Рішення адміністративного суду від 2022-05-27 00:00:00+03

Головне управління ДПС у Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду із позовною заявою в якій просить суд застосувати арешт коштів Приватного підприємства "Мобілтранс." на рахунках у банку, що обслуговують такого платника податків. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 у задоволенні позову \~відмовлено. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07.12.2021 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ПП "Мобілтранс." не було допущено посадових осіб податкового органу до проведення документальної фактичної перевірки про що складено відповідний акт та, що є достатньою підставою для застосування арешту коштів на рахунках підприємства згідно п. 94.6 ст. 94 ПК України. Відповідач \~подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що у разі не допуску платником податків працівників контролюючого органу до проведення перевірки, такий орган може звернутися до суду з вимогою виключно про арешт майна платника податків або ж з поданням щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, а не з вимогою про застосування арешту коштів на рахунках платника податків. До того ж, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі №240/14340/20, яке 23.03.2021 набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Житомирській області №973 від 26 серпня 2020 року "Про проведення фактичної перевірки ПП "Мобілтранс.". Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2022, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. Як вірно встановлено судом першої інстанції, 26.08.2020 ГУ ДПС у Житомирській області видано наказ №973 про проведення фактичної перевірки ПП "Мобілтранс.". У подальшому відповідач оскаржив наказ від 26.08.2020 №973 «Про проведення фактичної перевірки Приватного підприємства "Мобілтранс." в судовому порядку. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі №240/14340/20, яке набрало законної сили 23.03.2021, скасовано наказ від 26.08.2020 №973. На підставі наказу від 26.08.2020 № 973 видано направлення на перевірку від 26.08.2020 №1340, №1341, №1342, згідно з якими ГУ ДФС у Житомирській області з 26.08.2020 скеровано свої працівників для проведення фактичної перевірки ПП "Мобілтранс.". 26.08.2020 позивач відмовив працівникам відповідача \~у допуску до проведення перевірки про що складено акт від 26.08.2020 №338/06-30-32-05. У зв`язку із відмовою ПП "Мобілтранс." у допуску працівників відповідача до перевірки, позивач звернувся до суду з позовної заявою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДПС у Житомирській області, у разі його не допуску платником податків до проведення перевірки, може звернутися до суду з вимогою виключно про арешт майна платника податків або ж з поданням щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, а не \~з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків. До того ж, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі №240/14340/20, яке набрало законної сили 23.03.2021, скасовано наказ від 26.08.2020 №973. Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Згідно пунктів 81.1, 81.2 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків. Згідно пунктами 94.1, 94.4 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом. Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Підпункт 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України передбачає, що арешт майна може бути застосовано якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу. Відповідно до пп.94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Згідно з п.94.10 ст.94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. Враховуючи вимоги ст. 94 ПК України, які визначають арешт коштів на рахунках платника податків у якості складової загального арешту майна, що відрізняється виключно процедурою застосування, застосування арешту коштів є можливим лише у разі існування арешту майна, застосованого згідно з п.94.2 ст.94 ПК України. Як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, за змістом наведених правових норм законодавець передбачив два види арешту майна залежно від підстав та порядку його застосування: 1) арешт на кошти та інші цінності платника податків, що перебувають у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу; 2) адміністративний арешт майна, в тому числі коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом (не виключно обов`язку сплатити податкове зобов`язання), який застосовується за адміністративним або судовим рішенням (залежно від виду майна). Право у контролюючого органу для звернення до суду з вимогою про застосування арешту коштів на рахунку платника податків виникає, якщо: 1) у платника податків наявний податковий борг; 2) у платника податків відсутнє майно для погашення цього податкового боргу та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. У даному випадку, ГУ ДПС у Житомирській області просить застосувати арешт коштів Приватного підприємства "Мобілтранс.", що знаходяться на рахунках цього платника податків у банківських установах. Однак, позивачем до суду не надано доказів наявності у ПП "Мобілтранс." податкового боргу та відсутності майна для погашення цього податкового боргу, у зв`язку з чим відсутні. ГУ ДПС у Житомирській області, у разі його не допуску платником податків до проведення перевірки, може звернутися до суду з вимогою виключно про арешт майна платника податків або ж з поданням щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, а не з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків. Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування арешту коштів на рахунках відповідача. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № К/9901/944/17 та від 27.03.2018 у справі № К/9901/1695/18. Крім того, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі №240/14340/20, яке набрало законної сили 23.03.2021, скасовано наказ від 26.08.2020 №973, що підтверджує відсутність законних підстав проведення позивачем перевірки підприємства та обґрунтованість не допуску посадових осіб контролюючого органу до її проведення платником податків, що в свою чергу дає підстави суду дійти висновку про необґрунтованість адміністративного позову. Аналогічні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №820/1929/17. На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції \~правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.\~\~\~\~\~

Результат розгляду: denied