Рішення адміністративного суду від 2022-01-14 00:00:00+02

в травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.07.2021 позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у зарахуванні [PERSON] періоду роботи у ВП Хмельницька АЕС (ДП "НАЕК "Енергоатом") з 12.11.2003 по 17.06.2004 до пільгового стажу за Списком №2. Визнано необґрунтованим, протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.12.2020 №222430002050 про відмову в призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати [PERSON] до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, період роботи з 12.11.2003 по 17.06.2004 на відповідних посадах згідно з записами трудової книжки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити [PERSON] пенсію за віком на пільгових умовах з 26.09.2020 з урахуванням встановлених судом обставин. Стягнуто на користь [PERSON] судові витрати на сплату судового збору в сумі 1816 ( одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Зокрема зазначає, що до пільгового стажу роботи за Списком №2 позивачу не враховано період роботи з 12.11.2003 по 17.06.2004 інженером з експлуатації служби експлуатації, оскільки згідно Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по електричному цеху Хмельницької АЕС до Наказу №361к від 19.05.1999 атестовано посаду інженера з організації експлуатації служби експлуатації. Апелянт звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що довідка №48-25-177/4194 від 26.03.2021, видана ВП "Хмельницька атомна електрична станія" містить інформацію щодо проведення атестації на робочому місці інженера з експлуатації в період з 12.11.2003 по 17.06.2004 відповідно до Наказу від 19.05.1999 №361к, що суперечить Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, яким підтверджено право на пільгове забезпечення по електричному цеху Хмельницької АЕС, відповідно до якого атестовано посаду інженера з організації експлуатації служби експлуатації. Крім того, на думку апелянта, процесуальна вимога про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в зарахуванні до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 12.11.2003 по 17.06.2004, зарахування позивачу цього періоду та призначення пенсії з моменту виникнення права на неї з 26.09.2020 є однією вимогою, а отже оплачується судовим збором як за одну вимогу немайнового/майнового характеру. Враховуючи вказане, зобов`язання суду першої інстанції стягнути 1816 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (тобто за дві позовні вимоги) є безпідставним. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції, 01.12.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі Списком № 2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», надавши наявні у нього підтверджуючі документи: трудову книжку серії [NUMBER] від 07 серпня 1989, довідки ВП "Хмельницька атомна електрична станція" ДП НАЕК "Енергоатом" та особову картку. Звернення відбулось протягом 3 місяців з дня досягнення позивачем пенсійного віку, чого відповідач не заперечує. Головне управління листом від 10.02.2021 повідомило позивача про те, що рішенням від 04.12.2020 №222430002050 йому відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Зі змісту спірного рішення вбачається, що тривалість страхового стажу позивача становить більш ніж 37 років 11 місяців, пільговий стаж - 12 років 4 місяці 24 дні замість необхідних 12 років та 6 місяців. Як вбачається з листа від 10.02.2021, до страхового стажу, який дає право позивачу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, не враховується період його роботи з 12.11.2003 по 17.06.2004, оскільки у документах встановлено невідповідність назви структурного підрозділу, зазначеного у довідці, уточнюючій пільговий характер роботи, результатам атестації робочого місця відповідно до наказу від 19.05.1999 № 361. Вважаючи протиправною відмову відповідача в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2, позивач звернувся до суду з цим позовом. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що на час звернення із заявою до відповідача період роботи [PERSON] , який відповідач рахує спірним (становить понад 07 місяців), відносився до пільгового стажу за Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з підпунктом "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зважаючи на це, наявний дійсний пільговий стаж позивача у сукупності перевищує необхідні 12 років та 6 місяців, відтак відповідач має усі підстави для призначення позивачу пільгової пенсії. Оскільки у цій справі відповідач прийняв необґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії, мотивоване відсутністю необхідного стажу, а суд дійшов висновку про підтвердження зазначеного стажу, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування необґрунтованого рішення, зобов`язання зарахувати спірний пільговий стаж до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також призначити пільгову пенсію з урахуванням встановлених судом обставин. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України з числа осіб, які мають пільговий характер роботи, визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 - IV. Згідно із частиною 1 статті 114 Закону України № 1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Відповідно до статті 62 закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом першим Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно з п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією (посадою) за результатами атестації умов праці, що полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці (після 21.08.1992 року). Так, із трудової книжки позивача слідує, що останній 12.11.2003 переведений інженером з експлуатації І-ї категорії в електричний цех. Відповідно до іншого запису трудової книжки 18.06.2004 року позивачу за результатами атестації робочих місць підтверджено пільговий пенсійний Список №2. Відповідно до наказу від 19.05.1999 №361к «Про результати атестації робочих місць за умовами праці ОПБ, ЕЦ, ЦРБ» та списку працівників ЕЦ робоче місце позивача було атестоване як інженер по експлуатації, відтак надані пільги: - доплата за умови праці 8%, довідка від 19.03.2021 №49-7397; - талони лікувально-профілактичного харчування (ЛПХ), довідка від 04.06.2020 №48-25-248/5298; - додаткова відпустка 8 календарних днів, довідка від 22.03.2021 №51-301; - скорочений робочий тиждень 36 годин, довідка від 04.06.2020 №48-25-248/5298. Відповідно до наказу від 18.06.2004 №975к «Про результати атестації робочих місць за умовами праці ЕЦ» робоче місце позивача