Рішення адміністративного суду від 2022-06-14 00:00:00+03

22.09.2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Благодійної організації "Благодійний фонд "Добробут ХХІ століття" до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві Дячука Дмитра Юрійовича, треті особи -Товариство з обмеженою відповідальністю «Геометікс-плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут розвитку людини», Товариство з обмеженою відповідальністю «Алтея Компані», Головне управління Держгеокадастру у м. Києві, яким просили: - визнати дії державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокастру у м. Києві Дячук Дмитра Юрійовича щодо проведення поділу земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:213:0007 площею 1,6199 га на дві окремі ділянки площею 0,4541 га з кадастровим номером 800000000:75:213:0100 та 1,1658 га з кадастровим номером 8000000000:75:213:0101 та реєстрацію земельних ділянок 800000000:75:213:0100 площею 0,4541 га та площею 1,1658 га з кадастровим номером 8000000000:75:213:0101 за адресою: м. Київ, вул. І. Крамського, 10 - протиправними; - скасувати державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами 800000000:75:213:0100 та 8000000000:75:213:0101 та записи в Державному земельному кадастрі та поземельній книзі про державну реєстрацію земельних ділянок кадастрові номери 800000000:75:213:0100 та 8000000000:75:213:0101; - зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві поновити запис у Державному земельному кадастрі про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:213:0007, скасований кадастровий номер 8000000000:75:213:0007 та поновити запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки під кадастровим номером 8000000000:75:213:0007, загальною площею 1,6199 га, що розташована за адресою: м. Київ, вул. І. Крамського, 10. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 р. на підставі ч.6 ст.170 КАС України відмовлено Благодійній організації благодійний фонд «Добробут XXI століття» у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Суд першої інстанції прийшов до такого висновку виходячи із того, що між юридичними особами існує спір щодо можливості та наявності підстав для поділу земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:213:0007, який має вирішуватись у порядку господарського судочинства, тому і вимоги щодо проведення державним кадастровим реєстратором поділу земельної ділянки та про державну реєстрацію спірних земельних ділянок, як і внесення змін до Державного земельного кадастру, які можуть бути визначені як похідні у спорі, віднесені до юрисдикції господарського суду. Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду від 24 грудня 2021 р., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її як таку, що прийнято з порушенням норм процесуального права та прийняти рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що даний позов підлягає розгляду в порядку норм КАС України. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримано висновки суду першої інстанції. У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Інші сторони в судове засідання не з`явилися про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач є власником 81/100 частини будівлі, а третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут розвитку людини» - є власником 19/100 будівлі, об`єктів нерухомого майна, розташованих за адресою м. Київ, вул. Львівська, 23, що підтверджується документами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та свідоцтвами про право власності на нерухоме майно, у яких, відповідно до умов Договору № 1 про спільну діяльність від 28.12.2000 р., функціонує Відкритий міжнародний Університет розвитку людини «Україна». Як вказує Позивач, зазначене вище нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:75:213:0007, площею 1,6199 га, що розташована за адресою: м. Київ, вул. І. Крамського, 10, яка, як свідчить договір оренди земельної ділянки від 16.07.2004 № 2-1836 (запис від 29.07.2004 № 75-6-00128), до 29.07,2019 знаходилась в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут розвитку людини». З 18.02.2020 будівля - літ. «Н» блок «А» по вул. Львівській, .23 (загальна площа - 3495 кв.хм) перейшла у власність Третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Алтея Компані», що підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.02.2020 р., індексний номер 51185748. Зазначена будівля також знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:75:213:0007. У відповідності до вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 за заявою Київської міської ради від 29.01.2021, як власника земельної ділянки, 01.02.2021 внесено відомості (здійснено реєстрацію) до Державного земельного кадастру про земельні ділянки з кадастровими номерами: 8000000000:75:213:0100, площею 0,4541 га, та 8000000000:75:213:0101, площею 1,1658 га, які знаходяться за адресою: м. Київ, Святошинський р-н, вул. Івана Крамського, 10, які утворились в результаті поділу земельної з кадастровим номером 8000000000:75:213:0007. Отже, правовою підставою для звернення із даним адміністративним позовом, у відповідності до положень статті 120 Земельного кодексу України, став законний інтерес щодо отримання частини земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:213:0007 (в тому числі і новосформованих земельних ділянок з кадастровими номерами 8000000000:75:213:0100, 8000000000:75:213:0101) в оренду чи користування, який виник одночасно у Позивача, Третьої особи ТОВ «Інститут розвитку людини» та Третьої особи ТОВ «Алтея-Компані». Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що згідно наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, Господарським судом міста Києва в справі №910/10111/19 розглядався позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Сервіс Люкс» до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), 2) Вищий навчальний заклад «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», 3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут розвитку людини» (інститут інвалідів) про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. Згідно судових рішень у цій справі, ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» звернулося до господарського суду з такими вимогами: визнати незаконною бездіяльність Київської міської ради щодо не розгляду протягом одного місяця заяв позивача про надання згоди на поділ та розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва з кадастровим номером 8000000000:75:213:0007, площею 1,16199 га, що розташована по вул. Івана Крамського, 10 у Святошинському районі міста Києва; зобов`язати відповідача розглянути протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили заяв від 10.09.2018 (вхідний номер К-35816), від 10.09.2018 №10/09/18-з (вхідний номер 08/16300) про надання згоди на поділ та розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, без нотаріально посвідченої згоди ТОВ «Інститут розвитку людини» (інститут інвалідів), Вищого навчального закладу «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» на поділ вказаної земельної ділянки. Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021, позов задоволено частково щодо вимоги 2, в частині вимоги 1 в позові відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.07.2021 постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 0 6.02.2020 у справі № 910/10111/19 в частині задоволення вимоги про покладення обов`язку на Київську міську раду розглянути протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили заяв про надання згоди на поділ та розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, без нотаріально посвідченої згоди Товариства з обмеженою відповідальністю Інститут розвитку людини (інститут інвалідів), Вищого навчального закладу Відкритий міжнародний університет розвитку людини Україна на поділ вказаної земельної ділянки скасовано і прийнято нове рішення, яким у позові в цій частині відмовлено. В іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 залишено без змін. За текстом судових рішень у вказаній справі, звернувшись із позовом у цій справі позивач (ТОВ «Офіс Сервіс Люкс») вказував, що з 12.10.2017 ним набуто право власності на будівлю, розташовану на земельній ділянці, однак між ТОВ «Інститут розвитку людини (Інститут інвалідів)» та відповідачем (Київською міською радою) існує договір оренди земельної ділянки, а відтак в силу приписів статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України ним набуто право користування частиною вказаної земельної ділянки, необхідною для розміщення та обслуговування будівлі. Позивач вказував, що розташовані на земельній ділянці будівлі за літ. Н (блок А та В ), літ. О та літ. П було відчужено на користь інших юридичних осіб, а тому існує об`єктивна необхідність у поділі земельної ділянки. З огляду на встановлене, колегія суддів приходить до висновку, що предметом спору у цій справі є не дії чи бездіяльність державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:213:0007 на дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами 8000000000:75:213:0100 та 8000000000:75:213:0101, а правовідносини з приводу реалізації права володіння та користування відповідною частиною зазначеної земельної ділянки під об`єктами нерухомого майна, які виникли між Благодійною організацією «Благодійний фонд «Добробут XXI століття», ТОВ «Інститут розвитку людини» та ТОВ «Алтея-Компані». Тобто, існує спір про право щодо площ спірних земельних ділянок під нерухомим майном, яке належить учасникам справи на праві приватної власності, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. При цьому, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 27.02.2020 по справі № 1340/4570/18, від 09.11.2018 по справі № 825/334/16 та від 16.12.2019 по справі № 826/823/17, в якій наголошено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на правовідносини, де основним мотивом звернення до суду стало порушення майнових прав сторін. Крім цього, у вказаних постановах Верховний Суд зауважив, що спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі 809/48/18 зазначила, що ... «предметом позову у справі є не оскарження процедури прийняття розпоряджень суб`єктом владних повноважень, як розпорядника земельних ділянок, а забезпечення можливості набуття речового права на земельну ділянку під об`єктами нерухомості, які належать позивачу на праві власності, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин». Водночас, судова практика, на яку у апеляційній скарзі посилається Позивач, а саме: постанови Великої палати Верховного Суду від 04.03.2020 по справі № 296/3870/19, від 21.03.2018 по справі № 536/233/16-ц та від 13.10.2018 по справі № 820/4149/17, не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки правовідносини (тобто предмет та підстави позову), щодо яких виник спір не є тотожними правовідносинам, що розглядаються у даній судовій справі та жодним чином не стосуються порядку здійснення державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі, на яких знаходиться нерухоме майно фізичних чи юридичних осіб. Згідно ч.5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень". Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Так, з урахуванням вище встановлених обставин та твердженням позивача у позові про безпідставність та необґрунтованість здійснення державної реєстрації земельних ділянок із кадастровим номером №8000000000:75:213:0101 та із кадастровим номером №8000000000:75:213:0100, через що позивач звернувся до суду з цим позовом, вбачається, що даний спір має приватноправовий характер. Скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів. Таким чином, судом першої інстанції було вірно визначено, що в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження, тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору. Так, позивачем не спростовано, що між ним та іншими юридичними особами існує спір щодо можливості та наявності підстав для поділу земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:213:0007, який має вирішуватись, з огляду на наявність спорів між сторонами у господарському процесі, у порядку господарського судочинства, тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що і вимоги щодо проведення державним кадастровим реєстратором поділу земельної ділянки та про державну реєстрацію спірних земельних ділянок, та внесення змін до Державного земельного кадастру, які є похідними у вже наявних господарських спорів, також підлягають віднесенню їх до юрисдикції господарського суду. Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. Суд також враховує і висновки, наведені і у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №826/9576/18, відповідно до яких належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. За правилами пункту 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами. З огляду на все вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, та з огляду на суб`єктний склад має розглядатись за правилами господарського судочинства. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Враховуючі вищенаведені норми закону та зміст позовної заяви, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що даний позов не підлягає розгляду у порядку норм КАС України, судом першої інстанції правильно відмовлено у відкритті провадження у справі, і позивачу вірно зазначено до якої юрисдикції належить розгляд саме таких позовних вимог як ним вказано у позовній заяві. При прийнятті даного рішення колегією суддів також враховувались висновки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 13 лютого 2019 року у справі №821/1460/17(адміністративне провадження №К/9901/55265/18, К/9901/57633/18). Колегія суддів зазначає, що всі наведені доводи апелянта, не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. Повне судове рішення складено 20.06.2022 року.

Результат розгляду: denied