Рішення адміністративного суду від 2022-07-11 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання противоправною та скасування постанови №1215/5942/5942/27 від 04.04.2017 "Про припинення щомісячної страхової виплати [PERSON] "; зобов`язання нарахувати щомісячні страхові виплати за період з 01.04.2017 по 11.04.2018. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 адміністративний позов задоволено. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 скасовано. В задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивачем подано касаційну скаргу, в якій він просить постанову скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач безпідставно та не в порядку, встановленому законом, припинило нарахування та сплату щомісячних страхових виплат [PERSON] - батьку позивача за його життя на підставі оскаржуваної постанови Відділення № 1215/5942/5942/27 від 04.04.2017. Вказує, що відповідач керувався вимогами підзаконних нормативних актів, які суперечать Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», чим порушив права померлого батька позивача, що в подальшому унеможливило отримання позивачем належних померлому страхових сум на підставі ч. 10 ст. 47 Закону України № 1105. Ухвалою Верховного Суду від 22.04.2019 відкрито касаційне провадження. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи та вимоги касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судами встановлено, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] за даними Централізованої інформаційно-аналітичної системи Фонду перебував на обліку з 01.09.2001, мав зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 11.10.1993 року, за висновком МСЕК від 01.12.2005 серія 2-20 АБ №000373 йому встановлена стійка втрата професійної працездатності 25%, безстроково. Потерпілий [PERSON] перебував на обліку та отримував у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кремінському районі Луганської області щомісячні страхові виплати як внутрішньо переміщена особа з 01 грудня 2014 року по 31 березня 2017 року, що підтверджується копією особової справи. Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 915002655 від 09.12.2014 [PERSON] фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах справи є численні власноручні заяви [PERSON] на адресу відповідача про продовження страхових виплат: від 22.12.2014 року, від 14.01.2015 року, від 19.03.2015 року, від 13.07.2015 року, від 11.01.2016 року, від 20.07.2016 року, в яких він зазначав адресу свого фактичного проживання: [ADDRESS] , на підставі яких відповідачем неодноразово приймалися рішення про продовження та збільшення розміру раніше призначених страхових виплат. Згідно з постановою від 28.07.2016 № 1215/5942/ 5942/25 відповідачем прийняте рішення про продовження виплат щомісячних грошових сум в розмірі 1338,56 грн з 01 липня 2016 року безстроково. Відповідно до постанови від 23.03.2017 № 1215/5942/ 5942/26 відповідачем прийняте рішення про призначення потерпілому [PERSON] перерахованої щомісячної грошової суми в розмірі 1654,46 грн з 01 березня 2017 року безстроково. Постановою від 04.04.2017 № 1215/5942/ 5942/27 потерпілому [PERSON] припинено з 01.04.2017 виплату щомісячної грошової суми в розмірі 1654,46 грн на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, викладеного у протоколі засідання комісії №37 від 28.03.2017 з посиланням на вимоги ст.46 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Згідно довідки від 01.11.2018 № 02/01-1924, наданої Кремінським відділенням управління, станом на 01.11.2018 заборгованість по невиплаченим страховим коштам потерпілому [PERSON] у відділенні відсутня. Виплати припинені з 01.04.2017 на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 28.03.2018 № 37 у зв`язку з тим, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає. [INFO] потерпілий [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] . Позивач, як син померлого, 31.05.2018 звернувся до Кремінського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області із заявою про виплату неотриманих за життя його батьком [PERSON] страхових виплат, як члену сім`ї померлого відповідно до частини 10 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Листом від 05.06.2018 № 02/01-888 Кремінське відділення на звернення від 31.05.2018 року позивача повідомило, зокрема, що сума страхових виплат за період з 01.04.2017 року по 11.04.2018 не була нарахована на момент смерті потерпілого, в розумінні статті 1227 Цивільного кодексу України спадкодавцю не належала, а тому не може передаватись членам сім`ї чи входити до складу спадщини. Вважаючи протиправною постанову відповідача №1215/5942/5942/27 від 04.04.2017 "Про припинення щомісячної страхової виплати [PERSON] ", позивач звернувся до суду з цим позовом. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що припинення з 01.04.2017 виплати потерпілому раніше призначеної щомісячної страхової виплати здійснено Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кремінському районі Луганської області за відсутності підстав, передбачених частиною першою статті 46 Закону № 1105-ХIV, та підстав, передбачених іншим законом. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволені позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що сума страхових виплат за період з 01.04.2017 не була нарахована на момент смерті потерпілого, тому в розумінні статті 1227 Цивільного кодексу України не може належати спадкодавцю, не може передаватись членам сім`ї чи входити до складу спадщини. Постанова від 04.04.2017 року № 1215/5942/ 5942/27 про припинення потерпілому [PERSON] виплати щомісячної страхової виплати з 01.04.2017 є актом індивідуальної дії, оскільки стосується прав та інтересів безпосередньо особи, до якої прийнято рішення про припинення виплат, а тому жодні права позивача не порушені. Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників,

Результат розгляду: partial