Рішення адміністративного суду від 2022-02-23 00:00:00+02

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 01 липня 2021 року даний адміністративний позов задоволено. Додатковим рішенням Подільського районного суду м.Києва від 03 вересня 2021 року відмовлено у задоволені заяви позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правову допомогу. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність підтвердження оплати професійних послуг адвоката та ненадання детального опису часу, необхідного для здійснення послуг, є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу. Не погоджуючись з додатковим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову, якою заяву про розподіл витрат на правничу допомогу задовольнити. На обґрунтування апеляційної скарги апелянт наголошує, що в самому договорі прописано про здійснення оплати після надання відповідних послуг, але не раніше 90 днів з дати набрання рішення законної сили, а тому доказів оплати ще не існує. Також зазначає, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі і не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником. Крім того, апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції помилково керувався під час ухвалення додаткового рішення нормами ЦПК України, замість норм КАС України. В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на її задоволенні, в той час, як представник позивача проти цього заперечував, просив додаткове рішення залишити без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта). Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката визначено ч. 5 ст. 134 КАС України. При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, з матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] (далі - замовник) та Адвокатським об`єднанням «Агенція правового захисту» в особі старшого партнера Ковальова В.М. (далі - виконавець) 24.04.2020 укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого виконавець бере на себе зобов`язання відповідно до завдання замовника надавати йому правову допомогу (адвокатські послуги) в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 4.1 договору визначено вартість послуг, а саме: - Здійснення правового аналізу документів у спірних правовідносинах та надання консультаційних послуг - 1 000, 00 грн; - Складання претензії, адвокатського запиту - 1 000, 00 грн за кожний; - Складання проекту позовної заяви до суду відзиву, заперечень та інших процесуальних документів у суді першої інстанції - 2 000, 00 грн; - Здійснення представництва інтересів у суді - 1 500, 00 грн за кожне судове засідання; - Складання відзиву, заперечень у суді апеляційної та касаційної інстанцій, апеляційної скарги, касаційної скарги, заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами, заяви про перегляд заочного рішення - 2 000, 00 грн за кожен процесуальний документ; - Надання правової допомоги поза межами судового засідання (збирання доказів, ознайомлення з матеріалами справи тощо) - 1 000, 00 грн за 1 годину надання послуг; - Супроводження справи в органах державної виконавчої служби/приватного виконавця/нотаріуса/органах казначейства тощо щодо виконання рішення суду - 2 000, 00 грн; - Оскарження дій державного (приватного) виконавця, оскарження дії/бездіяльності працівників правоохоронних органів - 1 500, 00 грн (за кожну скаргу); - Складання заяви про вчинення злочину - 2 000, 00 грн (за необхідності); - Гонорар (винагорода) виконавця у випадку прийняття судом позитивного рішення на користь замовника - 3 000, 00 грн. Згідно п. 4.2 договору оплата здійснюється шляхом видачі виконавцю готівкових грошових коштів або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця після надання відповідних послуг, але не раніше 90 днів з дати набрання рішення суду у справі законної сили (якщо інше не домовлено сторонами). На підтвердження наданих послуг було надано адвокатський запит від 30.04.2020 №69-юр, договір про надання правової допомоги від 24.04.2020, звіт про виконання договору щодо надання правової допомоги (детальний опис правничої допомоги) від 06.07.2021, акт прийому-передачі наданих послуг від 06.07.2021. Колегія суддів, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19.09.2019 у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо. Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. При цьому, приписи КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а. Перевіряючи обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат, колегія суддів зазначає таке. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави (п. 1); складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру (п. 2); представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (п. 6). Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Так, у спірних правовідносинах договором визначено фіксований гонорар у разі задоволення або часткового задоволення позовних вимог у розмірі 3 000, 00 грн. З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. На переконання колегії суддів, такі витрати у розмірі 3 000, 00 грн не мають характеру необхідних, не співрозмірні з виконаною адвокатом роботою в суді першої інстанції, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, а їх відшкодування матиме надмірний характер. Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в частині «гонорару» підлягають зменшенню до 500, 00 грн, що є співмірним з ціною даного позову. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у судове засідання, призначене на 25.02.2021, представник позивача не з`явився, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача 1 500, 00 грн за участь представника позивача у цьому судовому засіданні, а тому обґрунтованими є витрати в розмірі 3 000, 00 грн за участь у двох судових засіданнях (25.01.2021 та 01.07.2021). Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення порушив норми матеріального права. Водночас, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підтвердження оплати та детального розрахунку по часу щодо кожного пункту виконаних робіт адвокатом, суд апеляційної інстанції, вважає помилковими, оскільки це спростовується самим договором про надання правової допомоги. Отже, проаналізувавши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення такої заяви у розмірі 7 500, 00 грн. Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: partial