Рішення адміністративного суду від 2022-10-05 00:00:00+03

Головне управління ДПС у Львівській області (далі - позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), у якій просить стягнути з відповідача до бюджети кошти в розмірі 32445,27 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, зазначено, що відповідач має податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який виник на підставі податкових повідомлень рішень № 1020801-1312-1306 від 04.04.2018 на суму 16473,60 грн та № 0021572-5213-1306 від 12.04.2019 на суму 15971,67 грн. Вказана сума є узгодженою та не сплачена відповідачем у встановлений законодавством строк, що зумовило звернення позивача до суду із цим позовом. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у задоволенні позову про стягнення податкового боргу відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що із рішенням суду першої інстанції не погоджується, оскільки відповідач має податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який виник на підставі податкових повідомлень рішень № 1020801-1312-1306 від 04.04.2018 на суму 16473,60 грн та № 0021572-5213-1306 від 12.04.2019 на суму 15971,67 грн. Вказана сума є узгодженою та не сплачена відповідачем у встановлений законодавством строк. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що [PERSON] згідно з довідкою про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ГУ ДПС у Львівській області № 4348/9/59.09-06 від 25.05.2020 має заборгованість в розмірі 32445,27 грн. Вказана сума податкового боргу виникла на підставі податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з податковими повідомленнями-рішеннями форми «Ф» № 1020801-1312-1306 від 04.04.2018 на суму 16473,60 грн та № 0021572-5213-1306 від 12.04.2019 на суму 15971,67 грн. На виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України позивач направляв на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» № 471-56 від 22.02.2020, проте вказана вимога залишена без виконання, податковий борг відповідачем не погашено, що зумовило звернення позивача до суду із цим позовом. Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що наявні висновки суду про протиправність податкових повідомлень-рішень. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та \~такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах встановлених законом. Норми, встановлені та закріплені Конституцією України є нормами прямої дії виходячи з того, що відповідно до ст. 8 Конституції в Україні встановлено і діє принцип верховенства права. Згідно з ст. 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податків визначаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів. Відповідно до ст. 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених вказаним Кодексом та законами з питань митної справи і подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений вказаним Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. Податковим обов`язком згідно з п. 36.1 ПК України визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідно до ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до п.п. 41.1, 41.5 ст. 41 ПК України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень є органами стягнення. Згідно з п. 37.3.4 ПК України однією з підстав для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб. З матеріалів справи судом встановлено, що сума податкового боргу, за стягненням якої позивач звернувся до суду із цим позовом, виникла на підставі податкових повідомлень-рішень форми «Ф» № 1020801-1312-1306 від 04.04.2018 на суму 16473,60 грн та № 0021572-5213-1306 від 12.04.2019 на суму 15971,67 грн. Разом з цим, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі № 380/569/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021, адміністративний позов [PERSON] до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № 0021572-5213-1306 від 12.04.2019 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, в сумі 15971,67 грн. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 у справі 380/10980/20, яке набрало законної сили 06.07.2021, позов [PERSON] до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено повністю та, зокрема, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області форми «Ф» № 1020801-1312-1306 від 04.06.2018, яким визначено [PERSON] податкове зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за податковий період 2017 рік в сумі 16473,60 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми діючого законодавства, а також висновки суду про протиправність податкових повідомлень-рішень, на підставі яких ґрунтуються позовні вимоги, є підставою для відмови в задоволенні позову Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення з [PERSON] податкового боргу в сумі 32445,27 грн. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається. Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить. Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Результат розгляду: denied