРПОУ 35775931) [PERSON] .. Відповідно до МД типу ІМЕЕ №UA100000/2022/735462, водій-перевізник ТОВ «Ламан Транс Експрес» (позивач) повинен був доставити контейнер SEGU5369367 до митниці призначення в повному обсязі до 06.03.2022 року. Проте, у визначений митницею відправлення строк контейнер SEGU5369367 до митниці призначення доставлений не був, тим самим позивачем перевищено встановлений\~ ст.95 Митного кодексу України\~ строк доставки товару та документів на нього більше ніж на двадцять діб. Судом встановлено, що 30.06.2022 року на адресу Одеської митниці надійшла заява ТОВ «Ламан Транс Експрес» щодо відміни пропуску по митній декларації №UA100000/2022/73 5462, а саме відміни пропуску для контейнера SEGU5369367. Листом відповідача №7.10-2/28.1-03/13/11508 від 28.06.2022 року до Одеської митниці було запрошено уповноважених представників ТОВ «Ламан Транс Експрес» для надання пояснень відносно недоставляння вантажу до митниці призначення. 05.07.2022 року до Одеської митниці надійшов лист ТОВ «Ламан Транс Експрес» №12381/13, яким надано пояснення щодо недоставляння вантажу у зв`язку із введенням воєнного стану на території України відповідно до\~ Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року та викладена позиція щодо відсутності в діях перевізника складу адміністративного правопорушення, передбаченого\~ ст.470 МК України. Крім того, у вищезазначеному листі є посилання на лист Торгово - промислової палати України, на підставі ст.14, 141 Закону України «Проторгово-промисловіпалати вУкраїні» від 02.12.1997№671/97-ВР, Статуту ТПП України. Зазначеним листом ТПП засвідчила форс-мажорні обставини: військову агресію російської федерації проти України,\~ що стало підставою введення воєнного стану на 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до\~ Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року. Також судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Ламан Транс Експрес» до закінчення строку доставки контейнеру SEGU5369367 з метою продовження строку доставки до митниць не зверталось. Звернень перевізника ТОВ «Ламан Транс Експрес» щодо продовження строку доставки вантажу в митницю призначення в Одеській митниці станом на 26.07.2022 року не зареєстровано. На підставі викладеного, 26.07.2022 року посадовою особою Одеської митниці у відношенні позивача, водія ТОВ «Ламан Транс Експрес», складено протокол про порушення митних правил №0956/50000/22 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.4\~ ст.470 Митного кодексу України. Враховуючи вищевикладене, 19.10.2022 року в.о. заступника начальника Одеської Цибульський В.В., розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, виніс постанову в справі №0956/50000/22, відповідно до якої позивача визнано винним у вчинені порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч.4\~ ст.470 Митного Кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день вчинення порушення становить 17000 грн. Винесення вказаної постанови і стало підставо для звернення з позову до суду. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначав таке. Стосовно позиції адвоката, що недоставляння вантажу позивачем, водієм ТОВ «Ламан Транс Експрес», здійснено у зв`язку із введенням воєнного стану на території України відповідно до\~ Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року\~ та листа Торгово - промислової палати України, на підставі ст.ст.14,\~ 141\~ Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 року №671/97-ВР, Статуту ТПП України, яким було засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереробної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану на 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб відповідно до\~ Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, суд зазначив наступне. Лист торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс - мажорних обставин у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, не може вважатися беззаперечним доказом про наявність об`єктивних обставин, які виникли у позивача щодо доставлення товару під митним контролем в строк до митниці призначення. Відповідно до актуальної практики Верховного Суду сама лише наявність форс-мажорної обставини не є підставою, що унеможливлює виконання зобов`язання. Отже, суд зазначив, що особа, яка посилається на форс-мажор, повинна ще довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконання конкретного зобов`язання, що у даній справі позивачем здійснено не було. Стосовно тверджень позивача щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в його діях, а саме відсутність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення\~ умислу на вчинення порушення митних правил, його мети, мотивів та цілей, а саме: перевізник діяв під впливом обставин непереробної сили, та вжив всіх можливих заходів щодо збереження життя, здоров`я, цілісності транспорту та вантажу, суд зазначив таке. Частиною 1\~ ст. 458 Митного кодексу України\~ передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Суб`єктивна сторона правопорушення - внутрішнє (психічне) ставлення суб`єкта правопорушення до скоєного діяння і його шкідливих наслідків. