Рішення адміністративного суду від 2023-02-22 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, в якому просив суд: - визнати протиправну відмову Брусилівської селищної ради надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 2,0 га для ведення підсобного господарства за його клопотанням від 07.02.2022; - скасувати рішення дев`ятнадцятої сесії Брусилівської селищної ради восьмого скликання від 22.02.2022 №975 в частині відмови в наданні дозволу [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 2,0 га з послідуючою передачею у власність для ведення підсобного господарства, яка розташована на земельній ділянці за кадастровим номером 1820983500:05:000:8103 площею 117,9742 га на території Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області; - зобов`язати Брусилівську селищну раду повторно розглянути звернення від 07.02.2022 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 2,0 га з послідуючою передачею у власність для ведення підсобного господарства, яка розташована на земельній ділянці за кадастровим номером 1820983500:05:000:8103 площею 117,9742 га на території Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23.09.2022 позов задоволено, також судові витрати [PERSON] у вигляді судового збору в сумі 992,40 грн та витрат на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 1000 грн відшкодовано шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Брусилівської селищної ради Житомирської області. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.09.2022 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин та прийняття необґрунтованого рішення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за результатами розгляду звернення [PERSON] рішенням дев`ятнадцятої сесії Брусилівської селищної ради восьмого скликання від 22.02.2022 №975 правомірно відмовлено у задоволенні клопотання з огляду на відсутність всупереч вимогам ст.79-1 і ст.118 Земельного кодексу України та ст.50 Закону України "Про землеустрій" проекту землеустрою. Також відповідач вказав на необґрунтованість та відсутність документального підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу. Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Вказав, що спірна відмова не узгоджується із нормами Земельного кодексу України. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.01.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. Як вірно встановлено судом першої інстанції, [PERSON] звернувся до Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області із клопотанням від 07.02.2022 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 2,0 га для ведення підсобного господарства, яка розташована на земельній ділянці за кадастровим номером 1820983500:05:000:8103 площею 117,9742 га на території Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області. Судом встановлено та визнається сторонами, що зазначена в клопотанні Позивача спірна земельна ділянка розташована на території Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області та є комунальною власністю цієї територіальної громади і входить до земельного масиву за кадастровим номером 1820983500:05:000:8103. За результатами розгляду такого звернення рішенням дев`ятнадцятої сесії Брусилівської селищної ради восьмого скликання від 22.02.2022 №975 відмовлено [PERSON] у задоволенні вказаного клопотання з огляду на відсутність всупереч вимогам ст.79-1 і ст.118 Земельного кодексу України та ст.50 Закону України "Про землеустрій" проекту землеустрою. Позивач не погодився із вказаною відмовою, а тому звернувся до суду. Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що спірна відмова не узгоджується із нормами ЗК України. При цьому, заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн є не співмірними із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому розмір таких витрат на оплату правничої допомоги адвоката підлягає зменшенню до 1000 грн. Колегія суддів частково погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та враховує наступне. Відповідно до пункту "б" частини 1\~статті 81 Земельного кодексу України №2768-ІІІ\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться зокрема у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно частин 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених \~статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність, розглядає клопотання громадян, зацікавлених в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель \~\~комунальної власності, у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено,\~ що \~селищні ради в межах своїх повноважень приймають нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради. Таким чином, законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень\~статті 118 Земельного кодексу України. Рішенням дев`ятнадцятої сесії Брусилівської селищної ради восьмого скликання від 22.02.2022 №975 відмовлено [PERSON] у задоволенні вказаного клопотання з огляду на відсутність всупереч вимогам ст.79-1 і ст.118 Земельного кодексу України та ст.50 Закону України "Про землеустрій" проекту землеустрою. Тобто, вказана відповідачем у спірному рішенні підстава відмови не передбачена нормами статті 118 Земельного кодексу України. При цьому, приписи ст.79-1 ЗК України та ст.50 Закону України "Про землеустрій" не регулюють спірні відносини щодо підстав відмови в наданні спірного дозволу. З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність та необхідність скасування рішення дев`ятнадцятої сесії Брусилівської селищної ради восьмого скликання від 22.02.2022 №975 в частині відмови в наданні дозволу [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 2,0 га з послідуючою передачею у власність для ведення підсобного господарства, яка розташована на земельній ділянці за кадастровим номером 1820983500:05:000:8103 площею 117,9742 га на території Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області. Для належного захисту прав позивача у межах спірних правовідносин необхідно зобов`язати Брусилівську селищну раду повторно розглянути звернення від 07.02.2022 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 2,0 га з послідуючою передачею у власність для ведення підсобного господарства, яка розташована на земельній ділянці за кадастровим номером 1820983500:05:000:8103 площею 117,9742 га на території Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області. Щодо компенсації за рахунок відповідача витрат позивача на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Частиною 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат, згідно ч.7 ст.134 КАС України, покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, зокрема й документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією, яку Велика Палата Верховного Суду висловила у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені на правову допомогу у розмірі 5000 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано до суду договір про надання правової допомоги від 19.04.2022 №5-А, акт пприйому-передачі грошових коштів за виконані роботи по наданню професійної правничої допомоги від 22.04.2022, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 22.04.2022 №29. За змістом Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148, прибутковий касовий ордер має право виписувати виключно особа, яка отримала готівку за наслідком касової операції, тобто під час отримання готівки через касу такої особи з відображенням такої операції у відповідних книгах обліку. Матеріали справи не містять доказів того, що адвокат позивача має касу, веде касову книгу. Відтак, адвокат позивача не може сам виписувати касовий прибутковий ордер про отримання коштів. Таким чином, апеляційний суд зазначає про відсутність належного документального підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу, що свідчить про відсутність підстав для розподілу таких судових витрат на користь позивача. У відповідності із ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції \~правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Разом з цим, суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції у цій частині необхідно скасувати, а в іншій частині - залишити без змін.

Результат розгляду: partial