Рішення адміністративного суду від 2022-11-09 00:00:00+02

Комунальне підприємство «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області, у якому просило суд визнати протиправною та скасувати пункти 2-7 Вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 11.02.2022 №262507-14/614-2022. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано пункти 2, 5 Вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області від 11.02.2022 №262507-14/614-2022; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області на користь Комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" Прилуцької міської ради судовий збір в розмірі 827,00 грн. Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області не погоджується з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 в частині задоволеного позову та подало апеляційну скаргу. Відповідач вважає, що спірне рішення суду першої інстанції в цій частині не відповідає реальним обставинам справи та порушує норми Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає скасуванню в частині задоволеного позову. Відповідач звертає увагу на правові позиції, висловлені Верховним Судом у постанові від 13.02.2020 у справі №2040/5815/18, від 31.03.2021 у справі №826/11931/18, зокрема, що вимога органу державного фінансового контролю в частині визначення характеру та обсягу збитків, як акт індивідуальної дії, вичерпує себе в момент її направлення підконтрольній установі, та самостійно не змінює обсяги прав та обов`язків позивача. По суті спору, відповідач вказує, що суцільною ревізією наявності в обліку безнадійної дебіторської та кредиторської заборгованості, у тому числі заборгованості, за якою минув термін позовної давності, причини виникнення безнадійної заборгованості, встановлено, що впродовж ревізійного періоду та станом на 30.06.2021 по бухгалтерському обліку позивача бухгалтерський рахунок 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» обліковується прострочена дебіторська заборгованість, понад три роки, по якій не проводилась позовна робота, за надані КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради комунальні послуги на загальну суму 4 029 952,7 грн. Вищевказана прострочена заборгованість виникла понад три роки та обліковується станом на 30.06.2021 та не відповідає критеріям, визначеним п. 5 П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 №237, згідно з якими дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує вірогідність отримання підприємством економічних вигод та може бути достовірно визначена їх сума. Відповідач наголошує, що у недотримання п. 8 П(С)БО 10 та п. 2 р. II Положення про порядок бухгалтерського обліку окремих активів та операцій підприємств державного, комунального секторів економіки і господарських організацій, які володіють та/або користуються об`єктами державної, комунальної власності, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 19.12.2006 №1213, резерв сумнівних боргів на позивачем не створювався. Отже, внаслідок зазначеного позивач надав комунальні послуги за які не сплачено споживачами та утворено прострочену дебіторську заборгованість строк позовної давності, якої минув, що призвело до недоотримання доходів в запільній - сумі 4 029 952,7 грн., чим порушено ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідне порушення призвело до втрат позивачем коштів в загальній сумі 4 029 952,7 грн. Дане порушення виявлено методом співставлення даних особових рахунків споживачів комунальних послуг з даними аналітичного обліку по розрахунках та даними претензійно позивної роботи, яка проводилась не в повному обсязі. Відповідач зазначає, що фактично відбувається втрата боржника у зобов`язанні, тобто пропуск строків позовної давності кредитором має наслідком втрату активів підприємством, установою, організацією. На думку відповідача, судом першої інстанції взагалі не взято до уваги доводи відповідача, що документального підтвердження щодо проведення позовної роботи по стягненню вищезазначеної заборгованості до ревізії не надано, як і не надано підтверджуючі документи про часткове усунення порушення. А тому, відповідач правомірно вимагає - забезпечити ведення претензійно-позовної роботи по стягненню дебіторської заборгованості за надані КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради комунальні послуги, за які не сплачено споживачами. У випадку неможливості її проведення, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) у порядок та спосіб визначений законодавством. Також, відповідач звертає увагу, що судом першої інстанції взагалі не взято до уваги, що документального підтвердження щодо виконання п. 5 спірної вимоги, як під час ревізії, так і під час судового розгляду справи позивачем не надано, а тому Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області правомірно вимагає у п. 5 вимоги - провести взаємозвірку з контрагентом із ТОВ «Кварц» з врахуванням актів здачі-прийняття послуг ТОВ «Кварц», які підписані представниками ним у квітні-червні 2021 року та відобразити їх у бухгалтерському обліку. Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив. У відповідності до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що відповідач у період з 18.10.2021 по 30.12.2021 провів планову ревізію фінансово-господарської діяльності та окремих питань фінансово-господарської діяльності КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради за період з 01.07.2019 по 30.06.2021 та за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, за результатами якої 06.01.2022 складено Акт №07-30/01, в якому відображено встановлені ревізією порушення. 19.01.2022 позивач направив відповідачу Заперечення на вказаний Акту ревізії. 10.02.2022 відповідач направив позивачу висновки на його заперечення, із змісту яких вбачається, що такі не прийняті в цілому, оскільки, вони не спростовують фактів виявлених ревізією порушень законодавства. 11.02.2022 відповідач сформував та направив позивачу Вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства №262507-14/614-2022, в якій зазначено, що під час ревізії встановлено порушення законодавства, які не усунуті в ході ревізії та Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області вимагає: 1) розглянути результати проведеної ревізії та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників КП «Прилукитепловодопостачання», винних у допущених порушеннях; 2) забезпечити ведення претензійно-позовної роботи по стягненню дебіторської заборгованості за надані Підприємством комунальні послуги, за які не сплачено споживачами. У випадку неможливості її проведення, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) у порядок та спосіб визначений законодавством; 3) забезпечити оформлення по 5 земельним ділянкам правоустановчих документів та відобразити в бухгалтерському обліку з урахуванням Порядку застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку в державному секторі затвердженого наказом Міністерства фінансів України 29.12.2015 №1219; 4) вжити заходи щодо укомплектованості автономної газової котельні р=750 Квт (ТМ-700). У випадку неможливості проведення укомплектування, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) у порядок та спосіб визначений законодавством; 5) провести взаємозвірку з контрагентом із ТОВ «Кварц» з врахуванням актів здачі-прийняття послуг ТОВ «Кварц», які підписані представниками Підприємства в квітні-червні 2021 року та відобразити їх у бухгалтерському обліку; 6) провести коригування витрат виробництва та вартості основних засобів на суму загальновиробничих витрат, які були понесені по капітальному ремонту основних засобів у порядку та у спосіб визначений законодавством; 7) забезпечити відшкодування зайво сплачених коштів за придбане дизельне паливо ENERGY. У випадку неможливості відшкодування, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) у порядок та спосіб визначений законодавством. Також зазначено, що вичерпну інформацію про вжиті заходи щодо усунення порушень та недопущення їх в подальшому, разом із належним чином завіреними копіями підтверджуючих документів, копії розпорядчих документів, прийнятих за результатами ревізії КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради необхідно надати до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області до 10.05.2022. Вважаючи протиправними пункти 2-7 Вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 11.02.2022 №262507-14/614-2022, позивач звернувся до суду з цим позовом. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом прийняття такої вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом. Тобто, в органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних об`єктів, яка є обов`язковою до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і на підставі якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. Відтак, пункти (частини) вимоги, які не вказують на стягнення збитків, можуть бути перевірені судом у справі за відповідним позовом підконтрольної установи з їх оскарження. Отже, скасування оскаржуваної Вимоги в частині п. 7, який за своїм змістом спрямований на відшкодування матеріальної шкоди (збитків), є неналежним способом захисту порушеного права, доводи щодо суті