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату). Тобто, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.4\~ ст.470 МК України\~ полягає у необережній бездіяльності позивача. Суд вважав, що необережна бездіяльність позивача порушує\~ встановлений порядок доставки товарів під митним контролем, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно\~ ст.193 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу. Суд роз`яснив позивачу, що він міг повідомити митницю про форс-мажорні обставини та продовжити строк доставки вантажу відповідно до вимог\~ чинного законодавства, але не вчинив цього, чим і скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 4\~ ст. 470 МК України. Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на наступне. Положеннями ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти \~лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положеннями статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність. Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України (строки транзитних перевезень) встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Згідно ч.4 ст.470 МК України (недоставлення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів до митного органу призначення, видача їх без дозволу митного органу або втрата) перевищення встановленого\~ статтею 95\~ цього Кодексу строку доставки товарів, крім транспортних засобів особистого користування, більше ніж на двадцять діб, а так само втрата цих товарів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Як було зазначено вище, судом першої інстанції встановлено, що 24.02.2022 року за МД типу «ІМЕЕ» №UА 100000/2022/735462 від 18.02.2022 року Одеською митницею на митну територію України, відповідно до наряду №557 та відповідно до даних ІСПС РК№ 38703683, було пропущено контейнер SEGU5369367. Перевезення контейнеру SEGU5369367 митною територією України здійснювалось водієм ТОВ «Ламан Транс Експрес» [PERSON] .. У зазначеній МД визначено строк доставки контейнера SEGU5369367 на транспортному засобі до митниці призначення\~ до 06.03.2022. З аналізу наведеного та в контексті спірних правовідносин можна дійти висновку, що адміністративне правопорушення, вчинене позивачем (на думку відповідача), та яке передбачене ст.470 МК України (недоставлення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів до митного органу призначення, видача їх без дозволу митного органу або втрата), вважається завершеним 07 березня 2022 року, і саме після цієї дати винна особа підлягає притягненню до відповідальності. Позивача було притягнено до відповідальності згідно ч.4 ст.470 МК України, оскільки він допустив перевищення встановленого\~ статтею 95\~ цього Кодексу строку доставки товарів, крім транспортних засобів особистого користування, більше ніж на двадцять діб, при цьому, ч.ч.1 3 ст.470 МК України передбачена відповідальність за перевищення встановленого\~ статтею 95\~ цього Кодексу строку доставки товарів, крім транспортних засобів особистого користування: не більше ніж на одну добу, більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб та більше ніж на десять діб. Поряд з цим, в обгрунтування власної позиції, позивачем зазначено, що контейнер SEGU5369367 дійсно 24.02.2022 р. було пропущено на митну територію України, а його перевезення доручено йому. Однак, в цей день почалось повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України, що спричинило введення воєнного стану та настання відповідних юридичних наслідків. У зв`язку з настанням зазначеної події позивач не мав змоги приступити до процесу перевезення, а відповідно і закінчити його у встановлений строк. Колегія суддів вважає вказані обгрунтування належними та зазначає, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до\~ пункту 20\~ частини першої статті 106 Конституції України,\~ Закону України\~ "Про правовий режим воєнного стану"\~ постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені\~ Законом України\~ "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені\~ статтями 30 - 34,\~ 38,\~ 39,\~ 41 - 44,\~ 53\~ Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені\~ частиною першою\~ статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Положеннями статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: - встановлювати у\~ порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів; - перевіряти у\~ порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених\~ Конституцією України. Торгово-промислова палата України на підставі ст.14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, офіційним листом засвідчила форс-мажорі обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Так, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). З аналізу наведеного вбачається наявність надзвичайних, невідворотних та об`єктивних обставин для позивача, що унеможливили у встановлений термін, внаслідок настання вказаних обставин непереборної сили, вчинити дії по доставленню контейнера SEGU5369367 до митниці призначення в повному обсязі до 06.03.2022 року, що свідчить про безпідставність притягнення його до відповідальності. З вказаних же підстав та в даному випадку суд вважає необгрунтованими висновки суду першої інстанції з приводу того, що особа, яка посилається на форс-мажор, повинна ще довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконання конкретного зобов`язання, що у даній справі позивачем здійснено не було. Відповідно до ч.3 ст.78 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Так, з загальнодоступних ресурсів мережі інтернет (https://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%9E%D0%B1%D1%81%D1%82%D1%80%D1%96%D0%BB%D0%B8_%D0%9E%D0%B4%D0%B5%D1%81%D0%B8_(2022)#) вбачається наступне: «Перші російські авіаудари по Одесі відбулися в перший день війни, вранці 24 лютого. Росіяни цілили по складах у місті.\~ 26 лютого\~ підрозділи ППО однієї з механізованих бригад спільно з системою протиповітряної оборони Повітряних сил ЗСУ збили військовий літак\~ Су-30[1]. Російські диверсанти почали діяти в Одесі до 27\~ лютого, коли українська влада затримала їх та конфіскувала обладнання. Евакуаційні потяги почали вивозити мирних жителів з міста в бік\~ Чернівців\~ та\~ Ужгорода\~ 2 березня з подальшою евакуацією поїздів[2]. 2 березня\~ о 12:00 російські війська обстріляли\~ село Дачне, на північний захід від Одеси, пошкодивши газопровід та підпаливши дев`ять будинків і гараж, в результаті чого в останньому селі загинув щонайменше один мирний житель[4]. Російські кораблі в Одеському порту потопили цивільне судно «Helt», яке не погодилося стати для них «живим щитом»[5]. Увечері російські хакери зламали сайти всіх ОТГ Одеської області, опублікувавши там фейк про «капітуляцію»[6]. 3 березня\~ українські військові збили російський літак над Білгород-Дністровським, пілот встиг катапультуватися.[7]\~ Російські окупанти обстріляли\~ селище Затока.[8]\~ Під вечір російські окупанти двічі обстріляли село\~ [PERSON] , загинула людина[9]. 5 березня\~ ППО ЗСУ в небі над [PERSON] збили ворожий літак[10]. Вдень\~ 6 березня\~ в небі над Одесою сили ППО ЗСУ збили ще два російські винищувачі. Один із винищувачів упав у море біля узбережжя Одеси, другий\~ розбився на північ від міста. За словами голови Одеської обласної військової адміністрації [PERSON] , пілоти встигли катапультуватися та були взяті в полон.[11] Крім того, з ресурсу [INFO] вбачається таке: « 24.02.22 Ворог обстрілює Одесу і область, є загиблі (оновлено) За даними місцевих ЗМІ, стріляють з ракет.\~ Ворожі війська ведуть ракетний обстріл Одеси. Приблизно о 10:25 пролунали вибухи на Промисловій вулиці, в районі Застави-2, на вулиці В`ячеслава Кириленка. Про це пише\~ "Думская" з посиланням на ДСНС. Близько 10:58 був вибух у центральній частині міста, інформація уточнюється. Близько 11:02 вибух біля 411 батареї. Оновлення 17:10.\~ За даними оперативного командування " [INFO] " у Одеській області, близько другої години дня дві ворожі ракети були випущені по курортних селищах Кароліно-Бугаз та Грибівка. Ще дві ракети були випущені по аеропорту "Буялик" під Одесою». З огляду на викладене, колегія суддів вважає загальновідомим та таким, що не потребує доказування факт наявності обставин, що в цілому спричинили значні негативні наслідки, зокрема для м.