Рішення адміністративного суду від 2022-09-21 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо не внесення скарги [PERSON] від 25.11.2021 до системи АВСП; - визнати протиправною бездіяльність заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо не розгляду скарги [PERSON] від 25.11.2021; - зобов`язати заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) розглянути скаргу [PERSON] від 25.11.2021 та надати письмову відповідь по суті; - зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити контроль щодо розгляду скарги [PERSON] від 25.11.2021 та надання письмової відповіді. В обґрунтування позову зазначив, що 25.11.2021 він звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зі скаргою в межах ВП №65737946, яку для належного розгляду скеровано до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), але жодної відповіді не отримав. Враховуючи те, що його скарга не розглянута по суті, він звернувся до суду. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.05.2022 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо не розгляду скарги [PERSON] від 25.11.2021 по суті. Зобов`язано Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) розглянути по суті скаргу [PERSON] від 25.11.2021 та надати письмову відповідь. У задоволенні інших вимог відмовлено. Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно визнано протиправною бездіяльність відповідача з приводу нерозгляду скарги [PERSON] , оскільки Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області надано відповідь позивачу по його зверненню, яка ним не оскаржена. Таким чином, відповідачем не допущено бездіяльності. При цьому, вважає, що суд першої інстанції передчасно вдався до дослідження відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області по суті, оскільки такі дії відповідача не були предметом судового розгляду. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції, посилаючись на письмове доручення Департаменту ДВС провести перевірку викладених в зверненні позивача фактів, \~не врахував, що проведення перевірок законності виконавчого провадження є правом, а не обов`язком посадових осіб органів ДВС. Позивач, Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, \~заступник начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області \~Рудь М.Л., \~директор департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідачі), Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради \~(далі третя особа) не надали відзиви на апеляційну скаргу. Сторонами по справі не подані клопотання про розгляд справи за їх участі, в зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 308, п.1 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга \~не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень знаходиться виконавче провадження ВП №65737946 щодо виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду по справі №480/6541/20 про зобов`язання Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради нарахувати та виплатити [PERSON] недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік. 25.11.2021 [PERSON] подав скаргу до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо бездіяльності начальника відділу примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), притягнення керівника відділу до дисциплінарної відповідальності, а також скасування постанов, прийнятих начальником зазначеного відділу в межах ВП №65737946 (а.с. 54-59). 02.12.2021 Департамент державної виконавчої служби скерував скаргу [PERSON] \~за належністю на розгляд до заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) М. Рудь для об`єктивної та всебічної перевірки викладених фактів, про що повідомив позивача. Також, Департамент зазначив, що інформацію про результати розгляду звернення необхідно надати в строк до 24.12.2021 (а.с. 72). За твердженнями позивача на його \~інформаційний запит про стан розгляду його скарги від 04.01.21 до відповідача, відповіді він не отримав. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо не розгляду скарги, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що скарга позивача не розглянута по суті, відповіді на поставлені питання відповідачем не надано, що свідчить про допущення Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області протиправної бездіяльності та обрав належним способом захисту прав позивача зобов`язання останнього \~розглянути по суті скаргу [PERSON] від 25.11.2021 та надати письмову відповідь. Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне. Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, врегульовано Законом України №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 \~№ 512/5 (далі Інструкція № 512/5). Згідно ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначений ст. 74 Закону №1404-VIII. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: 1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги. Нормами розділу ХІІ Інструкції № 512/5 врегульовано порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження, абзац 6 пункту 1 якого передбачає, що перевірити законність виконавчого провадження має право начальник управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані. Положеннями пункту 2 зазначеного розділу визначено, що посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи. Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому, четвертому та шостому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Доручення керівника вищого органу державної виконавчої служби про проведення перевірки законності виконавчого провадження надається в письмовій формі. Судом встановлено, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень знаходиться виконавче провадження № 65737946 щодо примусового виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду по справі №480/6541/20 про зобов`язання Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради нарахувати та виплатити [PERSON] недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік. У зв`язку із допущенням, на думку позивача, державним виконавцем порушень під час примусового виконання судового рішення в межах виконавчого провадження № 65737946, [PERSON] подано скаргу до Департаменту ДВС. В свою чергу, Департаментом ДВС надано Управлінню забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області письмове доручення щодо проведення перевірки викладених в скарзі позивача фактів, встановлення причин та умов, які сприяли порушенням, невідкладного вжиття заходів до їх усунення, а у разі визнання його необґрунтованим роз`яснення порядку оскарження прийнятого за ним рішення. Разом із тим, апелянтом визнається, що ним перевірка не проведена, \~скарга по суті запитань не розглянута та залишена без розгляду. \~ Доводи апелянта про те, що Інструкцією № 512/5 встановлено право, а не обов`язок посадових осіб органів ДВС проводити перевірки законності виконавчих проваджень колегія суддів вважає помилковим, \~\~оскільки п. 2 розділу ХІІ вказаної Інструкції передбачена альтернатива ініціатора проведення перевірки, а саме \~за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби або за власною ініціативою. Крім того, підпунктом 4 п. 2 розділу V Положення про Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) визначено, що начальник Управління забезпечує виконання Управлінням, зокрема, доручень директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України З аналізу наведених норм вбачається, що доручення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є обов`язковим до виконання відповідачем. В даному випадку, вищим органом державної виконавчої служби надано доручення відповідачу провести перевірку викладених у скарзі обставин, отже відповідач зобов`язаний був виконати вказане доручення, проте таких дій протиправно не вчинив. Судом встановлено та визнано відповідачем, що \~скарга позивача залишена без розгляду \~з посиланням на ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із недодержанням порядку подачі скарги, відсутністю у скарзі запиту на інформацію, про що 23.12.2021 Управлінням повідомлено позивача. Посилаючись на надану відповідь апелянт вважає, що ним не було допущено бездіяльності щодо розгляду скарги від 25.11.21. Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції ні Законом №1404-VIII, ні Інструкцією № 512/5 не передбачено можливість \~органам виконавчої служби залишати скарги без розгляду, що свідчить про вчинення відповідачем дій не у спосіб передбачений законодавством України. Таким чином, вказана відповідь не може вважатись належним розглядом скарги. Крім того, скарга [PERSON] подана в порядку визначеному ст. 74 Закону № 1404-VIII, проте відповідачем на власний розсуд визначено зміст документу, як "звернення", поданого в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян". Відповідно до ст. 12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону \~не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений, зокрема, законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем щодо ненадання відповіді на його скаргу виникли саме у межах виконавчого провадження, а тому мають регулюватися законодавством про виконавче провадження. З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не надано відповіді по суті запитань, викладених в скарзі від 25.11.2021, отже у діях відповідача наявні ознаки протиправної бездіяльності. Враховуючи, що Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області не розглянуто по суті скаргу [PERSON] , суд першої інстанції обрав вірний спосіб захисту прав позивача шляхом зобов`язання останнього \~її розглянути та надати письмову відповідь. Інші доводи та заперечення сторін на правильність висновків суду першої інстанції не впливають. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Результат розгляду: denied