Рішення адміністративного суду від 2022-01-19 00:00:00+02

До суду звернувся [PERSON] з адміністративним позовом, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Виконавчого комітету Криворізької міської ради за результатом розгляду звернення від 02.11.2020 вх. 657 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилася у порушенні встановленого порядку ст.ст. 3, 22, 144 Конституції України та зобов`язати прийняти рішення в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України і п. 1.1.Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; - визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Виконавчого комітету Криворізької міської ради за результатом розгляду звернення від 02.11.2020 вх. 657 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилася у порушенні правового порядку ст. 1 ЗУ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) ініціювати призначення комісії для прийняття рішення, яким забезпечити умови способу соціального захисту інтересів [PERSON] і гарантувати права на державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, права на загальнообов`язкове соціальне страхування; - визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Виконавчого комітету Криворізької міської ради за результатом розгляду звернення від 02.11.2020 вх. 657 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилася у не встановленні порядку забезпечення [PERSON] у разі повної, часткової або тимчасової втрати непрацездатності правом на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) вжити систему заходів для оформлення трудової книжки, як позаштатному працівнику. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про звільнення від сплати судового збору. Позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання документа про сплату судового збору (квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення) за позов, який містить вимоги немайнового характеру у розмірі 908,00 грн. Супровідним листом від 31 травня 2021 року [PERSON] направлена копія ухвали від 31.05.2021 за адресою, яка вказана останнім у позовній заяві. До суду повернувся конверт з ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року позовну заяву [PERSON] повернуто позивачу. Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до пункту 4 частини 6 \~\~статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Також суд зазначив, що за нормами ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Застосовуючи до спірних правовідносин аналогію ч. 11 ст. 126 КАС України, суд дійшов висновку, що направлену ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду \~\~про залишення позовної заяви без руху повернуто до суду з незалежних від суду причин, а тому позивач вважається таким, що був належним чином повідомлений про залишення його позовної заяви без руху. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю згідно зі ст. 315 КАС України. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення. Зокрема апелянт зазначає, що ухвалу від 31.05.2021 не отримав, а строк для усунення недоліків розпочинається після отримання останньої. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі № 215/1973/21. Справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. Супровідним листом від 14.09.2021 позивачу [PERSON] , направлено копії ухвал Третього апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, проте до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Колегія суддів дійшла висновку про необхідність повторного направлення на адресу [PERSON] копій ухвал від 14.09.2021, оскільки вказані ухвали фактично не були вручені позивачу, що унеможливлює розгляд апеляційної скарги по суті заявлених вимог. До суду 12 січня 2022 року надійшло поштове повідомлення про отримання [PERSON] 30 грудня 2021 року копій ухвал Третього апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021, а тому суд доходить висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] у березні 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом. Згідно з частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір». [PERSON] до позовної заяви подано заяву про звільнення його від сплати судового збору з огляду на скрутне матеріальне становище, та враховуючи, що розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу позивача, проте суд дійшов висновку про відсутність підстав щодо її задоволення. Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції дійшов висновку, що [PERSON] не відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору, тому повинен сплачувати останній. Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Пунктом 11 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20.08.2019 № 814, визначено, що позивачу/заявнику/скаржнику або представнику позивача/заявника/ скаржника після постановлення ухвали про залишення позовної заяви/заяви/скарги/клопотання без руху надсилається копія ухвали рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення або видається цій особі під розписку. Згідно з пунктами 4-5 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Судом встановлено, що копія ухвали від 31.05.2021 була направлена позивачу за адресою, зазначену останнім у позовній заяві. Жодних інших відомостей щодо адреси для направлення поштової кореспонденції позивачем не зазначено, матеріали адміністративної справи не містять. Натомість судом апеляційної інстанції встановлено, що до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про неотримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху та не може вважатися належним повідомленням особи про ухвалене судове рішення в силу приписів статті 251 КАС України, а відтак у суду першої інстанції не виникло правових підстав для повернення адміністративного позову у зв`язку з невиконанням позивачем вимог ухвали від 31.05.2021. Суд апеляційної інстанції зазначає, що у випадку відсутності належних доказів вручення позивачу копії ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2021, суд мав здійснити всі належні заходи щодо повідомлення позивача про постановлення ухвали від 31.05.2021, зокрема повторно направити копію зазначеної ухвали на адресу позивача, адже не вручення останньої позбавляє можливості усунути недоліки позовної заяви, що є перешкоджанням у доступі до суду. \~\~\~\~\~ Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року про повернення позовної заяви підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. При цьому не підлягає задоволенню вимога апелянта про направлення справи для продовження розгляду до іншого суду, адже судом апеляційної інстанції не встановлені обставини, визначені нормами КАС України, для передачі справи для розгляду до іншого суду.

Результат розгляду: partial