Одеси та його мешканців, та унеможливили належного виконання позивачем свого обов`язку. Наявність зазначених обставин також підтверджується інформацією з офіційного сайту терміналу ТОВ «Бруклін-Київ Порт» (на території якого станом на 23-24 лютого 2022 року знаходився контейнер SEGU5369367, що не заперечується сторонами), відповідно до якої у зв`язку з військовим станом термінал з 24.02.2022 року припинив проведення вантажних операцій та обробку всіх видів транспорту (https://bkport.com/uk/news/stosovno-rezhymu-roboty-bkp-z-24-lyutogo-2022-roku). Крім того, з огляду на положення статті 3 Конституції України, за якими людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності, як фізичної особи, яка повинна була особисто здійснити вивезення контейнеру з території порту (чого не вібулось за посиланнями позивача), який (порт) є об`єктом підвищеної небезпеки з точки зору військових ризиків. Наведені висновки щодо відсутності підстав для притягнення позивача до відповідальності також узгоджуються з наступним. Відповідно до п.1 ч.2 ст.95 МК України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у\~ статті 192\~ цього Кодексу. Згідно ст.192 МК України якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу. З наведеного вбачається визначення діючим законодавством випадків, за якими при настанні обставин непереборної сили контейнер не може прибути до митного органу призначення вчасно і вказаний пропуск строку не включається до строків, зазначених у частині першій ст.95 МК України (строки транзитних перевезень), що виключає притягнення до відповідальності. Більше того, відповідно до ст.467 МК України (строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил) якщо справи про порушення митних правил відповідно до\~ статті 522\~ цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом. Як було зазначено, адміністративне правопорушення, вчинене позивачем (на думку відповідача), та яке передбачене ст.470 МК України, було завершеним 07 березня 2022 року, а за ч.4 цієї статті (за якою позивача притягнуто до відповідальності) 27 березня 2022 року, і саме з цієї дати відповідач (з огляду на те, що у МД UА 100000/2022/735462 від 18.02.2022 року визначено строк доставки контейнера SEGU5369367 на транспортному засобі до митниці призначення\~ до 06.03.2022 року) повинен був виявити вказане правопорушення. Водночас позивача притягнуто до відповідальності 19 жовтня 2022 року, тобто поза межами присічного шестимісячного строку, передбаченого для накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил. При цьому, в даному випадку строк накладення даного адміністративного стягнення не зупиняється на час розгляду цієї справи, оскільки вона розглядалась Одеською митницею, а не судом, в той час, як згідно до ст.467 МК України строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється лише на час розгляду таких справ судом. Також, ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29). При цьому, Європейський суд з прав людини (далі також - ЄСПЛ) провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя. Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»). Також, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Щокін проти України», яке набрало статусу остаточного 14 січня 2011 року, тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (N 1) [ВП], N 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V). Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу «якості\~ закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника. У вказаному рішенні ЄСПЛ, з посиланням на закріплений в законодавстві України принцип in dubio pro tributario, зазначив, що органи державної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку. Колегія суддів зазначає, що притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил згідно ч.4\~ ст.470 Митного Кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 17000 грн. при наявності надзвичайних, невідворотних та об`єктивних обставин, що унеможливили у встановлений термін внаслідок настання вказаних обставин непереборної сили вчинити дії по доставленню контейнера SEGU5369367 до митниці призначення в повному обсязі до 06.03.2022 року, свідчить про допущення відповідачем надмірного формалізму, а також про те, що орган державної влади віддав перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства (в контексті положень Митного кодексу України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану» та листа Торгово-промислової палати України), що призвело до накладення на заявника додаткових необгрунтованих зобов`язань зі сплати штрафу. Тому, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийтяттям нової постанови про задоволення позову.

Результат розгляду: granted