Рішення адміністративного суду від 2022-01-24 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої Анни Миколаївни, за участю третьої особи без самостійних на предмет спору: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якому просив зобов`язати відповідача внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів та включити позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк". Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та [PERSON] 27 лютого 2014 укладено договір строкового банківського вкладу "Пенсійний" № 49-13484, відповідно до якого банк відкриває вкладний рахунок № [NUMBER] , приймає на нього кошти у розмірі 200 000,00 грн строком на 375 днів по 09 березня 2015 року з наступним зобов`язанням виплати процентів за ставкою 21,20 річних (а.с. 53-54). Відповідно до виписки по особовим рахункам (т. 1 а.с. 49) за період з 27 лютого 2014 року по 02 серпня 2016 року підтверджується, що в день укладення зазначеного вище договору позивачем було внесено на вкладний рахунок № [NUMBER] кошти у розмірі 200 000,00 грн. Після закінчення дії договору строкового банківського вкладу Публічне акціонерне товариство "Радикал Банк" 11 березня 2015 року повернуло на поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] суму депозиту у розмірі 200 000,00 грн, а також нараховані проценти у розмірі 39123,37 грн, що також підтверджується випискою з особового рахунку (т. 1 а.с. 50). Згаданою випискою також підтверджується, що позивачу було видано 20 квітня 2015 року з його поточного рахунку готівку у розмірі 149 000,00 грн, а також 21 квітня 2015 року у розмірі 90 123,37 грн. Видача готівки з банківського рахунку позивача також підтверджується заявою на видачу готівки від 20 квітня 2015 року № 4972 та від 21 квітня 2015 року № 772 (т. 1 а.с. 52; 171, 172). На підставі постанови Правління Національного банку України від 09 липня 2015 року № 452/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09 липня 2015 року № 130 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", згідно з яким з 10 липня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "РАДИКАЛ БАНК". Тимчасову адміністрацію в ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" запроваджено строком на 3 місяці з 10.07.2015 до 09.10.2015 включно. У подальшому, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 184 від 08 жовтня 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" до 09 листопада 2015 року включно. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 09 листопада 2015 року № 769 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "РАДИКАЛ БАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09 листопада 2015 № 203, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "РАДИКАЛ БАНК". При зверненні за отриманням суми гарантованого відшкодування за вкладами, позивач дізнався, що інформація про його банківський вклад не була внесена до Реєстру вкладників, які мають право на виплату гарантованої суми відшкодування за вкладами. Листом від 18 лютого 2016 року № 472/16 ПАТ "Радикал Банк" повідомило позивача, що згідно балансового обліку депозитний договір від 27 лютого 2014 року № 49-13484 був закритий 11 березня 2015 року, а депозитні кошти того ж дня виплачені через касу банку 11 березня 2015 року. Позивач зазначає, що ніколи не звертався до ПАТ "Радикал Банк" з заявами про видачу готівки та не одержував жодних грошових коштів за депозитним договором від 27 лютого 2014 року № 49-13484, а тому має бути включений до загального реєстру вкладників, з огляду на що звернувся до суду з цим позовом. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". За визначенням статті 2 Закону №4452-VI вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону № 4452-VI. Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку). Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Отже, Закон № 4452-VI пов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки грошові кошти за спірним договором банківського вкладу було повернуто, з огляду на що правовідносини між позивачем та банком припинились. Водночас, [PERSON] стверджує, що не звертався до банку з заявами про видачу коштів та, відповідно, жодних коштів від ПАТ "Радикал Банк" не отримував, а підписи на документах про видачу готівки не є справжніми. В рамках цієї справи була проведена судово-почеркознавча експертиза, яка була призначена ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2018 року. Відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 23 квітня 2019 року № 1907/1908/19-32/12829/19-32 (т.1 а.с. 186-191), рукописний запис прізвища "Передерій", який міститься у рядку "Підпис отримувача" у заявах на видачу готівки від 20 квітня 2015 року № 4972 та від 21 квітня 2015 року № 772 виконано [PERSON] . Крім того, до матеріалів справи було долучено висновок експерта, який складено на замовлення позивача. Так, відповідно до висновку експертів Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр судових експертиз "Альтернатива" за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 28 жовтня 2020 року № 103/20 (т.2 а.с. 85-96), підписи від імені [PERSON] у рядку "Підпис отримувача" у заявах на видачу готівки від 20 квітня 2015 року № 4972 та від 21 квітня 2015 року № 772 виконані не [PERSON] , а іншою особою. Разом з тим, жодна з проведених у межах цієї справи експертиз не може бути беззаперечним доказом отримання чи неотримання позивачем коштів після закінчення строку депозиту. Як вірно зазначено судом першої інстанції, предметом спору у цій справі є право фізичної особи на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Реалізація вказаного права пов`язана, зокрема, з наявністю на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати та наявністю на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн. Встановлені під час розгляду даної справи обставини свідчать, що інформація за договором від 27 лютого 2014 року № 49-13484 про позивача, як вкладника ПАТ "Радикал Банк", в базі даних на момент початку процедури ліквідації не містилася, оскільки, за наявними у ПАТ "Радикал Банк" документами, грошові кошти за вищевказаним вкладом було повернуто, а депозитний договір закритий. Таким чином, позивач не підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI, а тому Уповноважена особа Фонду не мала законних підстав для внесення інформації про позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Згідно статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, висновки судово-почеркознавчих експертиз, проведених у межах даної справи не є належним доказом, оскільки не містить інформацію щодо предмета доказування в даній адміністративній справі (щодо включення до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 815/6697/16. При цьому, суд адміністративної юрисдикції має повноваження виключно щодо перевірки рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень під час здійснення ними владних функцій, а отже під час розгляду справи суд надає оцінку виключно діям відповідача під час формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування. У даному випадку, позивач просить суд встановити обставини щодо неотримання позивачем грошових коштів за вкладом з огляду на підроблені підписи у фінансових документах. Разом з тим, питання наявності між сторонами зобов`язань та встановлення обставин щодо виконання/невиконання умов договору перебуває у площині цивільних правовідносин між сторонами, а адміністративний суд не має повноважень самостійно встановлювати наявність чи відсутність між сторонами невиконаного зобов`язання. З огляду на викладене, суд вважає, що висновки судово-почеркознавчої експертизи не є підставою для зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування. Фактично, обставини даної справи свідчать про наявність цивільно-правового спору між банком та позивачем щодо виконання банком зобов`язань за укладеним між сторонами договором. Таким чином, за наявності спору між позивачем та банком, предметом якого є факт виконання/невиконання банком своїх зобов`язань з повернення позивачу коштів за договором банківського вкладу, передчасним є розгляд питання про бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" щодо ненадання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації щодо виплати позивачу відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Отже, питання внесення позивача до переліку осіб, яким виплачується гарантована сума відшкодування за вкладами за рахунок держави та виплати зазначеної суми необхідно вирішувати за наслідками розслідування кримінальної справи за фактом незаконного отримання коштів внаслідок підроблення документів або за наслідками розгляду цивільної справи щодо виконання/невиконання банком зобов`язань за банківським вкладом. Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied