Рішення адміністративного суду від 2022-09-28 00:00:00+03

в березні 2022 року позивач, [PERSON] , звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (відповідача), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Інспектор Відділення поліції №2 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Становський С.С., про визнання дій протиправними, скасування постанови серії ЕГА №620378 від 24.03.2022. Дунаєвецький районний суд Хмельницької області рішенням від 18.08.2022 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що за наявними у матеріалах справи документами неможливо встановити, що предмети, виявлені у позивачки є апаратом для виготовлення самогону, сама вона це заперечує, висновків експертизи чи інших доказів, які б підтверджували зазначене, до суду не надано. Враховуючи зазначене за наявних доказів відсутні підстави для доведеності об`єктивної сторони інкримінованого позивачці правопорушення, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 176 КУпАП. Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що позивачку 24.03.2022 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 24.03.2022 в [ADDRESS] , за місцем проживання зберігала апарат для виготовлення самогону, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 176 КУпАП. Зазначений факт підтверджується відеодоказами. Позивач не скористалася правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КАС України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою серії ЕГА №620378 від 24.03.2022 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 24.03.2022 в [ADDRESS] , за місцем проживання зберігала апарат для виготовлення самогону, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 176 КУпАП. Вищевказаною постановою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді 170 грн. штрафу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що не могла підтвердити, що виявлений у неї в домогосподарстві був самогонний апарат, бо це не так. Вказала, що обладнання для самогонного апарату в неї не було, відсутня труба від бочки до бідона через яку рухається алкоголь під час виготовлення. Це був бідон щоб гріти воду для господарства, що чітко вбачається на відео. Запаху алкоголю також не було. Бідон був весь в павутині, оскільки його тривалий час не використовували, при демонтажі пошкоджено тент в бідоні, а не змієвик. На запитання чи заперечувала на відео, що працівники поліції вилучили саме самогонний апарат не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. Представник відповідача Гладкоскок С.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Надіслала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що заперечує проти скасування постанови серії ЕГА №620378 від 24.03.2022 та вказує, що оскаржувана постанова була винесена суб`єктом владних повноважень поліцейським Становським С.С. з дотриманням закону. Зазначає, що на підтвердження вчинення адміністративного проступку [PERSON] інспектор надав відеофіксацію з місця вчинення адміністративного правопорушення, з якого чітко вбачається, що позивачка зберігала самогонний апарат, про що сама вказала. Інспектор Становський С.С. у судовому засіданні пояснив, що у березні 2022 діяв військовий стан, у зв`язку із чим були встановлені обмеження, зокрема на продаж алкоголю. В поліцію надійшла інформація про продаж алкогольних напоїв позивачкою, поїхали до її домогосподарства. Зазначає, що [PERSON] пояснила, що має самогонний апарат для власного користування, який в подальшому вилучили та склали постанову про адміністративне правопорушення. Про те, що у позивачки виявлено саме самогонний апарат знали лише з її слів, однак попередньо документував схожі факти і знав, що входить у комплектацію самогонного апарату. Під час огляду у [PERSON] було виявлено бідон та змієвик, було чути запах алкоголю. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України. Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.176 КУпАП, полягає у виготовленні або зберіганні без мети збуту самогону чи інших міцних спиртних напоїв домашнього вироблення, виготовлення або зберігання без мети збуту апаратів для їх вироблення. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Як встановлено судом першої інстанції, із переглянутих в судовому засіданні відеозаписів встановлено, що 24.03.2022 працівниками поліції проведено огляд житлових та господарських будівель, належних позивачці, під час якого виявлено бідон, який в подальшому вилучено та знищено. Також, на відео [PERSON] пояснює, що самогонний апарат був для особистого використання, користувалися ним місяці три тому не раніше. Однак, у судовому засіданні позивачка заперечувала та пояснила, що це був бідон щоб гріти воду для господарства. Бідон був весь в павутині, оскільки його тривалий час не використовували, а обладнання для самогонного апарату в неї не було. Разом з тим зазначив, що за наявними у матеріалах справи документами неможливо встановити, що предмети, виявлені у позивачки є апаратом для виготовлення самогону, сама вона це заперечує, висновків експертизи чи інших доказів, які б підтверджували зазначене, до суду не надано. Враховуючи зазначене за наявних доказів відсутні підстави для доведеності об`єктивної сторони інкримінованого позивачці правопорушення, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 176 КУпАП. При цьому, сам факт визнання особою вини не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. Схожа правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі 537/2088/17. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 у справі № 161/5372/17, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, оскільки вони не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а. З апеляційної скарги встановлено, що речовий доказ у справі про адміністративне правопорушення знищено у день розгляду справи про адміністративне правопорушення без достатньої правової підстави. Разом з тим, матеріали справи не містять опису вилучених за місцем проживання позивачки предметів, що на думку суду, за відсутності відповідного висновку експерта не дозволяє ідентифікувати вилучені предмети як апарат для виготовлення самогону. У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied