Рішення адміністративного суду від 2022-06-28 00:00:00+03

Історія справи. 1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - Відповідач-1), начальника Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві Корнієвської Ольги Михайлівни (далі - Відповідач-2), в якому просило суд: - визнати незаконним та скасувати рішення (лист) Головного управління ДФС у м. Києві від 14.08.2019 вих. № 154504/1026-15-55-05; - зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві прийняти подану ТОВ «Нікея-ЛТД» податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період липень 2019 року з додатками та доповненнями до неї; - внести податкову інформацію з цих документів до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики; - визнати незаконними дії начальника Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві Корнієвської Ольги Михайлівни, які полягають у підписанні нею рішення (листа) Головного управління ДФС у м. Києві від 14.08.2019 вих. № 154504/1026-15-55-05. В обґрунтування заявлених позовних вимог товариством було зазначено, що законодавчо мотивовані підстави для відмови у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2019 року з додатками, поданої ТОВ «Нікея-ЛТД», відсутні, з урахуванням того, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 у справі №826/15293/16, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 25.05.2016 №485/26-55-12-05 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД». 2. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 жовтня 2021 року позов було задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті звітності, а саме: податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» 14.08.2019, з підстав, зазначених у листі від від 14.08.2019 вих. №154504/1026-15-55-05. У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено. 3. Ухвалюючи таке рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з 26.12.2018 ТОВ «Нікея-ЛТД» відновило статус платника ПДВ та, відповідно, мало право і обов`язок щодо подання до контролюючого органу податкової декларації з ПДВ за липень 2019 року. За таких обставин суд зазначив, що у податкового органу були відсутні законодавчо мотивовані підстави для відмови Позивачу у прийнятті звітності та визнання неподаною податкової декларації з ПДВ за липень 2019 року, поданої ТОВ «Нікея-ЛТД» 14.08.2019, з підстав, зазначених у листі від 14.08.2019 вих. № 154504/1026-15-55-05. Разом з тим, суд вказав, що лист Головного управління ДФС у м. Києві від 14.08.2019 вих. № 154504/1026-15-55-05 за своїм змістом і формою не є рішенням у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, а тому обираючи належний спосіб захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд дійшов до висновку, що дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті звітності Позивача, а саме: податкової декларації з ПДВ за липень 2019 року, поданої ТОВ «Нікея-ЛТД» 14.08.2019, з підстав, зазначених у листі від 14.08.2019 вих. №154504/1026-15-55-05, є протиправними. 4. Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині задоволення позовних вимог, ГУ ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову повністю. В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Апелянт зазначає, що податкова декларація за липень 2019 року була подана Позивачем на паперових носіях, що не передбачено податковим законодавством, а тому, на переконання Апелянта, така декларація правомірно не була прийнята. Разом з тим, Апелянт зазначає, що починаючи з першого звітного період у 2015 року податкова звітність подається в електронній формі. Також Апелянт посилається на надані йому дискреційні повноваження та зазначає, що обов`язок прийняти подану платником податкову звітність у нього виникає виключно в разі дотримання таким платником порядку її подання. При цьому, Апелянт посилається на практику Верховного Суду у справах №№ 826/23025/15, 810/1711/17, 826/28016/15, 826/1023/16. Крім того, Апелянт звертає увагу суду на те, що 25.05.2016 свідоцтво платника ПДВ Позивача будо анульовано. З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції у частині задоволення позову прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати. 5. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022 та від 22.02.2022 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду. 6. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив. 7. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Тож, апеляційному перегляду у межах цього провадження рішення суду першої інстанції підлягає в межах доводів апеляційної скарги, відповідно, у частині задоволення позовних вимог. 8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав. 9. Обставини справи, установлені судом першої інстанції. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» зареєстровано як юридична особа та перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві, яке є правонаступником ГУ ДФС у м. Києві. ТОВ «Нікея-ЛТД» здійснює господарську діяльність з ввезення в Україну та реалізації на її території електричного обладнання (зокрема, освітлювальних приладів, ламп тощо під торговельними марками «ELECTRUM» та «ELM»), бере участь у спеціалізованих виставках та ярмарках, впроваджує новітні технології. З 13.06.2005 Позивач був зареєстрований платником податку на додану вартість (далі - ПДВ) (свідоцтво № 100342672). 25.05.2016 свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Нікея-ЛТД» було анульоване. 14.08.2019 ТОВ «Нікея-ЛТД» на паперових аркушах подано до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві звітну податкову декларацію з ПДВ за липень 2019 року разом з додатками та доповненнями. Листом від 14.08.2019 за вих. № 154504/10/26-15-55-05 Головне управління ДФС у м. Києві за підписом уповноваженої особи - начальника ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві Корнієвською О.