Рішення адміністративного суду від 2022-02-23 00:00:00+02

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки" від 08.04.2021 №18-3982/16-21-СГ; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 25, код ЄДРПОУ 39765885) затвердити проект землеустрою щодо відведення [PERSON] ( [ADDRESS] , ідент. номер [NUMBER] ) у власність земельної ділянки площею 2,00 гектара земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Червленівської сільської ради Лебединського району Сумської області; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Держгеокадастру у Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 25, код ЄДРПОУ 39765885) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , ідент. номер [NUMBER] ) витрати на оплату судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. Головне управління Держгеокадастру у Сумській області звернулося до Сумського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просило замінити сторону у виконавчому провадженні, а саме, боржника - Головне управління Держгеокадастру у Сумській області на Лебединську міську раду Сумського району Сумської області та зупинити виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 по справі № 480/3750/21 до розгляду такої заяви. Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 у задоволенні заяви Головного управління Держгеокадастру у Сумській області відмовлено. Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, оскільки рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 у цій справі зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою, проте, відповідно до норм чинного законодавства, несформовані земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, перейшли у комунальну власність територіальних громад і органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. Отже, на час виконання судового рішення у цій справі забороняється Головному управлінню вчиняти будь-які дії (надання дозволу на розробку проекту землеустрою, затвердження проекту землеустрою та надання у власність) із розпорядження земельними ділянками, які вважаються комунальною власністю. Зазначає, що у цьому випадку наявні ознаки публічного правонаступництва, оскільки одночасно із передачею земельної ділянки у комунальну власність відбулось часткове передання (набуття) адміністративної компетенції (щодо передачі земельних ділянок у власність чи користування) одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) внаслідок часткового припинення адміністративної компетенції Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та їх переданні до Лебединської міської ради Сумського району Сумської області. Уважає, що за таких обставин обов`язок з відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права, яким є Лебединська міська рада Сумського району Сумської області. Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заміна сторони у виконавчому провадженні можлива лише при існуванні відкритого виконавчого провадження або при наявності виданого зацікавленій особі виконавчого листа у разі необхідності заміни сторони у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, а оскільки виконавчий лист по адміністративній справі № 480/3750/21 не видавався, підстави для заміни сторони виконавчого провадження відсутні. Колегія суддів погоджується з висновками першої інстанції виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно із ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Згідно з ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Згідно з частинами першою та другою статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Зазначеним нормам кореспондують положення статті 379 КАС України, за змістом якої, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. З системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі заміною сторони виконавчого провадження, колегія суддів в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому 379 ст. КАС України, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 КАС України. У цьому випадку приписи статті 379 КАС України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 КАС. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі 379 КАС України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у ч. 4 ст. 379 КАС України. Отже, заміна сторони у виконавчому провадженні можлива лише при існуванні відкритого виконавчого провадження або при наявності виданого зацікавленій особі виконавчого листа у разі необхідності заміни сторони у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Вищенаведені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у постановах від 27 січня 2021 року (справа №ЗВ/380/22/20), 28 січня 2021 року (справа №824/387/20-а). Як вбачається з матеріалів справи та автоматизованої системи документообігу суду, виконавчий лист по адміністративній справі № 480/3750/21 не видавався, тому підстави для заміни сторони виконавчого провадження, відповідно до положень статті 379 КАС України, відсутні. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено. Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін. Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. .

Результат розгляду: denied