Рішення адміністративного суду від 2022-01-11 00:00:00+02

20.12.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Пашка Олександра Володимировича, Управління патрульної поліції у Київській області, в якому скасувати винесену відповідачем Пашком О.В. постанову серії БАВ №278669 від 11.12.2021 року про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, провадження по справі закрити. Вимоги мотивує тим, що 11 грудня 2021 року керував автомобілем Toyota Highlander, д/н [NUMBER] , на а/д М-07 Київ-Ковель, де був зупинений, коли проїхав дорожній знак 5.50 «Кінець населеного пункту» працівником поліції, який повідомив про перевищення швидкості руху, що зафіксовано показаннями приладу TruCam, який відповідач тримав у руці. Відповідач виніс відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. за ч.4 ст. 122 КУпАП. Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, оскільки фіксування перевищення швидкості здійснено не стаціонарно вмонтованим приладом, а способом фіксації швидкості з руки, що ставить під сумнів цю зафіксовану перевищену швидкість руху його автомобіля. Позивач також вказує на те, що оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку "5.70", лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, в тому числі і швидкісного режиму. Ухвалою судді Ємільчинського районного суду від 21.12.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 31.12.2021 року. Сторони в судове засідання не з`явилися, від представника відповідачів 31.12.2021 року до суду надійшло клопотання, в якому він просив відкласти розгляд справи на іншу дату, зазначивши, що ним направлено відзив на позовну заяву разом з наявними доказами, а тому позивачу необхідний час для отримання відзиву на позов. Ухвалою Ємільчинського районного суду від 31.12.2021 року розгляд адміністративної справи за позовом [PERSON] до інспектора взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Пашка О.В., Управління патрульної поліції у Київській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення було продовжено до 11.01.2022 року. До суду 04.01.2022 року від представника відповідачів Поліщук М.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, розглянути справу без участі відповідачів та його представника. У відзиві зазначено, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Прилад допускає похибку +/- 2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15м до 1200 м. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Вказаний прилад отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки та зареєстрований в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/23815 від 15.10.2020 року лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС001135 є придатним до застосування. Згідно інструкції по експлуатації вимірювач TruCAM можливо використовувати у ручному режимі, а сам прилад сконструйований спеціально для експлуатації в польових умовах, при цьому, як і при використанні в ручному режимі, так і при використанні в автоматичному режимі наявні похибка вимірювання швидкості складає +/- 2 км/год - інструкція не містить жодних відомостей та посилань щодо того, що нібито використання приладу в ручному режимі може призвести до більшої похибки при вимірюванні швидкості транспортних засобів, ніж встановлені +/- 2 км/год. На підтвердження правомірності прийнятого відповідачем рішення представник відповідачів надав суду пояснення [PERSON] , роздруковані фотознімки з приладу вимірювача швидкості TruCAM, фотознімки автодороги, роздруківку карти, лист Служби автомобільних доріг у Київській області, сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, роздруківку про розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCAM та електронний носій DVD-R диск з відеозаписами, фотографіями та текстовими файлами. Представник відповідачів зазначив, що вказані матеріали безумовно вказують, що транспортний засіб Toyota Highlander, д/н [NUMBER] , рухався зі швидкістю 103 км/год на 66 км а/д М-07 Київ-Ковель-Ягодин, с. Поташня, де встановлено обмеження швидкості руху в 50 км/год. 11.01.2022 року в судове засідання сторони не з`явилися, позивач надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено. Згідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Судом встановлено, що згідно постанови серії БАВ №278669 від 11.12.2021 року, винесеної інспектором взводу №2 роти №2 БПП в с. Чайки УПП у Київській області старшим лейтенантом поліції Пашко Олександром Володимировичем, на позивача [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, з якої вбачається, що 11.12.2021 року о 12 годині 23 хвилини на а/д М-07 Київ-Ковель, 66 км, [PERSON] керував автомобілем Toyota Highlander, д/н [NUMBER] , рухався зі швидкістю 103 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49, на 53 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалася приладом TruCam TC001;35, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП. У п.7 даної постанови зазначено, що до неї додаються ZM0351, пояснення водія. За ч.4 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Представником відповідачів на підтвердження правомірності дій відповідача Пашка О.В. надано фото автомобіля позивача із автоматично зафіксованими показаннями приладу TruCam перевищенням швидкості на 53 км/год, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/223815 чинне до 27.10.2022 року лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI20/20 № ТС 001135 із максимально допустимою похибкою при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: +/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; сертифікат затвердження засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 року на цей прилад, експертний висновок за вих. № 04/05/02-2522 від 07.09.21 Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на TruCam LTI20/20 із терміном дії до 07.09.2024 року, лист Служби автомобільних доріг у Київській області №06с/4076 від 03.12.2021 року про встановлення на а/д М-07 Київ-Ковель-Ягодин на км 65+000 праворуч та км 68+000 ліворуч дорожніх знаків 5.76 «Автоматична відео фіксація порушень Правил дорожнього руху»; фотознімки із розташуванням на а/д дорожнього знаку 5.76 «Автоматична відео фіксація порушень Правил дорожнього руху». Крім того, із проглянутого судом відеозапису з приладу TruCam LTI20/20 та відеореєстратора поліцейського від 11.12.2021 року не вбачається автоматична фіксація перевищення швидкості руху позивачем, який з адміністративним правопорушенням не погодився та надав відповідачу пояснення про те, що в населеному пункті с. Поташня Київської області рухався на автомобілі Toyota Highlander, д/н [NUMBER] , з дозволеною швидкістю, яка передбачена ПДР на даному участку дороги. Поліцейський Пашко О.