Рішення адміністративного суду від 2023-07-05 00:00:00+03

У лютому 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, поліцейського відділу поліції №1 (м. Старокостянтинів) Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національного поліції в Хмельницькій області лейтенанта поліції Чаплінського О.А. про скасування постанови серії ЕАР №6350875 від 30 грудня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області рішенням від 16.05.2023 в задоволенні позову відмовив. Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що суд першої інстанції невірно вважає кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки його поліцейські не зупиняли під час руху автомобілем, що в свою чергу виключає необхідність пред`явити посвідчення водія. Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України. Згідно з положеннями ч. 3\~ ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства\~ України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30 грудня 2022 року поліцейським відділу поліції №1 (м. Старокостянтинів) Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національного поліції в Хмельницькій області лейтенантом поліції Чаплінським О.А. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6350875 від 30 грудня 2022 року, якою [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. Згідно вказаної постанови [PERSON] був визнаний винуватим у тому, що 30 грудня 2022 року о 22 год. 30 хв. по вул. Ессенська, 15 м. Старокостянтинова Хмельницької області, керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ «SENS», державний номерний знак [NUMBER] , не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП. [PERSON] також інкримінувалось вчинення 30 грудня 2022 року о 18 год 31 хв по вул. Ессенській, 15 м. Старокостянтинів Хмельницької області адміністративних правопорушень за ст. ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Так, відповідно до ч.1 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст.ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Згідно ст.16 Закон України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР). Відповідно до п.2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За приписами п.2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Пунктом першим частини першої статті 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено право поліцейського зупинити транспортний засіб в разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху. Відповідно до статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка немає при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена відповідними частинами 1, 2, 3, 4, 6, 7 ст.122, ч. ч. 1, 2, 4 ст.126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Згідно із положеннями ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Відповідно до п.п. 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене, зокрема частиною першою статті 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Як встановлено судом першої інстанції із відеозапису, \~позивачу роз`яснювались його права та обов`язки і що він не пред`явив поліцейським посвідчення водія. При цьому, висновки суду про сукупність адміністративних правопорушень за ст. ст. 122-4, 124, ч. 4 ст.130, ч. 1 ст. 126 КУпАП, коли позивач був виявлений працівниками поліції за місцем свого проживання, тобто не під час керування транспортним засобом, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, співвідповідачами не доведена та ґрунтується на припущеннях. Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Слід зазначити, що склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; та суб`єктивна сторона. Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Суб`єктом правопорушення є особа, яка вчинила правопорушення. При цьому, склад адміністративного правопорушення характеризується сукупністю чотирьох елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з них свідчить про відсутність складу порушення в цілому, що згідно з п.1 ст. 247 КпАП є обставиною, що виключає провадження у справі: провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю. Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Тобто, відповідальність за ч.1 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка немає при собі або не пред`явила, зокрема, \~посвідчення водія відповідної категорії. Отже, в даному випадку відповідальність [PERSON] настає тільки тоді, коли його автомобіль безпосередньо було б зупинено працівниками поліції \~і [PERSON] на їх вимогу відмовився надати посвідчення водія відповідної категорії. Переглянувши відеозапис встановлено, що в даному випадку взагалі не було факту вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, оскільки працівники поліції прийшли безпосередньо до житла [PERSON] і він разом з поліцейськими вийшов на вулицю де знаходився його автомобіль. Сам факт визнання [PERSON] вини щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди не підтверджує факту відсутності у нього посвідчення водія під час керування транспортним засобом. Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наданій кваліфікації дій позивача та правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки позивача поліцейські не зупиняли під час руху автомобілем, що в свою чергу виключає необхідність пред`явити посвідчення водія. Крім того переглядаючи відеозапис наданий відповідачем, що знятий на місці події та в приміщенні поліції, судом не встановлено факту розгляду поліцейськими справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст.126 КУпАП. \~ Отже, відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення \~зазначеного в оскаржуваній постанові та з матеріалів справи неможливо достовірно встановити даний факт, відтак і підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні. Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону. З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому,

Результат розгляду: granted