Рішення адміністративного суду від 2023-04-17 00:00:00+03

06 квітня 2023 року за вх. № 15054 судом отримано від [PERSON] заяву про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом [PERSON] до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови. Заява мотивована тим, що 21 лютого 2023 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було задоволено позовні вимоги [PERSON] та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6263721 від 08.12.2022 року та закрито провадженя у справі. 05.02.2021 року між позивачем та АО «Акторіс» було укладено договір № 05/02/21 про надання правової допомоги. Також, 09 грудня 2022 року між АО «Акторіс» та позивачем було укладено Додаток до Договору про енадання правової допомоги № 05/02/21 від 05.02.2021 року, яким було обумовлено, що позивач доручає Об`єднанню здійсниити\~ захист його інтересів, а саме: підготовити та подати до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області адміністративний позов про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. Додатком до Договору про надання правничої ( правової ) допомоги, сторони визначили, вартість послуг Об`єднання в розмірі 3000 грн. Згідно Додатку сторони встановили, що оплата наданих послуг здійснюється після підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг оскільки позивач перебував по за межами кордону України в період з 13.12.2022 року по 01.04.2023 року, то лише 03.04.2023 року він отримав вказане рішення суду. 03.04.2023 року між [PERSON] та АО «Акторіс» було підписано Акт приймання-передачі правової допомоги. Відповідно до якого сторони визначили, що вартість наданої допомоги згідно Додатку від 14.12.2022 року до Договору про надання правової допомоги № 05/02/21 від 05.02.2021 року становить 3 000 грн. Вказану заяву позивач не міг подати до суду в строки, оскільки з 13.12.2022 року по 01.04.2023 року перебував за межами України. Тому, просив суд поновити строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення та ухвалитьи додаткове рішення, яким стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок асигнувань Управління патрульної поліції у Житомирській області ДПП на його користь 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.\~ Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.04.2023 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та вказані матеріали передані для розгляду. Відповідно до контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, зазначені матеріали були отриманні суддею 07.04.2023 року. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви ( ч. 3 ст. 252 КАС України ). Сторони в судове засідання не викликалися. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється ( ч. 4 ст. 229 КАС України ). Оскільки учасники справи у судове засідання не викликалися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Так, щодо клопотання позивача про поновлення строку на подання заяви про стягнення судових витрат, суд приходить до наступного. Згідно з частиною 7 статтею 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В адміністративному позові позивач зазначав, що він звертається до суду з заявою про те, що докази щодо розміру понесених стороною судових витрат ( зокрема, але не виключно витрат на професійну правничу допомогу ), будуть подані протягом п`яти календарних днів після ухвалення рішення суду в даній справі. Рішення суду було ухвалено 21 лютого 2023 року за відсутніості учасників справи. З доданих з боку позивача документів ( паспорту ) вбачається, що останній дійсно в період з 13.12.2022 року по 01.04.2023 року перебував за межами України, що позбавило останнього своєчасно звернутися до суду. З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини, зазначені позивачем в обґрунтування поважності пропуску строку надання до суду, суд вважає за можливе задовольнити клопотання та поновити йому строк звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат. Так, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2023 року адміністративний позов [PERSON] до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови було задоволено. Скасувано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серія ЕАР № 6263721 від 08.12.2022 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , закрито. Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 гривень ( чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок ) з\~ бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції. Зазначене судове рішення набрало законної сили. Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Склад та обсяг судових витрат визначено у частині 3 статті 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України). У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України). При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат відповідно до вимог частини сьомої цієї статті покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат підлягає оцінці кожен окремий доказ надання правової допомоги та у їх сукупності співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката, а також заперечення суб`єкта владних повноважень щодо обґрунтованості їх розміру. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява № 19336/04). Так, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір. При цьому, суд зазначає, що з боку відповідача заперечень щодо розміру гонорара адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача на адресу суду не надходило. Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки містяться в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19. У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, на підтвердження понесених витрат позивач надав суду: Договір № 05/02/21 про надання правової допомоги від 05 лютого 2021 року; Додаткову угоду до договору № 05/02/21 про надання правової допомоги від 05.02.2021 року, укладену 09.12.2022 року; Додаток до договору про надання правової допомоги № 005/02/21 від 05.02.2021 року, укладений 09.12.2022 року; Акт приймання-передачі правової допомоги до договору про надання правової допомоги № 05/02/21 від 05.02.2021 року, укладений 03.04.2023 року. В п. 2 Додатку до договору про надання правової допомоги № 005/02/21 від 05.02.2021 року, укладеного 09.12.2022 року, вартість підготовки та подання адміністративного позову до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ( аналіз наданих Клієнтом документів, вироблення правової позиції ), складає 3000 грн. Так, в постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд, вирішуючи питання про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові 21.01.2021 №280/2635/20, відповідно до якого КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Такий же правовий висновок містяться і постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18. Так, у Рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07 ) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені. Такий висновок ЄСПЛ також викладений у вже зазначеному вище рішенні у справі «Савін проти України» ( Заява № 34725/08). Тож фактичність витрат на правничу допомогу слід розглядати у широкому сенсі, включаючи не лише оплату таких витрат, але й виходячи власне із того, що достатньою є наявність відповідного договірного обов`язку. Відповідно, якщо договірний обов`язок щодо оплати наявний, то такого обов`язку достатньо для визнання витрат фактичними і такими, що підлягають компенсації стороні. Зазначені норми (статті 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. Судом встановлено, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу, пов`язані із юридичним супроводом справи № 357/11999/22 підтверджені належними та допустимими доказами. Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У вже згаданій справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. Звертаючись до суду з вказаною заявою, позивачем надано підтвердження про направлення заяви про ухвалення додаткового рішення на адресу відповідача УПП в Житомирській області. На адресу суду з боку відповідача УПП в Житомирській області не надходило жодних заяв та клопотань щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, а також відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Водночас, суд може зменшити витрати на правову допомогу як за клопотанням сторони, так і за власної ініціативи, про що викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2020 у справі №910/17955/17. Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Результат розгляду: granted