Рішення адміністративного суду від 2022-02-23 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просила: - визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 09.07.2018 року №16921-5002-0829, №16920-5002-0829 від 01.07.2019 року, №8713-5007-0829 від 05.07.2019 року №8714-5007-0829; - визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 29.04.2020 року №18451-5005-0829, №18450-5005-0829; - зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування інтегрованої картки платника податку [PERSON] \~з метою виключення (списання) заборгованості по сплаті земельного податку в сумі 13584,49 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення №16921-5002-0829 від 22.05.2018 року було сформовано та направлено позивачу, проте станом на травень 2018 року у власності позивача не перебували нежитлові приміщення №65,69,70 по [ADDRESS] , оскільки право власності на них виникло 27.06.2018 року, тому таке податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. Крім того, позивачу не зрозуміло на підставі яких даних та яким чином проведено розрахунок суми земельного податку. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року у задоволені позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, \~що контролюючим органом нарахування земельного податку позивачу здійснювалось на підставі застарілих та неактуальних витягів з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за відсутності належних та актуальних даних з державного земельного кадастру щодо земельних ділянок та здійснені за невірним розрахунком грошового зобов`язання з земельного податку. Також при розрахунку земельного податку не враховувалось, що позивач є власником частини нежитлових приміщень, що розташовані на земельних ділянках, як наслідок розрахунок здійснювався без врахування пропорційності володіння нерухомості майном. Крім того на думку позивача, податковий орган підробив розрахунок земельного податку, оскільки в останньому є виправлення ручкою адреси будівлі, яка ніколи не належала позивачу. У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління ДПС у Запорізькій області просило залишити рішення суду першої інстанції без змін. Перевіривши рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків. З матеріалів справи слідує, що у липні 2018 року податковим органом проводилася перевірка сплати платником податків [PERSON] податкових зобов`язань з земельного податку. Згідно з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником двох нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:05:010:0080 та [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:05:002:0255. Нарахування відбулося на підставі копій витягів з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, згідно яких, як землекористувач, платник земельного податку за земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:05:010:0080 та [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:05:002:0255. В подальшому ГУ ДФС у Запорізькій області, правонаступником якої є ГУ ДПС у Запорізькій області було сформовані податкові повідомлення рішення форми Ф (далі - ППР) на 2018рік № 16921-5002-0829 на суму 6569,28 грн., та № 16920- 5002-0829 на суму 7014,49 грн., щодо нарахування зобов`язань з земельного податку на вищезазначену земельну ділянку засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке було повернуто за закінченням терміну зберігання 09.07.2018 року. Також ГУ ДПС у Запорізькій області 28.03.2019 року було сформовані податкові повідомлення рішення форми Ф (далі - ППР) на 2019рік № 8713-5007-0829 на суму 7014,49 грн., та № 8714-5007- 0829 на суму 6569,28 грн., щодо нарахування зобов`язань з земельного податку на вищезазначену земельну ділянку засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке було повернуто за закінченням терміну зберігання 28.06.2019 року. ГУ ДПС у Запорізькій області 29.04.2020 року було сформовані податкові повідомлення рішення форми Ф (далі - ППР) на 2020 рік № 18450-5005-0829 на суму 7014.49 грн.. та № 18451- 5005-0829 на суму 6569,28 грн., щодо нарахування зобов`язань з земельного податку на вищезазначену земельну ділянку засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке було повернуто з відміткою вручено 18.06.2020 року. Не погодившись з вказаним податковими повідомлення-рішеннями, позивач звернувся з цим позовом до суду. Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції зазначив, що відповідачами позивачу направлялися податкові повідомлення-рішення за відомою податковому органу адресою, в той час як позивач в порушення норм чинного законодавства не повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні \~ППР є узгодженими та підлягають сплаті. При цьому, розрахунок податкових зобов`язань з орендної плати за землю було здійснено на підставі наданих позивачем до контролюючого органу \~копій витягів з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:05:010:0080 та [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:05:002:0255, що в свою чергу свідчить про безпідставність доводів позивача про незрозумілість зроблених розрахунків. Крім того, до матеріалів справи долучено розрахунок податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб код платежу 18010700. Колегія суддів з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне. Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України в редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Пунктом 269.1 статті 269 ПК України визначено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу (п. 269.2 ст. 269 ПК України). Об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст. 270 ПК України). При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (п. 287.6 ст. 287 ПК України). Власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (п. 287.8 ст. 287 ПК України). Згідно з частинами першою, другою статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень . Згідно з п. 286.1 ст. 