атестоване як інженер з експлуатації, надані пільги: - доплата за умови праці 8%, довідка від 19.03.2021 №49-7397; - талони лікувально-профілактичного харчування (ЛПХ) довідка від 04.06.2020 №48-25-248/5298; - додаткова відпустка 8 календарних днів, довідка від 22.03.2021 №51-301; - скорочений робочий тиждень 36 годин, довідка від 04.06.2020 №48-25-248/5298. Згідно з довідкою ВП "Хмельницька атомна електрична станція" ДП НАЕК "Енергоатом" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 22.03.2021 №51-302, позивач у період з 12.11.2003 по 24.04.2005 був постійно зайнятий в умовах радіаційної та берилієвої шкідливості за посадою інженер з експлуатації, служба експлуатації, електричний цех. Стаж роботи на займаній посаді становить 1 роки 05 місяців 13 днів. Зазначена посада передбачена Списком №2 розділу XXXIV (підрозділ 34.8-1 (код КП 2149.2/22177/-/-) постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 №36. Отже, відповідно до зазначених довідок [PERSON] дійсно працював впродовж повного робочого дня у шкідливих умовах праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Страховий пільговий стаж позивача підтверджений записами трудової книжки та довідками роботодавця, що відповідачем не спростовано. Щодо посилання апелянта на те, що довідка №48-25/177/4194 від 26.03.2021, видана ВП "Хмельницька атомна електрична станція", містить інформацію щодо проведення атестації на робочому місці інженера з експлуатації в період з 12.11.2003 по 17.06.2004 відповідно до Наказу від 19.05.1999 №361к, що суперечить Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по електричному цеху хмельницької АЕС, відповідно до якого атестовано посаду інженера з організації експлуатації служби експлуатації, то слід зазначити, що у матеріалах справи є і інші письмові докази, з яких вбачається, що позивач дійсно виконував роботу на атестованих робочих місцях, які належали до робочих місць з особливо шкідливими умовами праці, що давало право на відповідні пільги, перелік яких надається у наявних у справі документах. До цих документів належать: приватна картка позивача, довідка №51-302 від 22.03.2021, довідка про проведення атестації робочого місця інженера з експлуатації ЕЦ ВП ХАЕС, довідка №49-397 від 19.03.2021 щодо нарахування заробітної плати та доплату за роботу у шкідливих умовах праці, довідка 51-301 від 22.03.2021, а також докази проведення атестації робочих місць. Суд звертає увагу на те, що незважаючи на зміни в назві структурної одиниці підрозділу умови і характер праці (виробництво, робота, кваліфікаційні обов`язки, місця їх виконання та шкідливі умови праці) на цьому робочому місці не змінювались. Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17 зроблений правовий висновок про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших документах, за внесення яких вона не була відповідальна. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу. Зазначене дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Також, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, що висловлені у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №520/15025/16-а, визначено, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці. Отже, з урахуванням зазначених обставин, з 12.11.2003 по 17.06.2004 позивач працював повний робочий день в особливо шкідливих умовах праці, при цьому кваліфікаційні обов`язки, місця їх виконання та умови праці позивача впродовж зазначеного періоду не змінювалися, а тому на час звернення із заявою до відповідача період роботи [PERSON] , який відповідач рахує спірним (становить понад 07 місяців), відносився до пільгового стажу за Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з підпунктом "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зважаючи на це, наявний дійсний пільговий стаж позивача у сукупності перевищує необхідні 12 років та 6 місяців, відтак відповідач має усі підстави для призначення позивачу пільгової пенсії. Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління ПФУ у Хмельницькій області, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність пільгового стажу, є протиправним та підлягає скасуванню. І, як наслідок, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій зарахувати періоди роботи позивача з 12.11.2003 по 17.06.2004 до пільгового стажу за Списком №2, та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 26.09.2020 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, згідно з п. 1 ч. 1ст. 45 Закону №1058-IV, оскільки звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку). Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення по суті спору. Щодо правильності розподілу судових витрат, здійснених судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Позивачем в позовній заяві заявлено одну вимогу немайнового характеру про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій від 04.12.2020 3222430002050, лист від 10.04.2021 32200-0304-8/7627 про відмову в зарахуванні до пільгового стажу за Спмиском №2 період роботи з 12.11.2003 по 17.06.2004. Позовні вимоги про зобов`язання зарахувати період роботи з 12.11.2003 по 17.06.2004 до пільгового стажу за Списком №2 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 26.09.2020, є похідними вимогами від першої. Отже, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії є однією вимогою, обидва рішення відповідача стосуються тих самих правовідносин. Тому, позивач мав сплатити судовий збір за подання даного позову в сумі 908,00 грн. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в загальній сумі 1816,00 грн, що підтверджено квитанцією від 22.03.2021. (а.с.1). Таким чином, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом внесено судовий збір у розмірі більшому, ніж встановлено законом, на 908,00 грн. Оскільки при поданні адміністративного позову підлягала сума судового збору в розмірі 908 грн., то така ж сума підлягала стягненню з відповідача. З урахуванням наведеного, судова колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги відповідача, шляхом зміни рішення суду першої інстанції в частині визначеної суми стягнення судового збору, зазначивши її в розмірі 908 грн. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу його право на повернення надмірно сплаченої суми судового збору за подання позовної заяви відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у разі звернення до суду першої інстанції з відповідною заявою. Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення суми стягнення судового збору.

Результат розгляду: partial