Рішення адміністративного суду від 2023-04-25 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить постанову серії БАВ №453259 від 17.09.2022 відносно нього про його притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді накладення стягнення в сумі 3400 грн., подвійний розмір 6800 грн., визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю подій та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування позову покликається на те, що з постановою відповідача про накладення адміністративного стягнення у вигляді накладення стягнення в сумі 3400,00 грн., подвійний розмір 6800,00 грн. за порушення п.п. 2.1 А, 2.1 Б, 2.3, 2.9 ПДР України, за керування ним 17.09.2022 року о 18 год. 35 хв. у м. Гайворон по вул. Василя Стуса транспортним засобом без реєстрації, без посвідчення водія відповідної категорії А1 на транспортний засіб, без реєстрації транспортного засобу, без мотошолома, без страхового поліса на транспортний засіб, категорично не згоден. Так, як у оскаржуваній постанові у його копії в графі за №7 «до постанови додаються» не зазначено поліцейським жодних належних та допустимих доказів з приводу порушення ним ПДР України за що передбачена відповідальність за постановою, яка складена не на місці події як зазначено в постанові. У постанові відсутні реквізити щодо сплати штрафу, юридична адреса відповідача, печатки органу, де працює відповідач, невірно вказана його адреса перебування та реєстрації. Жодним чином він не порушував 17.09.2022 року о 18 год. 35 хв. у м. Гайворон по вул. Василя Стуса ПДР України. З урахуванням зазначеного, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1-2 ст. 126, ч. 5-6 ст. 121 КУпАП, відсутня, а тому в його діях відсутній склад зазначеного правопорушення. Тому за вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю. Відсутність відеозапису не дає можливості для судів встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 №1408/27853 (далі - Інструкція №1395), що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до cт. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідачу не було жодних перепон долучити в якості свідків будь-кого із громадян, що стоячи чи проходили повз, водії, які рухалися за ним тощо та відібрати у них письмові пояснення, долучивши їх до постанови, що є неприпустимими порушеннями положень КУпАП та Конституції України Також, відповідачем порушено його право на захист, яке передбачено ч. 1 cт. 268 КУпАП. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та надано строк для подачі відзиву, відповіді на відзив. 21.04.2023 року від ВП №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшли копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №453259 від 17.09.2022 року стосовно [PERSON] за ч. 1-2 ст. 126, ч. 5-6 ст. 121 КУпАП та диск з відеозаписом. Представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву щодо позовної заяви до суду не направив, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, справа вирішується на підставі наявних у ній доказів. Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним. Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення\~КАС України\~не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч. 5 ст. 262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.09.2022 року поліцейським СРПП ВП №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області сержантом поліції Білоусом І.В. винесено постанову серії БАВ №453259 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі стосовно [PERSON] за ч. 1, 2 ст. 126, ч. 5, 6 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с. 15). В постанові вказано, що 17.09.2022 року о 18.35 год. в м. Гайворон по вул. Василя Стуса [PERSON] керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії А1 для права керування транспортним засобом, транспортний засіб був незареєстрованим у встановленому законом порядку, був без мотошолома та поліса страхування транспортного засобу, чим порушив п.п. 2.1А, 2.1Ґ, 2.3, 2.9 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5, 6 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Однак, суд вважає вказану постанову такою, що не відповідає вимогам закону (неправомірною), є необґрунтованою та підлягає скасуванню з наступних підстав. Остаточна оцінка поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дається в постанові по справі. Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа. Згідно\~ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справи. Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підставі доказів, отриманих у встановленому законом порядку. Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Відповідно до принципу презумпції невинуватості обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення. Також, згідно абз. 1 та 2 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статям\~283\~і\~284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, відповідно до положень ст. 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Враховуючи положення ст. 79 КАС України, суд не бере до уваги докази, які 21.04.2023 року надійшли від ВП №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області, так як суду не надано підтвердження надсилання їх копій позивачу та вони подані неуповноваженою особою. Позивач вважає, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5, 6 ст. 121, ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП, оскільки він вказані норми не порушував та керував транспортним засобом у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України. Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до\~п.п.\~2.1.\~«А»,\~«Ґ» Правил\~дорожнього руху,\~водій механічного\~транспортного засобу\~повинен мати\~при собі\~посвідчення водія\~на право\~керування транспортним\~засобом відповідної\~категорії;\~чинний страховий\~поліс (страховий\~сертифікат «Зелена\~картка»)\~про укладення\~договору обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів або\~чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Відповідно до п. 2.3. «Г» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів. Відповідно до п. 2.9 «В» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, зокрема, неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. З матеріалів справи не вбачається, що що 17.09.2022 року керуючи мопедом [PERSON] порушив вищевказані вимоги Правил дорожнього руху. Жодних доказів вини позивача, відповідач суду не надав. Суд звертає увагу на те, що, виходячи з вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено саме на відповідача. Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16а. Зі змісту п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 вбачається, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності буде відповідати вимогам ст. 283 КУпАП тоді, коли в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, ст.ст. 278, 279 КУпАП, зумовлює недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови інспектора поліції. При цьому варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року. Відтак, суд відхиляє обставини зазначені у постанові серії БАВ №453259 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі стосовно [PERSON] , оскільки при винесенні постанови не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, зокрема відсутні посилання на відеодокази, тобто повно і всебічно не були дослідженні усі обставини справи. Крім того позивач заперечує факт вчинення ним даних адміністративних правопорушень. Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: granted