Рішення адміністративного суду від 2022-01-17 00:00:00+02

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати пенсії [PERSON] за період з січня 2018 року по травень 2018 року; - стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь [PERSON] за період з січня 2018 року по травень 2018 року нараховану, але не виплачену пенсію у розмірі 8208,90 коп. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись із рішенням суду першої\~інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення\~ Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити \~позов у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд \~апеляційної \~інстанції \~розглядає справу \~в порядку письмового провадження за наявними\~у справі матеріалами. Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] з червня 2000 року здобула право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] . Позивач \~є внутрішньо переміще ною особою. Згідно довідки №6301000213 від 27.10.2014 позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу. Пенсійну справу прийнято на облік в Балаклійському відділі Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківської області і розпочато виплату пенсій. З 01.12.2017 Зміївським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області було припинено позивачу виплату пенсії, у зв`язку із непідтвердженням місця проживання [PERSON] 26.01.2018 позивач звернулась до Балаклійського відділу із заявою про поновлення виплати пенсії з 01.12.2017. Проте поновлення пенсійних виплат та виплата заборгованості виконані не були. Не погоджуючись \~такими діями відповідача позивач звернулась до суду з позовною заявою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~26.12.2018 рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/9786/18 адміністративний позов [PERSON] до Балаклійського відділу Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправними дії Балаклійського відділу Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо не виплати [PERSON] пенсії за період з грудня 2017 року по травень 2018 року включно. Зобов`язано Балаклійський відділ Зміївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області виплатити пенсію [PERSON] за період з грудня 2017 року по травень 2018 року включно. Дане рішення набрало законної сили 28.01.2019. На виконання вищезазначеного рішення відповідачем нараховано пенсію позивачу, проте зазначено, що її буде виплачено за наявності відповідного бюджетного фінансування. Позивач, вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, звернулася до суду з цим позовом. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції з того, що при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення. Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. Спірні відносини у цій справі фактично виникли у зв`язку із тим, що відповідачем, на думку позивача, неналежним чином виконується рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 по справі № 520/9786/18, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно із\~ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Відповідно до ч. 1\~ст. 382 КАС України,\~суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Згідно із ч. 1\~ст. 383 КАС України,\~особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень\~відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Аналіз зазначених норм вказує, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень\~відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України). Зазначені правові норми\~КАС України\~мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Наявність у\~КАС України\~спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому\~КАС\~(ст. 382 Кас України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Відповідно до\~ст. 129-1 Конституції України,\~судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за\~КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. Судовим розглядом встановлено, що листом відділу обслуговування громадян № 2 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 17.05.2021 № 2000- 0204-8/66848 позивача повідомлено, що виплата заборгованості за період з січня 2018року по травень 2018 року включно нарахована у розмірі 8208,90 гривень та буде здійснена з урахуванням вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 788), після прийняття вказаною нормою окремого порядку. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача щодо виплати заборгованості по пенсії протиправною, оскільки відповідач діє на підставах, не передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», внаслідок чого було порушено право [PERSON] на пенсійне забезпечення, яке передбачено чинним законодавством. Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими\~ст. 382 КАС України\~пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. За вказаних обставин, якщо позивачка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися її права, свободи чи інтереси, то вона повинна була звертатися до суду в порядку\~ст. 382 КАС України\~із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судом у справі № 520/9786/18, тому вимоги позивача слід розглядати не в порядку позовного провадження, а в порядку, визначеному ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України. Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Таким чином, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються. Аналогічна правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 р. у справі №806/2143/1517 від 17.04.2019 р. у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019 р. у справі №295/13613/16, від 22.08.2019 р. у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 р. у справі №802/1933/18-а. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а не про закриття провадження у справі. Згідно з ч. 1\~ст. 319 КАС України,\~судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238,\~240 цього Кодексу. Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки є рішення суду яке набрало законної сили з того самого фактичного предмету спору і між тими самим сторонами, то рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Результат розгляду: partial