Рішення адміністративного суду від 2022-05-05 00:00:00+03

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП, ДПП відповідно) в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.01.2022 серія БАА №158476 (далі Постанова). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2022 року в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В доводах апеляційної скарги вказує, що категорично не погоджувався із працівниками поліції щодо не освітлення заднього номерного знаку автомобіля, а виключно підтвердив несправність однієї із двох конструкцією передбачених ламп освітлення номерних знаків, що жодним чином не створювало перешкоди в фактичному його освітленні, а також не перешкоджало розпізнати його з відстані 20 метрів. Зазначає, що під час зупинки та розгляду адміністративної справи інспектором допущено ряд грубих порушень, його право на справедливий та публічний розгляд порушено, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав. Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, відповідачем надано докази, які вказують на те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене частиною шостою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), а оскаржена ним Постанова відповідає вимогам чинного законодавства. Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань. Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач 05.01.2022 о 22:29 год рухався по вул. Вовчинецька, 225 а в м. Івано-Франківськ за кермом автомобіля марки «Форд Фокус» з номерним знаком [NUMBER] , в якого не освітлювався задній державний номерний знак в темну пору доби, чим порушив вимогипункту 2.9 (в) «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР). На підставі наведеного, інспектором взводу №1 роти №2 БУПП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Саміло Р.Б. винесено Постанову, згідно якої [PERSON] був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 121 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн (а.с.9). Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. За приписами частини першої статті 8 ЗаконуУкраїни «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. За змістом пунктів 3, 8, 11 частини першої статті 23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. В пункті 30.2 ПДР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) \~зазначено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів). На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені. Згідно з пунктом 2.3 «а» ПДР перед виїздом водій зобов`язаний перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Відповідно до пункту 2.9 (в) ПДР водієві забороняється: керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Частиною шостою статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим. Згідно з статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Для підтвердження порушення позивачем вимог ПДР до письмового відзиву представником відповідача долучений дискз відеозаписом, на якому зафіксовано спілкування поліцейського з позивачем, роз`яснено права та проінформовано про причину зупинки, що задній номерний знак в автомобілі, яким він керує, не освітлюється. Для впевненості тверджень інспектора, вони разом підійшли і пересвідчились в цьому (а.с.32). \~ Так, під час перегляду даного відео, судом першої інстанції встановлено, що позивач оглянувши на несправність освітлення заднього номерного знаку погодився з тим, що він не освітлюється та підтвердив даний факт, однак зауважив що одна лампочка підсвітлення номерного знака все ж таки працює, та вказав, що у нього є запасна та він може при поліцейських її поміняти. Разом з тим, вказані пояснення позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення взяті до уваги не були. Відтак, не можна стверджувати про те, що державний номерний повністю неосвітлений (достатньо не освітлений), що не давало змоги чітко визначити символи номерного знака, так як це не відповідає дійсності. Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого частиною шостою статті 121 КУпАП, оскільки відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення ПДР, не містить доказу керування позивачем транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, який не можна його розгледіти в темну пору доби, перебування за кермом у процесі руху, переміщення тощо не зафіксовано. Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не надав належної уваги зазначеним доказам та дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню. Відповідно до частини третьої статті 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Згідно частини першоїстатті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до квитанції від 14.01.2022 №0.0.2416315153.1 та 08.04.2022 №ПН1165 позивачем за подання позову та апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 496,20 грн, 744,30 відповідно, відтак за рахунок бюджетних асигнувань ДПП необхідно стягнути 1240,50 судового збору. З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Результат розгляду: granted