Рішення адміністративного суду від 2023-06-22 00:00:00+03

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ Позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо не проведення нарахування та виплати [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; - зобов`язати військову частину [NUMBER] \~нарахувати і виплатити, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.10.2021 по день фактичного розрахунку - 24.11.2022 включно, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні два місяці служби, які передували дню звільнення, з урахуванням раніше виплаченої суми середнього заробітку ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.01.2023 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо не проведення нарахування та виплати [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Стягнуто з військової частини [NUMBER] на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.10.2021 по 24.11.2022 в сумі 8237, 08 коп., з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів. В задоволенні позовної вимоги про стягнення з Військової частини [NUMBER] \~на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.10.2021 по день фактичного розрахунку - 24.11.2022 включно, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні два місяці служби, які передували дню звільнення - відмовлено. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки при звільненні відповідач не провів повного розрахунку, а саме не виплатив індексацію грошового забезпечення, а тому позивач має право на виплату відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні згідно статті 117 КЗпП України. При цьому, за обставин цієї справи суд вважає за необхідне застосувати критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, та із врахуванням ст.9 КАС України стягнути з відповідача суму середньомісячного заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 8237,08 грн ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд змінити описову частину та резолютивну частину рішення Хмельницького окружного адміністративного суду в частині обрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, врахувавши при обчисленні всю невиплачену відповідачем на день звільнення заборгованість в загальній сумі 82\~370, 85 грн. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказав, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не застосував принцип пропорційності між належними при звільненні \~сумами та розміром середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та довільно визначив розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача сумою 8\~237, 08 грн., що є явно неспівмірним розміру несвоєчасно виплачених грошових коштів позивачу в сумі 82370, 85 грн. Крім того, судом першої інстанції не застосовано правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо зменшення розміру відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до \~ст. 117 КЗпП України, які викладені в постанові від 26.06.2019 у справі №\~761/9584/15-ц. ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалась, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. Ухвалою суду від 22.05.2023 військову частину [NUMBER] зобов`язано надіслати до суду довідку про грошове забезпечення [PERSON] . 13.06.2023 на виконання зазначеної ухвали \~до суду надійшла \~довідка про грошове забезпечення позивача. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1ст. 311 КАС України. VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ Наказом командира військової частини [NUMBER] від 04.10.2021 №218 позивача звільнено з військової служби у запас та з 03.10.2021 виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення. На виконання вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі - Постанова №393) військовою частиною [NUMBER] з позивачем проведено розрахунок по грошовому забезпеченню. 13 січня 2022 року рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду по справі №560/15000/21, зобов`язано військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Рішенням суду від 09 травня 2022 року по справі №560/4225/22 зобов`язано військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) місяць останнього збільшення тарифної ставки (посадового окладу) січень 2008 року. На виконання зазначених рішень судів, відповідач виплатив позивачу 82370,86 грн, що стверджено розрахунковою платіжною відомістю та випискою з банківського рахунку. Позивач вважає, що має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.10.2021 по день фактичного розрахунку - 24.11.2022 включно, а тому звернувся з даним позовом до суду. VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Отже апеляційний суд не надає правової оцінки постанові суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами. Відповідно до частини першої\~статті 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Згідно із\~статтею 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Згідно зі\~статтею 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Необхідно звернути увагу на те, що\~постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб",\~постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій"\~та Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена\~наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425\~не містять норм щодо виплати звільненому військовослужбовцю середнього заробітку в зв`язку із затримкою з вини роботодавця всіх належних йому виплат при звільненні. Згідно\~статті 27 Закону України "Про оплату праці"\~середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України. Пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середньомісячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Згідно довідки військової частини [NUMBER] наданої на виконання ухвали суду \~від 05.06.2023 \~№\~632/20/1258 \~\~середньоденний розмір грошового забезпечення \~ [PERSON] становить 575, 50 грн. Так, кількість днів затримки розрахунку із 03.10.2021 (виключення зі списків особового складу) по 24.11.2022 (перерахунок коштів на виконання рішення суду) становить 416 днів. Середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні становить: 239 408, 00 грн. (575,50 грн. х 416). Однак, сума несвоєчасно виплачених при звільненні сум в розмірі 82 370, 82 грн. (індексація грошового забезпечення) із сумою розрахованої компенсації за несвоєчасний розрахунок в розмірі 239 408, 00 грн не можна вважати співмірними. Так, у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця. Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Отже, враховуючи, що середній заробіток за час затримки виплати індексації грошового забезпечення), становить 239 408, 00 грн, яка виникла за 416 днів за період з 03.10.2021 по 24.11.2022 \~є в рази більшою ніж не отримана сума індексації грошового забезпечення в сумі - 82 370, 85 грн, апеляційний суд дійшов висновку про застосування до даних правовідносин принципу співмірності. При цьому, істотність частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає 82 370, 85 грн. / 239 408, 00 грн (індексація грошового забезпечення /середній заробіток за весь час затримки розрахунку) = 0,34 Сума, яка підлягає відшкодуванню становить: 575, 50 грн (середня заробітна плата позивача за один день) х 0,34 (істотність частки) х 416 (дні затримки розрахунку) = 81 398, 72 гривень. Таким чином, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, середній заробіток за час затримки розрахунку має бути виплачений позивачу у розмірі 81 398, 72 \~грн, а тому рішення суду першої інстанції в частині розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні \~підлягає зміні. Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині \~визнання протиправною бездіяльності військової частини [NUMBER] щодо не проведення нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Такий висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, які висловлені у постановах від 26.01.2022 у справі №240/12167/20, від 10.02.2022 у справі №580/2264/20. VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ Враховуючи, що висновки суду першої інстанції по суті спору частково не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній та резолютивній частині. У силу п. 2 ч. 1\~ст. 315 КАС України\~за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі\~ст. 317 КАС України\~підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. \~

Результат розгляду: granted