М. було відмовлено ТОВ «Нікея-ЛТД» у прийнятті звітності, а також зазначено, що за результатами перевірки наявності та достовірності обов`язкових реквізитів (п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України) податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2019 року, яка була подана14.08.2019, вважається неподаною у зв`язку з порушенням вимог нормативно-правових актів, в саме: відповідно до п. 184.6 ст. 184 Податкового кодексу України, у разі анулювання реєстрації особи як платника податку, останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації. 10. Позивач, вважаючи протиправним вказаний лист (такі дії податкового органу) та дії Відповідача-2 щодо його підписання, а свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом. 11. Нормативно-правове обґрунтування. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 р. № 966 (далі - Порядок № 966). Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п. 48.1, 48.2, 48.3, 48.5, 48.7 ст. 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податків та зборів. Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків. Податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності). Податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку. Податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених п. 46.4 ст. 46 цього Кодексу. Пунктами 49.1, 49.3, 49.4, 49.10 статті 49 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки. Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється. Аналогічні положення містяться у п. 2 розділу ІІІ Порядку № 966. Згідно з п.п. 184.5, 184.6, 184.10 ст. 184 ПК України з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних. У разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації. Про анулювання реєстрації платника податку контролюючий орган зобов`язаний письмово повідомити особу протягом трьох робочих днів після дня анулювання такої реєстрації. Висновки суду апеляційної інстанції. 12. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що законодавством регламентовано порядок подання декларації з ПДВ, умови її прийняття контролюючим органом та чіткі підстави для відмови в її прийнятті. 13. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що підставами для відмови у прийнятті поданої Позивачем декларації з ПДВ за липень 2019 року контролюючим органом було зазначено те, що ТОВ «Нікея-ЛТД» анульовано статус платника ПДВ. 14. Разом з тим, як було правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів цієї справи, судовим рішенням у справі № 826/15293/16, яке набрало законної сили 26.12.2018, було визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 25.05.2016 № 485/26-55-12-05 про анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «Нікея-ЛТД», а також зобов`язано ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві відновити в реєстрі платників ПДВ запис про реєстрацію ТОВ «Нікея-ЛТД» (код за ЄДРПОУ 33546858, індивідуальний податковий номер платника ПДВ 335468526557, свідоцтво №100342672 про реєстрацію платника ПДВ). Тобто, станом на час подання вищевказаної звітності та відмови податкового органу у її прийнятті з наведених раніше підстав Позивач був платником ПДВ. 15. З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно протиправності дій Відповідача-1 щодо відмови Позивачу у прийнятті поданої ним декларації з ПДВ за липень 2019 року та наявності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення позову в цій частині вимог саме у спосіб, визначений судом. При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що лист ГУ ДФС у м. Києві від 14.08.2019 вих. № 154504/1026-15-55-05 за своїм змістом і формою не є рішенням у розумінні положень КАС України, а тому протиправними є безпосередньо вищевказані дії Відповідача-1. 16. Доводи Апелянта про те, що податкова декларація за липень 2019 року була подана Позивачем на паперових носіях, що не передбачено податковим законодавством, а тому, на переконання Апелянта, така декларація правомірно не була прийнята, колегія суддів приймає до уваги, але зазначає, що підставою для відмови у прийнятті поданої Позивачем декларації з ПДВ за липень 2019 року були інші обставини, а саме, як неодноразово наголошувалося вище - відсутність у нього статусу платника ПДВ (його анулювання). 17. З аналогічних причин колегія суддів відхиляє твердження Апелянта про те, що починаючи з першого звітного період у 2015 року податкова звітність подається в електронній формі. 18. Посилання Апелянта на надані йому дискреційні повноваження та доводи про те, що обов`язок прийняти подану платником податкову звітність у нього виникає виключно в разі дотримання таким платником порядку її подання, судова колегія до уваги не приймає також із зазначених вище підстав, а саме у зв`язку з тим, що відмова у прийнятті спірної декларації Позивача мотивована іншими аргументами податкового органу. 19. Доводи Апелянта про те, що 25.05.2016 свідоцтво платника ПДВ Позивача будо анульовано, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки, як встановлено вище, судовим рішенням у справі № 826/15293/16, яке набрало законної сили 26.12.2018, Позивачу відновлено відповідний статус платника ПДВ. 20. З приводу посилань Апелянта на практику Верховного Суду у справах №№ 826/23025/15, 810/1711/17, 826/28016/15, 826/1023/16, колегія суддів зазначає, що вказані судові рішення містить висновки щодо інших обставин, а саме - щодо відмови у прийнятті податкової звітності у паперовому вигляді, втім у спірних правовідносинах Позивачу було відмовлено у прийнятті поданої ним декларації через анулювання йому статусу платника ПДВ. 21. Разом з тим, апеляційний суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», відповідно до принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків. 22. Аналізуючи всі доводи апелянта, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. 23. Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 24. Враховуючи вищевикладене та перевіривши рішення суду першої інстанції, відповідно до статті 308 КАС України, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 25. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 26. З огляду на це, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби в м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 жовтня 2021 року - без змін. 27. Розподіл судових витрат. З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судовий збір перерозподілу не підлягає.

Результат розгляду: denied