Рішення адміністративного суду від 2023-07-20 00:00:00+03

У липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до до Виконавчого комітету Вознесенської міської ради про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування, в якому вказував, що 08 червня 2023 року інспектор відділу інспекції з питань контролю за паркуванням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Поперечна Я.В. склала відносно нього постанову серії UKR №2301430. Згідно постанови, 07 червня 2023 року о 12 год. 12 хв. у м. Вознесенську на вул. Одеській, 33 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz E250», реєстр. номер [NUMBER] , порушив вимоги дорожнього знаку, здійснивши зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4-в, п. 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України, тим самим скоїв правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до постанови, на [PERSON] накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Копія оскаржуваної постанови отримана позивачем 23 червня 2023 року. Проте [PERSON] просив визнати протиправною та скасувати постанову від 08 червня 2023 року, та закрити відносно нього провадження в адміністративній справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, вказуючи на те, що: -ділянка дороги за місцем зупинки керованого ним автомобіля не регулюється дорожнім знаком 3.34 «Зупинку заборонено»; -матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів здійснення позивачем зупинки в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Також просив врахувати, що: -відповідачем порушено процедуру повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про факт порушення (позивач не був повідомлений про факт адміністративного правопорушення ні особисто, ні шляхом залишення йому відповідного повідомлення на лобовому склі транспортного засобу); -оскаржувана постанова за своїм змістом не відповідає вимогам закону, оскільки в ній не зазначено дату набрання нею законної сили. 18 липня 2023 року від представниці відповідача Бальцер В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання вказувала на те, що оскаржувана постанова винесена за наявності передбаченої законом підстави зупинки позивача в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що підтверджується відповідними доказами та спростовує доводи останнього. Також вказувала, що фіксування правопорушення та розгляд адміністративної справи відбувся у повній відповідності з вимогами, постанова за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а тому підстави для її скасування відсутні. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Усіков О.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Також представник позивача звертав увагу суду та просив врахувати, що оскаржувана постанова є сфальшованою, оскільки дата її винесення передує даті звернення відповідача до ТСЦ МВС 4844 та Управління надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Вознесенської міської ради з приводу надання відомостей про власника транспортного засобу «Mercedes-Benz E250», реєстр. номер [NUMBER] , а також місця його реєстрації (що було необхідно для складання та оформлення постанови), а також даті отримання вказаної інформації. Представник відповідача Кондратьєв О.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві. В частині наявності суперечностей щодо дати винесення оскаржуваної постанови пояснив, що вказана постанова дійсно заповнювалася 08 червня 2023 року, тобто до дати звернення відповідача до ТСЦ МВС 4844 та Управління надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Вознесенської міської ради з приводу надання відомостей про власника транспортного засобу «Mercedes-Benz E250», реєстр. номер [NUMBER] , а також місця його реєстрації, проте в подальшому корегувалася з урахуванням отриманої від вказаних осіб інформації. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника Усікова О.В., представника відповідача Кондратьєва О.С., дослідивши матеріали справи в межах вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 08 червня 2023 року інспектор відділу інспекції з питань контролю за паркуванням Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Поперечна Я.В.. склала відносно позивача постанову серії UKR №2301430. Згідно постанови, 07 червня 2023 року о 12 год. 12 хв. у м. Вознесенську на вул. Одеській, 33 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz E250», реєстр. номер [NUMBER] , порушив вимоги дорожнього знаку, здійснивши зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4-в, п. 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України, тим самим скоїв правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до постанови, на [PERSON] накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Копія оскаржуваної постанови отримана позивачем 23 червня 2023 року. Окремого фіксування обставин події в протоколі про адміністративне правопорушення інспектор не здійснювала, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 254, ч.ч. 2-5 ст. 258 КУпАП. Аналізуючи вимоги та заперечення сторін, суд виходить з наступного. Дорожнім знаком 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів в зоні дії цього знаку, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Згідно п. 1.10 ПДР України зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо) Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Таким чином, факт скоєння адміністративного правопорушення повинен бути належним чином зафіксований та підтверджений відповідними доказами. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених\~статтею 255\~цього Кодексу. На підтвердження факту та обставин скоєння правопорушення стороною відповідача надано паперові копії електронних доказів електронних фотознімків із зображенням автомобіля «Mercedes-Benz E250», реєстр. номер [NUMBER] , місця його розташування (адреси та координат), а також дати та часу здійснення фотозйомки (інших доказів ні особисто, ні на пропозицію суду представником відповідача не надано). Однак, ні вказані докази, ні інші матеріали справи, що мають доказове значення, не свідчать як про наявність (розміщення) за місцем зупинки транспортного засобу «Mercedes-Benz E250», реєстр. номер [NUMBER] , дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», так і про поширення дії такого знаку на вказану ділянку дороги. Таким чином, відповідачем не надано необхідних доказів, що свідчать про порушення позивачем вимог п. 8.4-в, п. 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України, тобто скоєння ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Проте, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених\~статтею 78\~цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Що стосується інших тверджень позивача, зокрема про наявність процесуальних порушень під час складання оскаржуваної постанови, та невідповідність її змісту вимогам закону, то слід зазначити, що в постанові в порушення вимог ст. 283 КУпАП дійсно неправильно зазначено дату розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання постанови (що не оспорювалося представником відповідача). В іншій частині суд не приймає до уваги доводи позову, зокрема щодо: - відсутності в оскаржуваній постанові інформації про дату набрання нею законної сили, оскільки її зазначення не передбачене вимогами ст. 283 КУпАП. При цьому постанова містить достатню інформацію про порядок та строк її оскарження; - порушення посадовою особою передбаченої ч. 3 ст. 279-1 КУпАП процедури повідомлення особи про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки/стоянки, оскільки саме по собі це не є підставою для скасування оскаржуваної постанови. За встановлених обставин, суд прийшов до наступного висновку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Оскільки відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю. Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Тому, в силу вимог ст. 139 КАС України також підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Результат розгляду: granted