Рішення адміністративного суду від 2022-08-23 00:00:00+03

28 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до адміністративного суду із позовом, у якому просила визнати протиправними та скасувати постанови Державної служби України безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) про адміністративні правопорушення ВМ № 00002794 від 13 грудня 2021 року, ВМ 00002796 від 13 грудня 2021 року, ВМ № 0002871 від 14 грудня 2021 року та ВМ № 00003459 від 15 грудня 2021 року, якими її було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27 травня 2022 року у справі № 464/8992/21 у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем доведено факт вчинення позивачкою, як керівником ТОВ «Тригал Транс», якому належить транспортний засіб «SHACMAN SX3318-DT366» д.н.з. [NUMBER] , адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 132-1 КУпАП. Тому винесені ДСУБТ постанови серій: ВМ 00002796 від 13 грудня 2021 року, ВМ № 0002871 від 14 грудня 2021 року та ВМ № 00003459 від 15 грудня 2021 року відображають усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, є законними та обґрунтованими і підстави для їх скасування відсутні. У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено [PERSON] , яка просила таке скасувати та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувані постанови складені з порушеннями вимог КУпАП та Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512, а викладені в них обставини не відповідають дійсності. Зазначає, що всупереч вимогам Інструкції в оскаржуваних постановах не міститься наступна інформація: категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі. Під час автоматичної фіксації адміністративного правопорушення не було визначено тип транспортних засобів та відповідно не було враховано цю інформацію під час розгляду справи. Таким чином, вважає, що в оскаржуваних постановах відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Представник [PERSON] у ході апеляційного розгляду у режимі відеоконференції підтримав подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов у повному обсязі. Представник Укртрансбезпеки, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що з урахуванням приписів частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого. Як встановлено судом першої інстанції, постановою серії ВМ № 00002794 від 13 грудня 2021 року Укртрансбезпеки [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51000,00 грн за частиною 2 статті 132-1 КУпАП за те, що 11 грудня 2021 року о 06 год 32 хв за адресою М-22, км 74+S10, Полтавська область, вона допустила рух транспортного засобу «SHACMAN SX3318-DT366», д.н.з. [NUMBER] із перевищенням нормативних параметрів навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 32,3 % (9,206 тон), зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР) . Постановою серії ВМ № 00002796 від 13 грудня 2021 року Укртрансбезпеки [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 34000,00 грн за частиною 2 статті 132-1 КУпАП за те, що 13 грудня 2021 року о 06 год 28 хв за адресою М-22. км 74+810, Полтавська область, вона допустила рух транспортного засобу «SHACMAN SX3318-DT366», д.н.з. [NUMBER] із перевищенням нормативних параметрів навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 29,4 % (8,664 тон), зазначених пунктом 22.5 ПДР. Постановою серії ВМ № 00002871 від 14 грудня 2021 року Укртрансбезпеки [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51000.00 грн за частиною 2 статті 132-1 КУпАП за те, що 14 грудня 2021 року о 06 год 30 хв за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область, вона допустила рух транспортного засобу «SHACMAN SX3318-DT366», д.н.з [NUMBER] із перевищенням нормативних параметрів навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 37,9 % (10,279 тон), зазначених пунктом 22.5 ПДР \~. Постановою серії ВМ № 00003459 від 15 грудня 2021 року Укртрансбезпеки [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 34000,00 грн за частиною 2 статті 132-1 КУпАП за те, що 15 грудня 2021 року о 06 год 29 хв за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область, вона допустила рух транспортного засобу «SHACMAN SX3318-DT366», д.н.з [NUMBER] із перевищенням нормативних параметрів навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 25,9 % (7,982 тон), зазначених пунктом 22.5 ПДР. Вважаючи вказані постанови Укртрансбезпеки протиправними, [PERSON] звернулась до адміністративного суду із позовом, що розглядається. При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Пунктом 4 Положення № 103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті. Згідно підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, вживає заходів щодо стягнення під час здійснення габаритно-вагового контролю. Відтак, Укртрансбезпека під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, а також є органом наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування. Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-ІІІ). Статтею 5 Закону № 2344-ІІІ серед основних завдань державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту визначено створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг. Відповідно до частини 14 статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567). Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. За правилами пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення вантажів. Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 (далі Правила № 363), якими на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу. Згідно з пунктом 12.1 Глави 12 Правил № 363 при транспортуванні вантажів необхідно дотримувати вимог Правил дорожнього руху України. Виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у ПДР (пункт 8.21 Глави 8 Правил № 363). Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Тобто, обов`язок забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало його зміщення під час руху покладається на водія, який перевозить вантаж. Водночас зміщення вантажу і, як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням вимог чинного законодавства. Відповідно до пунктів 3, 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР). Пунктом 22.5 ПДР визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Згідно із приписами пункту 16 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю. Відповідно до частини 2 статті 132-1 КУпАП (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень. В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. В розумінні статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно зі статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Судом безспірно встановлено, що транспортний засіб «SHACMAN SX3318-DT366», р.н [NUMBER] належить ТОВ «Тригал Транс» керівником якого згідно з відомостями з Рестру юридичних осіб є [PERSON] . Відповідно до матеріалів справи габаритно-ваговий контроль проводився у пункті автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, який розміщений на автомобільній дорозі М-22, км. 74+810 Полтавської області. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (далі Порядок № 879). Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Відповідачем до відзиву на позовну заяву надані сертифікат відповідності, який свідчить про те, що за результатами проведених досліджень та випробувань встановлено, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-WIM35 із зазначеними у пункті 2 цього сертифіката модифікаціями і заводським номером відповідає затвердженому типу, описаному у сертифікаті перевірки типу та застосовним вимогам Технічного регламенту (чинний до 17.06.2022); сертифікат перевірки типу від 13.04.2021 №SIZE-WIM35 (у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю WAGA), чинний до 12.04.2031. На підставі наведеного апеляційний суд вважає, що на час проведення зважування вантажного автомобіля «SHACMAN SX3318-DT366», р.н [NUMBER] , який належить ТОВ «Тригал Транс», засіб вимірювальної техніки відповідав загальним технічним вимогами державних стандартів. Виходячи із оспорюваних постанов вказаний транспортний засіб рухався із перевищенням нормативних вагових параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР, зокрема із перевищенням навантаження на строєні осі транспортного засобу на 32,3% (9,206 тон), 29,4% (8,664 тон), 37,9 % (10,279 тон), 25,9 % (7,982 тон). На переконання апеляційного суду, зміст постанов Укртрансбезпеки, що є предметом оскарження, у достатній мірі відображає всі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП, а тому доводи позивачки про відсутність у цих рішеннях відповідача необхідного обсягу інформації є необгрунтованими. При цьому відповідачем надано суду докази фіксації правопорушення, об`єктивна сторона якого викладена в оскаржених постановах у справі про адміністративне правопорушення та за скоєння якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. Щодо покликань апелянта на постанову Кабінету Міністрів України 09 лютого 2022 року № 105, якою були внесені зміни до пункту 22.5 ПДР, та відповідно до яких навантаження на автомобіль у даному випадку не є порушенням правил дорожнього руху, то апеляційний суд такі до уваги не приймає, оскільки на час виникнення спірних правовідносин позивачем були порушені встановлені на той час вимоги, тому відповідач при прийнятті оскаржуваних постанов діяв на підставі та відповідно до вимог Закону. Відтак, на переконання апеляційного суду, доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення позову [PERSON] . Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було. З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Результат розгляду: denied