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу (п. 286.5 ст. 286 ПК України). Відповідно до ст. 1 Закону № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. Згідно з частиною другою статті 20 Закону № 1378-IV дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина третя статті 23 Закону № 1378-IV). Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру (п. 1 Положення № 15). Частиною першою статті 193 ЗК України передбачено, що Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою (ст. 194 ЗК України). Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону № 3613-VI відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 3613-VI до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості з Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру (частина перша статті 38 Закону № 3613-VI). Для здійснення повноважень, визначених законом, органи державної влади та органи місцевого самоврядування користуються відомостями і документами Державного земельного кадастру щодо земель та земельних ділянок, розташованих на відповідній території, на безоплатній основі (частина третя статті 38 Закону № 3613-VI). Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права. Разом з тим, контролюючий орган уповноважений здійснювати нарахування фізичним особам податкових зобов`язань із земельного податку на підставі даних Державного земельного кадастру щодо площі земельної ділянки, її нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнтів індексації, а також рішення сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад щодо ставок земельного податку. Так, з матеріалів справи слідує, що позивачу на праві власності належить частини нежитлових будівель за адресами: [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:05:010:0080 та [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:05:002:0255, \~а тому контролюючий орган при визначені суми грошових зобов`язань з земельного податку повинен був пропорційно розрахувати суму до площі нежитлових приміщень, належних позивачу, проте в даному випадку контролюючим \~цього зроблено не було. Доказів протилежного суду не надано. При цьому, нарахування земельного податку було здійснено на підставі копії витягів з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки вказаних земельних ділянок станом на 10.03.2011 рік. Водночас, контролюючий орган при розрахунку суми земельного податку за 2018 2020 роки повинен був отримати відповідні дані щодо нормативної грошової оцінки вказаних земельних ділянок саме за спірні періоди від Державного земельного кадастру, що в даному випадку зроблено не було. Крім того колегія суддів враховує лист від 20.10.2020 року ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, з якого слідує, що за даними Державного земельного кадастру земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:05:010:0080 та [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:05:002:0255 не сформовані та не зареєстровані. Відомості витягу щодо нормативної грошової оцінки земель сформованого станом на 10.03.2011 року \~не актуальні, тому що згідно з рішення Запорізької міської ради №7 від 30.06.2015 року «Про затвердження нормативної грошової оцінки землі 1 м.2 неодноразово змінювався і коефіцієнт індексації починаючи з 2012 року по 2017 роки. З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачами помилково здійснено розрахунок земельного податку стосовно земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:05:010:0080 та [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:05:002:0255, оскільки не було отримано у встановленому законом порядку інформації щодо нормативної грошової оцінки таких земельних ділянок саме час на спірних періодів. Вказані обставини свідчать про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень рішень, оскільки саме до компетенції відповідача належить обов`язок здійснювати відповідний розрахунок грошових зобов`язань, що в свою чергу передує отриманню необхідної інформації для здійснення такого розрахунку. \~ Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду в постанові від 06.02.2018 року у справі №826/15139/16 та в постанові від 18.10.2019 року у справі №826/8361/18. Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування інтегрованої картки платника податку [PERSON] \~з метою виключення (списання) заборгованості по сплаті земельного податку в сумі 13584,49 грн., слід зазначити наступне. Так відповідачем на вимогу суду не було надано жодних пояснень та документального підтвердження щодо суми недоїмки у електронному кабінеті (земельний податок з фізичних осіб) у розмірі 54335,08 грн., яка різниться від загальної суми заборгованості відповідно до податкових повідомлень рішень форми Ф №356-1303 від 17.07.2017 року на суму 6569,28грн. та податкового повідомлення-рішення форми Ф №357-1303 від 17.07.2017 року на суму 7014,49грн. При цьому, як вже зазначалося раніше, контролюючим органом під час здійснення розрахунку податкових зобов`язань позивача з земельного податку не було використано \~інформацію щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок саме час на спірних періодів. Наведене вище, на думку колегії суддів є підставою для задоволення вказаної позовної вимоги. \~ За приписами частини 1\~ статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України\~ підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. За положеннями частини першої\~ статті 139 КАС України\~ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього\~ Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З матеріалів справи слідує, що відповідно до квитанції від 16.11.2020 року позивачем було сплачено судовий збір за поданий позов у розмірі 1681,60грн., а відповідно до квитанції від 06.09.2021 року позивачем було сплачено судовий збір за подану апеляційну скаргу у розмірі 2522,41грн. Враховуючи на часткове задоволення позовних вимог, позивач має право на відшкодування витрат у вигляді сплати судового збору\~ у розмірі 4204,01грн. Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через неправильне застосування норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted