Рішення адміністративного суду від 2022-10-05 00:00:00+03

В серпні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Служби Безпеки України в Чернівецькій області, в якому просив визнати протиправною та скасувати Постанову Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про заборону в`їзду в Україну №75/5/3-202 від 19.03.2021 року, якою вирішено заборонити в`їзд на територію України громадянину Румунії [PERSON] ( [PERSON] ) [INFO] , чоловічої статі, уродженцю м. Фокшань, повіту Вранча, Румунія, мешканця м. Бухарест, Румунія, громадському активісту, засновнику та керівнику праворадикальної партії "Альянс об`єднання румун", депутату парламенту Румунії, строком на 3 (три) роки, до 19 березня 2024 року. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року у задоволенні заяви Simion George-Nicolae (Сіміон Джордже-Ніколає) про поновлення строку звернення до суду відмовлено, визнавши неповажними причини пропуску строку. Позовну заяву Simion George-Nicolae (Сіміон Джордже-Ніколає) до Управління Служби Безпеки України в Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови повернуто позивачу. Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи та неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що строк звернення до суду був пропущений з поважних причин. Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу громадянина Республіки Азейбаржан Румунії [PERSON] ( [PERSON] ) залишити без задоволення, виходячи з такого. Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача з зазначеним позовом. Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.08.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач, 10.08.2022 року подав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та зазначив, що під час отримання рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 28 листопада 2021 року, позивач не знав на підставі якого рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду прийнято вказане рішення. Зазначив, що 02.02.2022 року представник позивача звернувся до Управління Служби Безпеки України в Чернівецькій області, а рішення відповідача отримав лише 22.02.2022 року. Отже, строк коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів обчислюється саме з 22 лютого 2022 року. 15 серпня 2022 року ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду повернуто позовну заяву позивача з огляду на те, що зазначені позивачем підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними є неповажними. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Відповідно до ч.1,2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав. Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18 лютого 2021 року у справі №640/25034/19 та від 09 вересня 2020 року у справі №444/2499/19. Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» \~визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України. Підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну визначено ст.13 вказаного Закону . Відповідно до ч.ч.1,2 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду. За наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України. Колегією суддів встановлено, що згідно витягу з постанови про заборону в`їзду від 19.03.2021 року №75/5/3-202 в інтересах забезпечення безпеки держави заборонено в`їзд на територію України громадянину Румунії [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , чоловічої статті, уродженцю м. Фокшань, повіту Вранча, Румунія, мешканця м. Бухарест, Румунія, громадському активісту, засновнику та керівнику праворадикальної партії "Альянс об`єднання румун", депутату парламенту Румунію, строком на 3 роки, до 19 березня 2024 року. Вказане обґрунтовано тим, що позивач здійснює суспільно небезпечну діяльність, яка суперечить інтересам забезпечення національної безпеки України та посягає на її державний суверенітет і територіальну цілісність. Зокрема, використовуючи власний акаунт у соціальній інтернет-мережі "Facebook", зазначена особа поширює серед своїх підписників (в т.ч. громадян України) матеріали уоністського характеру, що вказують на нібито нелегітимність державних кордонів України та необхідність приєднання окремих сучасних територій нашої держави до Румунії. Враховуючи, що у разі в`їзду в Україну зазначеної особи існує ймовірність проведення ним діяльності, яка суперечить інтересам забезпечення національної безпеки України. Приписи ч.1 ст.14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачають, що іноземці та особи без громадянства, яким не дозволяється в`їзд в Україну, при спробі в`їзду в Україну в пункті пропуску через державний кордон України не перетинають державний кордон України та в найкоротший строк повертаються в державу, з якої вони прибули, або в державу, яка видала паспортний документ. Таким іноземцям та особам без громадянства у паспортному документі проставляється відмітка про заборону в`їзду в Україну на термін, зазначений у рішенні, прийнятому відповідно до 3 ст.13 цього Закону. Так, як встановлено судом та підтверджується доводами скаржника, позивач дізнався про порушення своїх прав, а саме наявність заборони перетину кордону України, 28 листопада 2021 року, коли йому було відмовлено у в`їзді в Україну. Разом з тим, позивач звернувся до суду з даним позовом лише 02 серпня 2022 року, тобто з пропуском встановленого ч.2 ст.122 КАС України строку звернення до адміністративного суду. В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що строк звернення до суду не був пропущений оскільки, під час отримання рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства від 28 листопада 2021 року, позивач не знав на підставі якого рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду прийнято вказане рішення. Крім того, зазначив, що 02.02.2022 року представник позивача звернувся до Управління Служби Безпеки України в Чернівецькій області, а рішення відповідача отримав лише 22.02.2022 року, а відтак вважає, що строк коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів обчислюється саме з 22 лютого 2022 року. Положеннями ст.123 КАС України передбачено, що за наявності поважних причин пропущений строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений. Перевіряючи обґрунтованість доводів скаржника про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, колегія суддів виходить із того, що вжиття позивачем заходів щодо зняття заборон на перетин кордону України в позасудовому порядку не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду. Позивач не був позбавлений можливості скористатися своїм правом і звернутися з даним позовом у встановлений КАС України строк через свого представника, що і було зроблено ним 02 серпня 2022 року, однак вже з пропуском такого строку. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання адміністративного позову. Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин. Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27 лютого 2020 року у справі № 140/965/18 та від 06 квітня 2021 року у справі 823/2363/18. Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, тому відтак, позовна заява підлягала поверненню особі, яка її подала. Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, у апеляційній скарзі не зазначено. Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied