Рішення адміністративного суду від 2022-01-31 00:00:00+02

25.10.2021р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративними позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (а.с.№ 4-7). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 01.11.2021р. позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с.№ 12). 10.11.2021р. позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів оплати судового збору (а.с.№14, 3). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 11.11.2021р. позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження у адміністративній справі з призначенням розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.№16). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 11.10.2021р. старшим інспектором ВБДР УПП в Дніпропетровській області старшим капітаном поліції Яворським І.К. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 564066, згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680грн. у зв`язку з порушенням вимог п. 31.3(А) ПДД України. Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням матеріальних та процесуальних норм КУпАП, а також на відсутність у його діях складу правопорушення, оскільки на момент складання постанови він не здійснював управління транспортним засобом, тобто не був водієм в той час, як положення ст.121 КУпАП передбачає керування, як обов`язковий елемент для притягнення до відповідальності за даною нормою. Крім того, поліцейський, в порушення Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації, затвердженого наказом МВС України від 13.10.2008р. N534, не склав акт перевірки КТЗ на технічну несправність та не долучив його до справи як доказ законності винесеної постанови. Не погоджуючись з діями інспектора під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, позивач просив скасувати постанову серія БАА № 564066 від 11.10.2021р. по справі про адміністративне правопорушення, постановлену старшим інспектором ВБДР УПП в Дніпропетровській області старшим капітаном поліції Яворським І.К. про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, провадження у справі закрити та покласти судові витрати на відповідача. 28.12.2021р. засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.№ 25-29), в якому представник відповідача - Головко Є.Ю. (діє на підставі довіреності від 25.01.2021р. - а.с. № 30) просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву представник відповідач посилався на те, що 11.10.2021р. інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Яворським І.К. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.121 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 680грн., в якій зазначено про те, що останній керував транспортним засобом Solaris Urbino 12, номерний знак [NUMBER] в м. Дніпрі по вул. В. Мономаха, в районі буд. 15, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, переобладнаним з порушенням законодавства, а саме кількість місць для сидіння з місцем водія становить 32 місця, що не відповідає кількості зазначеній в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 31.3 «а» Правил дорожнього руху України. Звертав увагу суду, що прийнята постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п.5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалами про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015р., відповідно до яких постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України і є особами, незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законом спосіб відреагували на виявлене правопорушення. Процедура розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, була зафіксована на нагрудний відеореєстратор відповідача, але відеозапису з дня правопорушення не було збережено, у зв`язку з закінченням термінів зберігання відеозаписів у відповідному підрозділі правління патрульної поліції згідно внутрішніх нормативних документів та технічної можливості відео. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вивчивши надані сторонами докази, надавши оцінку змісту заперечень відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Положенням ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Судом встановлено, що 11.10.2021р. старшим інспектором ВБДР УПП в Дніпропетровській області капітаном поліції Яворським І.К. була складена постанова серія БАА № 564066 у відношенні позивача про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680грн. за порушення вимог п. 31.3(а) ПДД України. В постанові зазначено, що 1 1.10.2021р. о 14год. 35хв., в м. Дніпро, вул. В. Мономаха, 15, водій [PERSON] керував транспортним засобом, що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, переобладнаним з порушенням законодавства, а саме кількість місць для сидіння з місцем водія становить 32 місця, що не відповідає кількості зазначеній в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, чим порушив вимоги п.31.3(а) ПДД України (а.с.№ 10). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України. Частиною 1ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. В свою чергу ч. 2 ст. 121 КУпАП визначає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації. У позовній заяві позивач зазначає, що на момент складання постанови він не керував транспортним засобом і жодних доказів на спростування цієї обставини, як і на підтвердження факту порушення вимог ч. 2 ст. 121 КУпАП, відповідачем суду надано не було. Частиною 1-3 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Разом з тим, в ході розгляду справи, жодних доказів чи матеріалів, на підставі яких було прийняте оскаржуване рішення, як то належним чином оформлена фото-, відеофіксація безпосередньо порушення позивачем правил дорожнього руху за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, відповідач суду не надав. Як вбачається із оскаржуваної постанови, в ній відсутнє зазначення доказів, на яких ґрунтується висновок інспектора про вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, стороною відповідача також не доведено, що ним було вжито всіх можливих заходів для отримання доказів вини позивача до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Отже, посилання представника органу владних повноважень на порушення позивачем Правил дорожнього руху щодо порушення руху будь-якими доказами не підтверджені, а тому зазначені позивачем обставини в обґрунтування позову не спростовані. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За вищевикладених обставин, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що стороною відповідача, в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх сукупності та логічному взаємозв`язку факт вчинення позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, порушення вимог п. 31.3(А) Правил дорожнього руху України, а відтак не доведено й правомірності оскаржуваної постанови та наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з чим, винесена відносно нього постанова серії БАА № 564066 від 11.10.2021р. підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності підлягає закриттю. Посилання відповідача, що факт вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП, підтверджується показаннями поліцейських, суд оцінює критично, з огляду на те, що такі показання не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі з огляду на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.04.2020р. у справі № 161/5372/17, в якій зазначено, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи, а тому поліцейський не може бути свідком правопорушення. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серія БАА № 564066 від 11.10.2021р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 564066 від 11.10.2021р., якою накладено адміністративне стягнення на [PERSON] у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 680грн. та закрити провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 139 КАС України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 454грн. (а.с.№3). На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted