Рішення адміністративного суду від 2022-02-16 00:00:00+02

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначив, що 13 травня 2021 року адміністративною комісією виконавчого комітету при Скадовській міській раді Херсонської області прийнято постанову №06-08-07 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 6800,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Позивачка просила визнати незаконною та скасувати винесену відповідачем постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки вважала її винесену з порушенням, так як складена за відсутності доказів вчинення нею вказаного в ній правопорушення, а викладені в ній обставини такими, що не відповідають дійсності. Ухвалою суду від 25 травня 2021 відкрито провадження у справі в порядку\~спрощеного позовного\~провадження,\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін (а.с. 16-17). 04 червня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача висловив прохання відмовити у задоволенні заявлених позивачкою вимог з підстав їх необґрунтованості. Таку свою позицію обґрунтовував правомірністю оскаржуваної постанови (а.с. 19-23). Ухвалою суду від 04 червня 2021 витребувано докази (а.с. 29-30). В судовому засіданні представник позивачки адвокат Литвиненко Є. О. підтримав позовну заяву з підстав у ній викладених, в подальшому представником подано заяву з проханням розглядати справу без його участі та участі позивачки, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник Скадовської міської ради Скадовського району Херсонської області Шафрановський О. В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заявлених позивачкою позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та недоведеності, в судове засідання призначене на 16 лютого 2022 року не з?явився. Заслухавши доводи та заперечення учасників судового процесу, дослідивши надані докази, допитавши свідка, суд приходить до наступних висновків. У відповідності з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 12.04.2021 серії ВАБ №650447, 12.04.2021 о 16.24 год., [PERSON] , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині ФОП [PERSON] , що знаходиться в [ADDRESS] , реалізувала неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , пачку сигарет «Winston» за 60,00 грн., чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 2 статті 156 КУпАП (а.с. 37). 13 травня 2021 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Скадовської міської ради Скадовського району\~Херсонської області було винесено постанову №06-08-07, якою на [PERSON] накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП. В постанові зазначено, що 12.04.2021 о 16.24 год., [PERSON] , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині ФОП [PERSON] , що знаходиться в [ADDRESS] , продала неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , пачку сигарет «Winston» за 60,00 грн., чим порушила Закон України «Про державне\~регулювання виробництва\~і обігу\~спирту етилового,\~коньячного і\~плодового,\~алкогольних напоїв\~і тютюнових\~виробів» (статті 15-3, 17) (а.с. 9-12). Як стверджував представник [PERSON] , та частково підтверджується змістом наданих до протоколу пояснень, [PERSON] не може стверджувати, що продала пачку сигарет саме цьому неповнолітньому, оскільки на обличчі людини була одягнута індивідуальна захисна маска. На запитання щодо його віку, останній відповів що він є повнолітнім, його вигляд жодним чином не вказував, що він неповнолітній. Через 5-10 хвилин після продажу, до магазину зайшли працівники поліції і повідомили, що вона здійснила продаж сигарет неповнолітньому. Ці обставини адміністративною комісією не перевірялися, неповнолітній на комісією не запрошувався. Крім цього, позивач просила комісію викликати свідків, які б підтвердили, що цю особу привезли до магазину працівники поліції і цілеспрямовано направили його на купівлю сигарет. Після того як останній вийшов з магазину він одразу підійшов до працівників поліції і віддав їм пачку сигарет. Після складання документів цей же неповнолітній сів до машини працівників поліції і уїхав з ними. За змістом частини 3 статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до статті 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством. Відповідно до статті 280\~КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 213\~КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад. Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за правопорушення, передбачені частиною 2 статті 156\~КУпАП (частина 1 статті 218 КУпАП). Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280\~КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною 2 статті 156\~КУпАП передбачено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар) тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З метою перевірки доводів сторін судом неодноразово здійснювалися виклики в судове засідання [PERSON] , якому згідно протоколу про адміністративне правопорушення було здійснено продаж сигарет, проте вказана особа в судове засідання не з`явилася. Натомість в судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , який пояснив, що 12.04.2021 знаходився біля магазину ФОП [PERSON] , що знаходиться в [ADDRESS] . Бачив як до вказаного магазину під`їхав автомобіль із поліцейськими з якого вийшов хлопець, який виглядав як повнолітній та який пішов до магазину, а через деякий час вийшов та сів до цього ж автомобіля. В подальшому на працівницю магазину було складено протокол. Вказаний хлопець після цих подій поїхав разом із працівниками поліції. Питання притягнення до адміністративної відповідальності за своїм змістом аналогічно відповідає питанню притягнення до кримінальної відповідальності і різниться тільки у різних ступенях відповідальності. Провокація (підбурювання) до вчинення злочину з боку правоохоронців є порушенням пункту 1 статті 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Відповідно до українського законодавства, рішення Європейського суду з прав людини є для українських судів джерелом права й підлягають застосуванню для правовідносин, що виникають у судовій практиці. Європейський суд з прав людини виключає відповідальність особи за злочин, вчинений через провокацію зі сторони правоохоронних органів. Позивачка вказує, що притягнення відповідачем її до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156\~КУпАП було спровоковане працівником Національної поліції, що виразилось у підбурюванні неповнолітнього до придбання сигарет. Проте, ці обставини адміністративною комісією перевірені не були і їм не було надано належної правової оцінки. Не було допитано самого неповнолітнього, який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, не допитані свідки які бачили, що працівники поліції самі привезли цього неповнолітнього, не надано оцінки усім доказам та не спростовано заперечень позивача. Таким чином, при розгляді даної справи відповідачем не були належним чином досліджені обставини про те, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП, так як такі дії могли бути спровоковані працівником поліції. Отже суд вважає, що за вищевказаних в сукупності обставин в Адміністративної комісії були відсутні достатні підстави для притягнення [PERSON] за правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 156 КУпАП. Згідно з пунктом 1 статті 247\~КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів. Статтею 251\~КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною 2 статті 77\~КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд звертає увагу, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями. КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи. Підсумовуючи вказане, суд приходить до висновку, що стороною відповідача належними та допустимими доказами не підтверджено правомірність притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 156 КУпАП. Тоді як, законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку. Згідно з частиною 3 статті 286\~КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Оскільки вина позивачки в достатній мірі не доведена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю. При цьому, позовна вимога про визнання оскаржуваної постанови незаконною задоволенню не підлягає, оскільки такий спосіб захисту не віднесений до вичерпного переліку спеціальних способів захисту в подібних категоріях справ, який наведено в частині 3 статті 286 КАС України. Достатнім та ефективним способом захисту прав позивачки в даному випадку є скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Результат розгляду: partial