Рішення адміністративного суду від 2022-03-16 00:00:00+02

22.11.2021р. позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ГАБ № 172189 від 09.11.2021р., винесену поліцейською 1 взводу 1 роти батальйону Управління патрульної поліції /УПП/ в Івано-Франківській обл. Департаменту патрульної поліції /ДПП/ Огерук А.М., відповідно до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с.1-2). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської обл. від 29.12.2021р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.39-41). Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач [PERSON] , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення справи, просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та винести нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.51-54). Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд залишив поза увагою доводи позивача про відсутність в його діях умислу на завідомо неправдивий виклик поліції. Він не заявляв про незаконне проникнення в приміщення, яка розташоване за адресою: [ADDRESS] , що є кримінальним правопорушенням, а лише повідомив про те, що у цьому приміщенні перебувають сторонні люди. Наголошує на тому, що такий доказ по справі як протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції не складався, йому не були роз`яснені права та обов`язки згідно вимог ст.ст.268, 280 КУпАП. Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Ухвалою апеляційного суду від 02.03.2022р. витребовувано від відповідача УПП в Івано-Франківській обл. ДПП додаткові докази по справі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення або інші докази, які слугували підставою для винесення постанови серії ГАБ № 172189 від 09.11.2021р. та притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП. На виконання зазначеної ухвали суду будь-яких додаткових доказів вчинення позивачем зазначеного правопорушення відповідачем в установлений судом строк не представлено. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи (в тому числі оглянувши наявні у справі відеоматеріали) та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до задоволення, з наступних мотивів. Як слідує з матеріалів справи, відповідно до постанови серії ГАБ № 172189 від 09.11.2021р., винесеної поліцейською 1 взводу 1 роти батальйону УПП в Івано-Франківській обл. ДПП Огерук А.М., о 09 год. 40 хв. 09.11.2021р. позивач [PERSON] здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на телефонну лінію « 102» та повідомив про те, що у приміщенні фірми «Старий замок», яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , знаходяться сторонні особи. На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с.4). Із змісту заявленого позову слідує, що позивач [PERSON] оскаржує постанову серії ГАБ № 172189 від 09.11.2021р., винесену поліцейською 1 взводу 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській обл. Департаменту патрульної поліції Огерук А.М., відповідно до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. В основу заявлених позовних та апеляційних вимог покладено, зокрема, обставини відсутності належних доказів вчинення [PERSON] дій, які б підпадали під склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, а саме: завідомо неправдивого виклику поліції. При цьому, позивач категорично заперечує сам факт вчинення ним наведеного правопорушення. Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що, здійснюючи виклик поліції, позивачу було достовірно відомо про осіб, які перебували у приміщенні Товариства з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Старий і Замок», оскільки він є співвласником цього товариства. Виниклий між ним та іншим співвласником [PERSON] спір повинен вирішуватися в порядку господарського судочинства. Також будь-яких належних і допустимих доказів на спростування висновків постанови відповідача позивач не надав. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП є законною, правомірною, винесеною у відповідності до норм чинного законодавства та не підлягає скасуванню. Між тим, колегія суддів вважає наведені висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства, з наступних підстав. Згідно із п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Згідно ст.183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Із змісту вказаної норми убачається, що об`єктивна сторона складу вказаного правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику спеціальних служб (в розглядуваному випадку - поліції); формою вини такого порушення є прямий умисел. Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Аналіз викладеного порушення у спірній постанові вказує на те, що позивачу інкримінується виклик поліції за допомогою телефонної лінії « 102» та повідомлення про перебування у приміщенні ТзОВ «Старий і замок», яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , сторонніх осіб. При цьому, згадана постанова не розкриває такої ознаки суб`єктивної сторони складу правопорушення як здійснення завідомо неправдивого виклику поліції, що ставить під сумнів правильній кваліфікації розглядуваних дій позивача за ст.183 КУпАП. Із змісту норми ст.283 КУпАП також слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку. Разом з тим, вказана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення (зокрема, представлені в суді відеоматеріали). Відповідно до приписів ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Приписами ст.254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу. Із змісту ч.1 ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, передбаченими ст.183 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції. Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Згідно з ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) (ч.2). Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5). Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП. Якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП. В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України в рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р. Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що позивач заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП. Будь-яких інших доказів вчинення розглядуваного правопорушення, зокрема, на вимогу апеляційного суду, відповідачем не представлено. На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП; складену інспектором поліції постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі. Надаючи оцінку представленому відеозапису (а.с.23) колегія суддів враховує наступне. Приписами ст.40 Закону України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Разом з тим, представлені суду відеоматеріали не містять фіксації самих обставин завідомо неправдивого виклику спеціальних служб, а стосуються лише спілкування позивача з працівниками поліції на місці події. Також вказані відеоматеріали і відповідні технічні засоби, за допомогою яких здійснені дані відеозаписи, не відображені у змісті постанови серії ГАБ № 172189 від 09.11.2021р., тобто, на час винесенні спірної постанови такі матеріали не покладалися в основу рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Із згаданих матеріалів неможливо чітко визначити й те, чи позивач погоджувався із винесеною постановою щодо притягнення його до адміністративної відповідальності. Отже, належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ст.183 КУпАП, відповідачами не здобуто. Наведені доводи мають визначальне значення для вирішення спору, через що решта тверджень та аргументів сторін не розцінюються як такі, що спричиняють принциповий вплив на висновки апеляційного суду. Відповідно до ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В аспекті наведеного, доводи суду першої інстанції щодо непредставлення позивачем доказів відсутності вчинення правопорушення є помилковими, при тягар доказування у справах про адміністративні правопорушення покладено на відповідачів. На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та помилково накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Також складену інспектором поліції постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі. Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Таким чином, колегія суддів дійшла до переконливого висновку про протиправність притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові серії ГАБ № 172189 від 09.11.2021р. За таких умов належить визнати протиправною і скасувати постанову серії ГАБ № 172189 від 09.11.2021р., винесену поліцейською 1 взводу 1 роти батальйону УПП в Івано-Франківській обл. ДПП Огерук А.М., відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.183 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення). З огляду на викладене,

Результат розгляду: granted