Рішення адміністративного суду від 2022-02-02 00:00:00+02

Позивач, [PERSON] , \~\~\~звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Першої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення першої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 47 від 23.11.2020 про неуспішне проходження прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області, атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестуванню з використання комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора [PERSON] ; - визнати протиправними та скасувати наказ керівника Сумської обласної прокуратури №649к від 24.12.2020 про звільнення [PERSON] з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону У країни «Про прокуратуру» з 31 грудня 2020 року; - поновити [PERSON] з 01.01.2021 на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області та з початком діяльності окружної прокуратури міста Суми (з місцем розташування у місті Суми) з 15.03.2021 на посаді прокурора окружної прокуратури міста Суми (з місцем розташування у місті Суми); - стягнути з Сумської обласної прокуратури на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01.01.2021 по дату винесення судового рішення; - стягнути з відповідачів на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.; - допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за весь час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних рішень, оскільки рішення Першої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих не містить ні мотивів, ні обставин, лише вказано лише кількість отриманих за результатами іспиту балів, однак відсутні аргументи Комісії виставлення саме такої кількості балів, та з яких дійсних підстав виходила кадрова комісія під час ухвалення рішення не вказано. Крім того зазначено, що права працівника при звільненні з роботи, які закріплені \~\~\~ст.ст. 42-1, 49-2 КЗпП України, 25.09.2019 несправедливо скасовано для прокурорсько-слідчих працівників (у зв`язку із набранням чинності законом № 113-ІХ від 19.09.2019), що є звуженням їх прав (дискримінацією) за професійною належністю, а відтак свідчить про його (закону № 113-ІХ) неконституційність, а тому неможливість його застосування при винесенні 24.12.2020 оскаржуваного наказу про \~\~\~звільнення, що є підставою для його скасування у судовому порядку. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Сумської обласної прокуратури від 24.12.2020 № 649к про звільнення [PERSON] з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області з 31.12.2020. Поновлено [PERSON] на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області з 01.01.2021. Стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 76332 (сімдесят шість тисяч триста тридцять дві) грн. 41 коп. Стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області та стягнення з \~\~\~Сумської обласної прокуратури на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць у розмірі 20817 (двадцять тисяч вісімсот сімнадцять) грн. 93 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. \~\~\~ Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем, Сумською обласною прокуратурою, подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Відповідач, Офіс Генерального прокурора України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог подав апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Позивачем подано відзив на апеляційні скарги відповідачів, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Сумська обласна прокуратура у відзиві на апеляційну скаргу [PERSON] просила суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та представник відповідачів підтримали свої правові позиції по справі. Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідачів, перевіривши в межах доводів апеляційних скарг рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги відповідачів підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як свідчать матеріали справи, позивач, [PERSON] , з 2005 року працював в органах прокуратури,\~ \~з 27.12.2018 обіймав посаду прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області, що підтверджується трудовою книжкою позивача (т. 1, а.с. 16-18). Відповідно до вимог Закону України від 19.09.2019 №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та наказу Генерального прокурора від 03.10.2019 №221, позивач в 2020 році проходив атестацію. За наслідками атестації, 23.11.2020 Першою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (перший етап) ухвалено рішення № 47 про неуспішне проходження [PERSON] атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестуванню з використання комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора (т. 1, а.с. 135). Наказом Сумської обласної прокуратури від 24.12.2020 № 649к [PERSON] звільнено з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" з 31.12.2020 (а.с. 15, т. 1). Не погодившись з наказом про звільнення з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості. Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються організація і діяльність прокуратури. Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України від 14.10.2014 №1697-VІІ "Про прокуратуру". Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про прокуратуру", організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, діючій до внесення змін Законом України від 19.09.2019 №113-IX), систему прокуратури України становлять: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура. Законом України від 19.09.2019 №113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (надалі - Закон №113-IX), який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури та у зв`язку з цим внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема, до Закону України "Про прокуратуру". Відповідно до пп. 2 п. 21 Закону №113-IX у Законі України "Про прокуратуру" у статті 7: у частині першій: пункт 1 викласти в такій редакції: " 1) Офіс Генерального прокурора"; у пункті 2 слово "регіональні" замінити словом "обласні"; у пункті 3 слово "місцеві" замінити словом "окружні"; пункт 4 виключити. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції Закону України від 19.09.2019 №113-IX), систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура. Пунктом 7 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом. Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором. Прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації. Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора; 2) професійної етики та доброчесності прокурора (пункти 9, 10, 12 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX). Таким чином, процедура реформування органів прокуратури розпочата з дня набрання чинності Законом №113-IX та вищенаведеними нормами цього Закону визначено основну її мету та специфіку, а саме: проходження прокурорами атестації з метою подальшого несення служби в органах прокуратури. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції Закону України Закону №113-IX), усі накази Генерального прокурора оприлюднюються державною мовою на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора на наступний робочий день після їх підписання з додержанням вимог режиму таємності. Накази Генерального прокурора, що є нормативно-правовими актами, набирають чинності з дня їх оприлюднення, якщо інше не передбачено самим актом, але не раніше дня оприлюднення. Наказом Генерального прокурора №221 від 03.10.2019 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221). Відповідно до п.п. 1, 9, 10 розділу I Порядку №221, атестація прокурорів - це встановлена розділом II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон) та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур. Атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку. Заява, вказана у пункті 9 розділу I цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Заява підписується прокурором особисто. Матеріалами справи встановлено, що позивачем 07.10.2019 на підставі пункту 10 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", подано Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію (т. 1, а.с. 132). Зі змісту вказаної заяви слідує, що позивач погодився та ознайомився з умовами та процедурами проведення атестації, визначеними у Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженому наказом Генерального прокурора; позивач усвідомлює та погоджується, що у разі неуспішного проходження будь-якого етапу атестації, передбаченого Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора, а також за умови настання однієї з підстав, передбачених пунктом 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-IX, позивача буде звільнено з посади прокурора. Відповідно до змісту оскаржуваного рішення першої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 47 від 23.11.2020, позивач неуспішно пройшов атестацію, у зв`язку із тим, що останній за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрав 69 балів, що є менше прохідного балу для успішного складення іспиту (70 балів) (т. 1, а.с. 135). Так, згідно розділу ІІ Порядку №221 після завершення строку для подання заяви, вказаної у пункті 9 розділу I цього Порядку, кадрова комісія формує графік складання іспитів. Графік із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспиту. Прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце складання іспиту з моменту оприлюднення відповідного графіка на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора). Перелік тестових питань для іспиту затверджується Генеральним прокурором та оприлюднюється на веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за сім календарних днів до дня складання іспиту. Тестування проходить автоматизовано з використанням комп`ютерної техніки у присутності членів відповідної кадрової комісії і триває 100 хвилин. Прокурор може завершити тестування достроково. Тестові питання обираються для кожного прокурора автоматично із загального переліку питань у кількості 100 питань. Кожне питання має передбачати варіанти відповіді, один з яких є правильним. Після закінчення часу, відведеного на проходження тестування, тестування припиняється автоматично, а на екран виводиться результат складання іспиту відповідного прокурора. Кожна правильна відповідь оцінюється в один бал. Максимальна кількість можливих балів за іспит становить 100 балів. Прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту становить 70 балів. Прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до відомості про результати тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здіснювати повноваження прокурора, [PERSON] , номер посвідчення - [NUMBER] , присвоєно логін U202010265165, за результатами тестування набрав 69 балів (т. 1, а.с. 133). \~У вказаній відомості міститься особистий підпис позивача та підпис особи, що фіксувала результати тестування, у графі "примітки" будь-які зауваженння з боку позивача щодо процедури та порядку складання іспиту не зазначені. Відомості підписані головою та секретарем першої кадрової комісії. При проходженні тестування акти щодо збою в роботі комп`ютерної техніки, з використанням якої проводилося тестування, скарги стосовно процедури проведення цього тестування позивачем не складалися та в ході судового розгляду справи сторонами не надано. Зважаючи на те, що позивач за результатами складання іспиту у формі тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора набрав 69 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість, вмотивованість та законність прийнятого на підставі п.4 розділу ІІ Порядку №221 рішення першої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №47 від 23.11.2020 "Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора", отже, про відсутність підстав для визнання цього рішення протиправним та його скасування. Надаючи правову оцінку позовним вимогам в частині визнання протиправним та скасування наказу керівника Сумської обласної прокуратури від 24.12.2020 № 619к про звільнення [PERSON] з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області з 31.12.2020, колегія суддів зазначає наступне. Колегія суддів зазначає, що підстави, які позивач наводить в обґрунтування позову, фактично зводяться до незгоди з положеннями Закону № 113-ІХ та Порядку № 221, які, на його думку, порушують його права та гарантії, визначені Конституцією України та міжнародними актами. Однак, колегія суддів зазначає, що положення Закону №113-IX є чинними та неконституційними у встановленому законом порядку не визнавались, а тому відсутні правові підстави для їх незастосування. Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону України "Про прокуратуру", прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом. Підпунктом 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав: 2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури. Таким чином, Законом №113-IX, який є спеціальним по відношенню до спірних правовідносин, чітко визначено як підставу для звільнення прокурора наявність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації таким прокурором. При цьому, згідно з пунктом 6 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру". Так, в оскаржуваному наказі про звільнення позивача підставу звільнення сформульовано відповідно до підпункту 2 пункту 19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ. Отже, у даному випадку юридичним фактом, що зумовлює звільнення позивача на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" є саме рішення першої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №47 від 23.11.2020 про неуспішне проходження атестації. Слід зазначити, що Конституційний Суд України у рішенні від 08 липня 2003 року №15-рп/2003 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Положення про проведення атестації державних службовців" (справа про атестацію державних службовців) зазначив, що "атестація є одним із способів перевірки та оцінки кваліфікації працівника, його знань і навичок. Вона передбачена частиною шостою статті 96 Кодексу законів про працю України, положення якого поширюються і на державних службовців з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про державну службу". Згідно з цією нормою атестацію можуть проводити власник або уповноважений ним орган. Такими органами відповідно до законодавства України є, зокрема, всі органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Атестація окремих категорій державних службовців передбачена й іншими законами України, зокрема: "Про державну податкову службу в Україні" (ст.15), "Про прокуратуру" (ст. 46), "Про статус суддів" (глава VII)" (абзац п`ятий підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини). Отже, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації є законодавчо визначеною підставою для звільнення прокурора з посади, тобто спричиняє для особи негативні юридичні наслідки у вигляді її звільнення з публічної служби. Вказаний правовий висновок, викладений Верховним Судом в постанові від 13.05.2021 по справі №120/3458/20-а. При цьому, норми Закону України "Про прокуратуру", які визначають умови і підстави звільнення прокурора з посади, у тому числі з адміністративної посади, є спеціальними по відношенню до інших нормативних актів, у тому числі Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Колегія суддів зазначає, що під час вирішення справ щодо звільнення публічних службовців, пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі. Крім того, законодавцем внесено зміни до статей 32 та 40 КЗпП України, а саме: згідно з частиною п`ятою статті 32 Кодексу переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус. Частиною п`ятою статті 40 Кодексу передбачено особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої-третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус. Також у відповідності до частини 5 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження. Таким чином, у спірних правовідносинах позивач знаходився у стані повної правової визначеності, коли маючи відповідну освіту та досвід професійної діяльності не міг не усвідомлювати юридичних наслідків неуспішного проходження атестації. При цьому, чітко визначеною нормою закону моментом звільнення у даному конкретному випадку є не завершенням процесу ліквідації органу прокуратури, завершення процесу реорганізації органу прокуратури чи завершення процедури скорочення чисельності прокурорів органу прокуратури, а виключно настання відповідної події - неуспішне проходження атестації. Отже, оскільки, юридичним фактом, що зумовлює звільнення позивача на підставі пункту 9 частини другої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", є рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором місцевої прокуратури, відтак наказ керівника Сумської обласної прокуратури №649к від 24.12.2020 виданий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом. Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 21.09.2021 по справі 160/6204/20 та від 24.09.2021 по справі 160/6596/2021. З огляду на те, що позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про скасування наказу про звільнення, який не визнано судом неправомірним, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. З урахуванням встановлених по справі обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми \~\~\~матеріального права, а тому апеляційна скарга [PERSON] підлягає залишенню без задоволення, а скарги Офісу Генерального прокурора, Сумської обласної прокуратури задоволенню, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині постанови про відмову у задоволенні позову.

Результат розгляду: denied