Рішення адміністративного суду від 2024-03-18 00:00:00+02

Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги наступним. 10.12.2023 інспектором СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом Гаєвським В.О. винесено постанову серії БАД №780250, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 20400 гривень. Відповідно до вищевказаної постанови 10.12.2023 о 21.35 год. позивач, перебуваючи в с.Тиха по вул.Центральній, керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. [NUMBER] без права керування транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування Рівненським міським судом 09.08.2023 на 1 рік, чим порушив пункт 2.1а ПДР. Зі звинуваченням у порушенні правил дорожнього руху [PERSON] не згодний, оскільки транспортним засобом 10.12.2023 не керував. Оскаржувана постанова не містить належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування позивачем транспортним засобом і, як наслідок, вчинення адміністративного правопорушення. Так, 10.12.2023, [PERSON] , знаходячись на пасажирському сидінні автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. [NUMBER] , під керуванням його брата [PERSON] , рухався по с.Тиха Самбірського району Львівської області в напрямку с.Соснівка, до місця свого проживання. Коли вони проїжджали по вул. Центральній працівники прикордонної служби почали світити їм ліхтариком в салон, чим почали засліплювати водія, однак водій поїхав далі. Вказаний факт дуже обурив [PERSON] , а тому він попросив брата повернутися до працівників прикордонної служби, що той і зробив. Коли вони під`їхали до місця знаходження працівників прикордонної служби [PERSON] вийшов з автомобіля зі сторони передніх пасажирських дверцят та пішов розмовляти з прикордонниками, в ході вказаної розмови в них зав`язався словесний конфлікт і працівники прикордонної служби викликали поліцію. В ході перебігу цих подій [PERSON] не захотів брати участі у вказаному конфлікті та поїхав додому, залишивши [PERSON] біля прикордонників. Приблизно через 40-50 хвилин на місце конфлікту прибули працівники поліції, у вказаний час [PERSON] перебував в с.Тиха по вул.Центральній в якості пішохода, так як його брат поїхав додому автомобілем, яким вони приїхали в с.Тиха. Тобто, працівники поліції не могли бачити, що [PERSON] керував автомобілем, так як в час, коли вони прибули на місце події, жодного автомобіля там взагалі не було. При цьому працівники прикордонної служби не могли бачити, що [PERSON] керував автомобілем, так як вказаним автомобілем керував [PERSON] . Незважаючи на це, працівники поліції почали вимагати у [PERSON] пройти огляд на стан сп`яніння, у відповідь на що [PERSON] відмовився, мотивуючи свою відмову тим, що він не керував транспортним засобом. Після чого, працівники поліції повідомили [PERSON] , що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП. Однак, в подальшому, після того як [PERSON] залишив місце події, не повідомляючи йому про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП, працівники поліції винесли відповідну постанову, яку скерували поштою на адресу позивача. Таким чином, позивачем не порушено будь-яких правил дорожнього руху, які б стали підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, оскільки він не керував т/з взагалі. Однак, поліцейським постанова складалася без врахування пояснень позивача та конкретної обстановки, будь-яких доказів правопорушення не надано, тобто, на думку позивача, факт порушення базується на припущенні, що є порушенням закону. В зв`язку із зазначеним просив постанову серії БАД №780250 від 10 грудня 2023 року про накладення на нього адміністративного стягнення, скасувати, провадження по справі закрити. Представником відповідача на адресу суду було направлено відзив на позов, у відповідності з яким позовні вимоги [PERSON] він не визнає в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №780250 від 10.12.2023 [PERSON] керував автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. [NUMBER] без права керувати таким транспортним засобом. Під час розгляду адміністративної справи поліцейським повідомлено водія про суть вчиненого правопорушення, надано можливість ознайомитися з наявними доказами вчиненого правопорушення, ознайомлено з правами та обов`язками в частині подавання клопотань та надання пояснень під час розгляду справи про вчинене адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 126 КУпАП. Однак, проаналізувавши наявні відеоматеріали з нагрудного відео реєстратора працівника поліції, встановлено, що водій під час розгляду справи не виявив бажання ознайомитись з доказами вчиненого правопорушення, так само жодних клопотань не заявляв, лише заперечив факт вчинення ним вищезгаданого правопорушення, оскільки попередньо уже був позбавлений права керування транспортними засобами та намагався таким чином уникнути відповідальності. Згідно пояснень співробітників прикордонної служби, які і викликали поліцію, встановлено, що позивач [PERSON] у позовній заяві вводить суд в оману, оскільки на момент зупинки автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. [NUMBER] співробітниками прикордонної служби, в салоні автомобіля він перебував сам, а саме за кермом авто і ніякого брата [PERSON] в салоні авто чи поблизу не було. Решта учасників даного інциденту, яких можна побачити на відеозаписі, прийшли на місце події згодом, вже після зупинки [PERSON] та виклику поліції. Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.01.2024 повернуто без розгляду заяву представника позивача адвоката Чернянського Р.І. про забезпечення позову. Позивач та його представник в судове засідання з`явилися, позов підтримали з викладених у ньому підстав, просили задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з`явився, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що 10.12.2023, виконуючи наказ по охороні державного кордону «Прикордонний патруль», перебували в с.Тиха. Близько 21 год. побачили автомобіль, намагалися його зупинити, але він не зупинився та поїхав далі, згодом автомобіль повернувся, з нього вийшов чоловік [PERSON] та почав сваритися. З якого місця вийшов [PERSON] та хто саме був за кермом авто не бачив. Згодом машина поїхала, а [PERSON] залишився з ними. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду покази за змістом аналогічні показам [PERSON] . Вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. Статтею 9 КУпАП\~визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 10 грудня 2023 року серії БАД № 780250, складеної інспектором СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом Гаєвським В.О., водій [PERSON] , перебуваючи в с.Тиха по вул. Центральній, керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. [NUMBER] без права керування транспортними засобами. Позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. Приписами пункту 11 частини 1\~статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»\~та\~статті 222 КУпАП\~передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням\~Правил дорожнього руху\~його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення\~правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Пунктом 1.3 Правил дорожнього\~руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до пункту 2.1\~ПДР\~водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до диспозиції частини 4 статті 126 КУпАП\~адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Статтею 280\~КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до\~статті 251\~КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. У відповідності з пункту 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»\~зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями\~283\~і\~284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Згідно зі статтями\~73,\~74 КАС України\~належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Відповідно до статей\~75,\~76\~КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 статті 61\~Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена також частиною 2\~статті 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Відповідно до частини 1\~статті 77 КАС України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених\~статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною 2\~статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17. У відповідності\~з відеозаписом,\~доданим до\~відзиву,\~працівниками поліції\~не було\~зафіксовано факту\~керування [PERSON] \~10\~грудня 2023\~року о\~21\~год 35\~хв в\~ [ADDRESS] ,\~автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. [NUMBER] . Крім того, факт керування автомобілем позивачем також не був підтверджений допитаними в якості свідків у судовому засіданні працівниками прикордонної служби [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, представник відповідача не надав суду достатніх доказів вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті\~126 КУпАП. Відповідно до частини 3\~статті 286 КАС України\~за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не було надано суду належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а провадження по справі необхідно закрити.

Результат розгляду: granted