Рішення адміністративного суду від 2022-02-01 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Голови Київської обласної державної адміністрації, в якому просив: - визнати протиправними (дії) бездіяльність Голови Київської обласної державної адміністрації Мельничук М.Д. щодо надання недостовірної інформації, заборони отримувати земельну ділянку в пільговому порядку, примушення Позивача отримувати земельну ділянку в загальному порядку, ненадання правової оцінки рішенню Броварської міської ради від 04.08.2016, відмови запросити Позивача на розгляд його заяви, ненадання роз`яснення щодо оскаржуваного рішення у відповіді від 02.09.2016; - зобов`язання відповідача надати Позивачу достовірну, вмотивовану та обґрунтовану відповідь на його заяву, відповідно ст.ст. 15, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», з урахуванням його прав на пільгове отримання земельної ділянки, та запросити його на розгляд заяви; - у зв`язку з тим, що позивач не отримав відповіді з посиланням на Закон і з викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення, та не був запрошений на розгляд заяви, що порушило його права, компенсувати завдані Відповідачем матеріальні збитки позивачу в розмірі однієї гривні та стягнути з Відповідача кошти в цьому розмірі; - визнати протиправними (дії) бездіяльність Голови Київської обласної державної адміністрації Мельничук М.Д. щодо ненадання відповіді на скаргу позивача від 16.08.2016 на дії Броварської міської ради та міського голови; - зобов`язати відповідача надати відповідь позивачу на скаргу від 16.08.2016 на дії Броварської міської ради та міського голови та розглянути скаргу в присутності Позивача; 6) відшкодувати Позивачу моральні збитки в розмірі однієї гривні, які підтверджуються тим, що Позивач отримав відповідь, в якій його примушують отримувати земельну ділянку на загальних підставах, усупереч Законам та Конституції України, що завдало йому тяжких моральних страждань, та стягнути з Відповідача кошти в розмірі однієї гривні; - зобов`язати відповідача надати суду та позивачу звіт про виконання судового рішення. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2018 року позов задоволено частково: - визнано протиправною бездіяльність Голови Київської обласної державної адміністрації, яка полягає у ненаданні відповіді на скаргу [PERSON] , зареєстровану за № Л.29.3168.1 від 16.08.2016; - зобов`язано Голову Київської обласної державної адміністрації розглянути скаргу [PERSON] , зареєстровану за № Л.29.3168.1 від 16.08.2016, у порядку та терміни, передбачені Законом України «Про звернення громадян». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про надання звіту про виконання рішення суду у справі №361/821/17 та накладення штрафу на відповідача Голову Київської обласної державної адміністрації. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року зазначену ухвалу суду першої інстанції було скасовано, заяву Позивача задоволено частково та зобов`язано Відповідача в місячний строк з дня вручення цієї постанови надати Броварському міськрайонному суду Київської області звіт про виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2018 року. На виконання вказаної постанови апеляційного суду до суду першої інстанції надійшов звіт Київської обласної державної адміністрації про виконання судового рішення у справі №361/821/17, від Відповідача надійшла заява про прийняття зазначеного звіту. 21 січня 2021 року до суду першої інстанції надійшла заява [PERSON] , в якій він просив суд відмовити в прийнятті звіту Київської обласної державної адміністрації, накласти на Голову Київської обласної державної адміністрації штраф за невиконання рішення суду в цій справі та зобов`язати Відповідача повторно надати звіт про виконання рішення суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2021, голові Київської обласної державної адміністрації встановлено новий строк для подання звіту про виконання судового рішення та зобов`язано у місячний строк з дня отримання цієї ухвали подати до суду відповідний звіт про виконання рішення суду від 15 лютого 2018 року у справі № 361/821/17. У задоволенні заяви позивача в частині щодо накладення на Відповідача штрафу за невиконання судового рішення відмовлено. На виконання ухвали від 01 березня 2021 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов звіт Київської обласної державної адміністрації про виконання судового рішення у справі №361/821/17. Крім того, до Броварського міськрайонного суду Київської області від позивача надійшла заява, в якій позивач просив відмовити в прийнятті звіту Київської обласної державної адміністрації, накласти на Голову Київської обласної державної адміністрації штраф за невиконання рішення суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року звіт голови Київської обласної державної адміністрації про виконання рішення суду у справі № 361/821/17 прийнято, а заяву позивача залишено без задоволення. Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, вважаючи, що оскаржувана ухвала прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Свої вимоги апелянт обґрунтовує, тим, що судом першої інстанції безпідставно зроблено висновки щодо виконання відповідачем рішення суду в цій справі. У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Статтею 124 Конституції України закріплено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень, являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни. Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Відповідно до приписів ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання. Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6. У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади. У рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини). Відповідно до частини 1статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Частиною 2 статті 382 КАС України визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а у разі неподання такого звіту чи за наслідками розгляду такого звіту - встановлення нового строку для подання звіту та накладання штрафу. Отже, встановлення нового строку для подання звіту, в межах судового контролю за виконанням судового рішення передбаченого статтею 382 КАС України, можливе за неподання звіту або за наслідками розгляду звіту. При цьому, зазначена процесуальна дія є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами. Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції приймаючи звіт голови Київської обласної державної адміністрації від 05 травня 2021 року прийшов до висновку, що такий свідчить про виконання відповідачем рішення у справі №361/821/17. Зокрема, встановлено, що 10 вересня 2020 року [PERSON] був присутній під час розгляду його звернення за №Л.29.3168.1 від 16.08.2016 року Головою Київської обласної державної адміністрації. Під час розгляду звернення за №Л.29.3168.1 від 16.08.2016 року, [PERSON] подав ще два звернення, натомість, позивачу повідомлено, що вирішення питань, порушених у скарзі останнім, не належить до компетенції Київської обласної державної адміністрації. Також за наслідками розгляду звернень доручено Директору департаменту містобудування та архітектури Київської облдержадміністрації підготувати ряд звернень. До звіту додані листи Київської обласної державної адміністрації, датовані 16.09.2020, та адресовані позивачу (два листи), Броварській міській раді Київської області, Головному управлінню Держгеокадастру у Київській області, Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру, лист від 28.09.2020 Головного управління Держгеокадастру у Київській області адресований Київській обласній державній адміністрації, лист від 28.09.2020 Броварської міської ради Київської області адресований позивачу та Київській обласній державній адміністрації, лист від 09.10.2020 голови Київської обласної державної адміністрації адресований позивачу. Дослідивши надані докази, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, що наведені обставини свідчать про виконання відповідачем рішення суду, оскільки відповіді на звернення позивача так надано і не було. Висновки суду щодо невиконання відповідачем рішення суду у справі №361/821/17 підтверджуються також тим, що в рамках відкритого виконавчого провадження № 61040765, за результатом дослідження доводів КОДА про виконання рішення суду, шляхом розгляду питань поставлених позивачем у зверненні від 16 серпня 2016 року № Л.29.3168.1 виконавцем винесено постанову про накладення на боржника - КОДА штраф за невиконання рішення суду без поважних причин. Слід зауважити, що зазначена постанова виконавця оскаржена Київською обласною державною адміністрацією до суду, та рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2021, що набрало законної сили, залишена без змін. Колегія суддів зазначає, що вказаним рішенням суду встановлено невиконання Київською обласною державною адміністрацією рішення суду у справі 361/821/17 станом на день винесення постанови. Також, вказаним рішенням суду встановлено, що розгляд 10 вересня 2020 року в присутності [PERSON] його скарги не свідчить про виконання рішення суду, оскільки відповіді на скаргу позивача так надано і не було. Отже, Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2018 року відповідачем не виконано, скаргу позивача, зареєстровану за №Л.29.3168.1 від 16.08.2016 року, у порядку та терміни, передбачені Законом України «Про звернення громадян», не розглянуто. Згідно з частиною першою ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви позивача в частині зобов`язання відповідача надати Броварському міськрайонному суду Київської області звіт про виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2018 року. Проте, відповідно до частин другої, третьої ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України. Відтак, накладенні штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, за невиконання рішення суду є правом, а не обов`язком суду. Колегія суддів дослідивши надані докази, а також заслухавши пояснення сторін, надані в судовому засіданні, не вбачає підстав для задоволення заяви апелянта в частині накладення на відповідача штрафу, оскільки КОДА хоч і не вжито всіх необхідних заходів для виконная рішення суду, однак заходи спямовані на таке виконання все ж вчиняються. Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права. Таким чином, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Результат розгляду: partial