порушень не можуть бути перевірені в межах предмета доказування по цій справі, а тому заявлена позовна вимога у вказаній частині є передчасною. На думку суду першої інстанції, висновок ревізорів, викладений в акті ревізії та вимозі, щодо втрат підприємством коштів в загальній сумі 4 029 952,70 грн. є необґрунтованим, передчасним та не підтверджений належними розрахунками, оскільки заборгованість в розмірі 2 294 759,06 грн. перебувала станом на 01.07.2021 в межах трьох річного строку позовної давності, що не заперечує відповідач у поданому відзиві, а в частині заборгованості в розмірі 1 735 193,64 грн. підприємство не позбавлено можливості звернутися до суду з відповідними позовами про її стягнення. В частині п. 3 спірної Вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що використання земельних ділянок без належного оформлення прав є недотриманням земельного законодавства, а тому вимога у цій частині є законною та обґрунтованою. Щодо п. 5 спірної Вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що в ході ревізії позивачем в грудні 2021 року відображено по бухгалтерському обліку акти здачі-прийняття послуг ТОВ «Кварц» на загальну суму 127 000 гривень, що свідчить про усунення порушення під час перевірки та, як наслідок, необґрунтованого включення відповідачем його до вимоги про усунення виявлених порушень. Щодо п. 6 спірної Вимоги суд першої інстанції погодився із висновками відповідача, зробленими в акті ревізії, що позивачем віднесено до собівартості основних видів діяльності загальновиробничі витрати, які були понесені по капітальному ремонту основних засобів на загальну суму 172 476,89 грн., що не відповідає п. 7.3 та п. 7.9 наказів «Про облікову політику Підприємства» №1 від 02.01.2020, №1 від 04.01.2021, чим порушено п. 2, п. 5 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-XII (далі - Закон №2939-XII). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні. За визначенням, що міститься у ст. 3 Закону №2939-XII державний фінансовий аудит є різновидом державного фінансового контролю і полягає у перевірці та аналізі органом державного фінансового контролю фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державних чи комунальних коштів і майна, інших активів держави, правильності ведення бухгалтерського обліку і достовірності фінансової звітності, функціонування системи внутрішнього контролю. Результати державного фінансового аудиту та їх оцінка викладаються у звіті. За приписами ч. 2 ст. 15 Закону №2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються. Як вказано вище, 11.02.2022 відповідач сформував та направив позивачу Вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства №262507-14/614-2022, в якій зазначено, що під час ревізії встановлено порушення законодавства, які не усунуті в ході ревізії та Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області вимагає, серед іншого: 2) забезпечити ведення претензійно-позовної роботи по стягненню дебіторської заборгованості за надані Підприємством комунальні послуги, за які не сплачено споживачами. У випадку неможливості її проведення, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) у порядок та спосіб визначений законодавством (внаслідок спливу строку позовної давності, визначеної ст. 257 Цивільного кодексу України підприємство втратило право на відшкодування боржниками заборгованості в разі звернення підприємства до суду для захисту своїх інтересів щодо стягнення заборгованості з боржників. Як наслідок втрата боржників у зобов`язаннях, тобто пропусків позовної давності, фактично призвело до втрати активів підприємством в сумі 4 029 952,7 грн.); 5) провести взаємозвірку з контрагентом із ТОВ «Кварц» з врахуванням актів здачі-прийняття послуг ТОВ «Кварц», які підписані представниками Підприємства в квітні-червні 2021 року та відобразити їх у бухгалтерському обліку ( в порушення ч. 1 ст. 3, частин 1 та 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» дебіторська заборгованість в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності станом на 30.06.2021 КП «Прилукитепловодопостачання» по розрахунках із ТОВ «Кварц» відображена в завищених розмірах на 127 000 грн.). Щодо п. 2 оскаржуваної Вимоги, позивач в Запереченнях №42 від 19.01.2022 до акту від 06.01.2022 №07-30/01 та суд першої інстанції вказали, що висновок ревізорів викладений в акті ревізії та вимозі щодо втрат підприємством коштів в загальній сумі 4 029 952,70 грн. є необґрунтованим, передчасним та не підтверджений належними розрахунками, оскільки заборгованість в розмірі 2 294 759,06 грн. перебувала станом на 01.07.2021 в межах трьох річного строку позовної давності, що не заперечує відповідач у поданому відзиві, а в частині заборгованості в розмірі 1 735 193,64 грн. підприємство не позбавлено можливості звернутися до суду з відповідними позовами про її стягнення. Колегія суддів звертає увагу, що в якості додатку до Запереченнях №42 від 19.01.2022 до акту від 06.01.2022 №07-30/01 позивач приклав Реєстр боржників з 51 особи, заборгованість яких станом на 01.07.2018 становила 1 735 193,64 грн., а станом на 01.07.2021 - 3 885 288,27 грн., хоча ревізія фінансово-господарської діяльності проводилась за період з 01.07.2019 по 30.06.2021, а з окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2016 по 31.12.2018. З вказаної таблиці вбачається, що заборгованість стягнута в судовому порядку з 3 осіб та ще щодо боргів 3 осіб подано позовні заяви та відкриті провадження у відповідних справах. Будь-яких пояснень щодо стягнення боргів в судовому порядку інших 45 осіб, які накопичувалися з 2018 року по 2021 рік позивач не надав. Будь-яких даних за період з 01.01.2016 по 30.06.2018 позивач не надав. Також колегія суддів звертає увагу, що кожен з 51 боржників має заборгованість і станом на 01.07.2018 і станом на 01.07.2021, отже є очевидним, що станом на 30.06.2021 (перевіряємий період) заборгованість даних осіб обліковується вже 3 роки та збільшувалась протягом цього періоду. Відтак, колегія суддів погоджується з відповідачем, що пропуск строків звернення до суду щодо стягнення заборгованості призвело до втрати активів підприємства. Також, як вбачається з п. 2 спірної Вимоги, відповідач пропонував позивачу також, у випадку неможливості її проведення, розглянути питання щодо відшкодування шкоди (збитків) у порядок та спосіб визначений законодавством А саме, скористатись приписами п. 8 П(С)БО 10, згідно якого величина резерву сумнівних боргів визначається за одним із методів: застосування абсолютної суми сумнівної заборгованості; застосування коефіцієнта сумнівності. За методом застосування абсолютної суми сумнівної заборгованості величина резерву визначається на підставі аналізу платоспроможності окремих дебіторів. За методом застосування коефіцієнта сумнівності величина резерву розраховується множенням суми залишку дебіторської заборгованості на початок періоду на коефіцієнт сумнівності. Коефіцієнт сумнівності може розраховуватися такими способами: визначення питомої ваги безнадійних боргів у чистому доході; класифікації дебіторської заборгованості за строками непогашення; визначення середньої питомої ваги списаної протягом періоду дебіторської заборгованості у сумі дебіторської заборгованості на початок відповідного періоду за попередні 3-5 років. Визначена на основі класифікації дебіторської заборгованості величина сумнівних боргів на дату балансу становить залишок резерву сумнівних боргів на ту саму дату. Залишок резерву сумнівних боргів на дату балансу не може бути більшим, ніж сума дебіторської заборгованості на ту саму дату. Розпорядчий документ про облікову політику підприємства визначає застосування, зокрема: методів оцінки вибуття запасів; періодичності визначення середньозваженої собівартості одиниці запасів; порядку обліку і розподілу транспортно-заготівельних витрат, ведення окремого субрахунку обліку транспортно-заготівельних витрат; методів амортизації основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, довгострокових біологічних активів та нематеріальних активів; вартісних ознак предметів, що входять до складу малоцінних необоротних матеріальних активів; класу 8 та/або 9 Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.11.99 № 291 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.12.99 за № 892/4185; періодичності (періоду) зарахування сум дооцінки необоротних активів до нерозподіленого прибутку; методу обчислення резерву сумнівних боргів (у разі потреби - спосіб визначення коефіцієнта сумнівності); переліку створюваних забезпечень майбутніх витрат і платежів; порядку оцінки ступеня завершеності операцій з надання послуг; сегментів діяльності, пріоритетного виду сегмента, засад ціноутворення у внутрішньогосподарських розрахунках; переліку і складу змінних і постійних загальновиробничих витрат, бази їх розподілу; переліку і складу статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг); порядку визначення ступеня завершеності робіт за будівельним контрактом; дати визначення придбаних в результаті систематичних операцій фінансових активів; бази розподілу витрат за операціями з інструментами власного капіталу; порога суттєвості щодо окремих об`єктів обліку; переоцінки необоротних активів; періодичності відображення відстрочених податкових активів і відстрочених податкових зобов`язань; окремого балансу філіями, представництвами, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами підприємства. Необхідність списання на витрати дебіторську заборгованість по боргам, які не були стягнуті в судовому порядку в межах 3 річного строку звернення з такими позовами позивач заперечує, оскільки вважає відсутнім пропуск строку звернення ним до судів. Колегія суддів наголошує, що лише відповідний суд наділений повноваженнями визначення дотримання учасниками справ процесуальних строків, втім суть п. 2 спірної Вимоги зводилась до вимоги забезпечити ведення претензійно-позовної роботи по стягненню дебіторської заборгованості за надані Підприємством комунальні послуги, за які не сплачено споживачами. Втім як встановлено з матеріалів справи, позивач надав зведену таблицю боржників не за весь перевіряє мий період та навіть згідно такої таблиці претензійна робота завершена щодо 3 осіб, велася станом на 2021 рік відносно 3 осіб, а щодо решти 45 осіб жодних пояснень щодо можливості стягнення боргів в судовому порядку не надано. Відтак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про протиправність п. 2 спірної вимоги та їх скасування. Щодо п. 5 оскаржуваної Вимоги, позивач в Запереченнях №42 від 19.01.2022 до акту від 06.01.2022 №07-30/01 та суд першої інстанції вказали, що за квітень - червень 2021 року згідно актів здачі-прийняття послуг надано послуг на загальну суму 127 000 грн., які не відображено по бухгалтерському обліку Підприємства та в ході ревізії підприємством в грудні 2021 року відображено по бухгалтерському обліку вищезазначені акти здачі-прийняття послуг ТОВ "Кварц" на загальну суму 127 000 грн. Як встановлено судами та не заперечується учасниками справи, позивачем було укладено договір від 15.04.2021 з ТОВ «Кварц» про надання послуг із розроблення програмного забезпечення абонентського відділу КП «Прилукитепловодопостачання». На виконання умов вищезазначеного договору позивачем в квітні 2021 року перераховано ТОВ «Кварц» попередню оплату в розмірі 100 % в сумі 159 000 грн. Згідно бухгалтерського обліку позивача станом на 30.06.2021 обліковується дебіторська заборгованість ТОВ «Кварц» в сумі 159 000 грн., а згідно інформації отриманої від ТОВ «Кварц» обліковується кредиторська заборгованість в сумі 32 000 гривень. Згідно інформації ТОВ «Кварц» за квітень - червень 2021 року, згідно актів здачі-прийняггя послуг надано послуг на загальну суму 127 000 грн, які не відображено по бухгалтерському обліку позивача. Акти здачі-прийняття послуг ТОВ «Кварц» підписані представниками підприємства в квітні-червні 2021 року. За приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Відповідно до частин 1 та 5 ст. 9 Закону №996-XIV Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Учасниками справи не заперечується, що вказані акти відображені в бухгалтерському обліку позивача в грудні 2021 року, хоча такі були підписані між сторонами договору в квітні-червні 2021 року. Колегія суддів звертає увагу, що п. 5 спірної Вимоги вимагав від позивача провести взаємозвірку з контрагентом із ТОВ «Кварц» з врахуванням актів здачі-прийняття послуг ТОВ «Кварц», які підписані представниками Підприємства в квітні-червні 2021 року та відобразити їх у бухгалтерському обліку Відображення в бухгалтерському обліку, як було вказано вище, відбулось в грудні 2021 року, що в свою чергу не спростовує наявність порушень ч. 1 ст. 3 та частин 1 та 5 ст. 9 Закону №996-XIV. Доказів проведення взаємозвірки з контрагентом - ТОВ «Кварц» матеріали справи не місять. Зважаючи на те, що учасники справи не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог в задоволенні яких відмовлено, колегія суддів переглядала спірне рішення лише в межах апеляційної скарги відповідача. Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до переконання про доведеність відповідачем правомірності пунктів 2 та 5 вимоги №262507-14/614-2022 від 11.02.2022 та відсутність підстав для задоволення позовних вимог про їх скасування. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права. Натомість суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог, оскільки допущені порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неповного з`ясування обставин справи, та передчасного висновку про необхідність задоволення таких. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенних позовних вимогах, в іншій частині спірне рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Результат розгляду: partial