В. після зупинки транспортного засобу повідомив [PERSON] про перевищення швидкості руху більше ніж на 50 км/год, роз`яснив йому права. В подальшому відповідач повідомив [PERSON] про відповідальність, передбачену ч.4 ст.122 КУпАП, можливість оскаржити постанову, а також попросив зачекати, щоб вручити копію постанови після її складання. Відповідач зазначив, що швидкість руху вимірювалася приладом Трукам ТС001135 та пред`явив свідоцтво про повірку даного приладу чинне до 27.10.2024 року. Будь-яких інших доказів на підтвердження вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, не пред`являв. З даного відеозапису слідує, що зупинка автомобіль Toyota Highlander, д/н [NUMBER] , проведена та його остановка була здійснена поза межами населеного пункту. Таким чином, відповідач не надав доказів про те, що позивачу [PERSON] при розгляді справи надано докази про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Окрім того, частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення. Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення. Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «населений пункт» порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України більш ніж на 53 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач посилався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку «населений пункт» - це здійснення вимірювання швидкості руху приладом Трукам. Представником відповідача до матеріалів справи долучено відеозаписи, з яких вбачається, що працівники поліції рухаючись на автомобілі показують км автодороги та початок населеного пункту с. Поташня. Дослідивши долучені відповідачем фотознімки та відеофіксацію приладу LTI 20/20, судом встановлено, що вказані фотознімки та відеофіксація не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги. В оскаржуваній постанові також відсутні посилання на докази місцезнаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення. Таким чином, посилання відповідачем в оскаржуваній постанові на докази, щодо фактичної зони дії дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги є ключовим для вирішення питання щодо порушення швидкісного режиму руху транспортних засобів, визначеного п. 12.4 ПДР України більш ніж на 53 км/год. За відсутності покликання відповідача в оскаржуваній постанові на зазначені докази щодо зони дії дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги, суд приходить до висновку, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в зоні дії дорожнього знаку населений пункт з перевищенням швидкості руху на 53 км/год. Відтак, відповідач в особі працівника патрульної поліції, який розглянув справу, не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем. Стосовно ж наданої відеофіксації стосовно порядку розгляду справи про порушення правил дорожнього руху, то суд вказаній відеофіксації не надає правової оцінки, як доказу, оскільки проведена відеофіксація та пояснення позивача не підтверджують обставин щодо зони дії дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги, окрім того вказана відеофіксація не була покладена в основу прийняття оскаржуваної постанови як доказ (при розгляді справи поліцейським будь-які докази не досліджувалися). В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Така правова позиція , викладена у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17, від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17. Окрім того, судом враховано положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис суд встановив, що на рухомий автомобіль марки Toyota Highlander, д/н [NUMBER] , наведено ціль та протягом 2 секунд здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля Trucam LTI20\\20 з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач. Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача. Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону. Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а листи Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018, № 04/03/03-3878 від 04.10.2018, Наказ №1135 від 12.06.2020 року про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху. Також судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.76»), позаяк вказане обумовлено ч.2 ст. 40 Закону №580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці. Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.76 "Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху". Позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів. Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.76», лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, в тому числі і швидкісного режиму. Відповідно до листа Служби автомобільних доріг у Київській області №06с/4075 від 03.12.2021 року, долученого до матеріалів справи представником відповідачів, ділянка автомобільної дороги И-07 Київ-Ковель-Ягодин, що проходить через населений пункт Поташня, позначена дорожніми знаками 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.50 «Кінець населеного пункту». З метою інформування учасників дорожнього руху про контроль швидкості та фіксацію порушень Правил дорожнього руху на км 65+000 праворуч та км 68+000 ліворуч вказаної автомобільної дороги встановлені дорожні знаки 5.76 «Автоматична відео фіксація порушень Правил дорожнього руху». Станом на 20.11..2021 року та по цей час, вищевказані дорожні знаки встановлені у зазначених місцях і відповідають діючим нормативним документам. Окрім того, з доданого до відзиву на позовну заяву відеозапису вбачається, що поліцейський під час розгляду справи роз`яснював позивачу права, передбачені ст. 268 КпАП України, але не навів будь-яких доказів про вчинення ним правопорушення за ч.4 ст. 122 КУпАП. Такі обставини, на думку суду, свідчать про грубе порушення прав позивача, оскільки останній про таке право не був поінформований, і відповідно про порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що в свою чергу стало підставою для винесення оскаржуваної постанови за неповним з`ясуванням всіх обставин справи та перевірки їх належними і допустимими доказами. За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог п.12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови. Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова відповідача підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без достатніх доказів, а позовна заява в цій частині підлягає задоволенню. З огляду на кількість та характер допущених відповідачем порушень норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови, така постанова не може вважатись законною. У відповідності до ч. 3 п.3 ст.286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, вважає, що для відновлення останнього необхідним і достатнім є скасування вказаної постанови. Відповідно до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Київській області на користь [PERSON] стягнути судовий збір в розмірі 454 грн.

Результат розгляду: granted