Рішення адміністративного суду від 2024-02-21 00:00:00+02

Зміївська міська рада (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги Північно-східного офісу Держаудитслужби (далі - відповідач) від 06.06.2023р. №202031-11/2377-2023. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 вересня \~2023 року \~адміністративний позов залишено без задоволення. На вищезазначене рішення Зміївською міською радою було подано апеляційну скаргу. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2024 року апеляційну скаргу Зміївської міської ради - задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 по справі № 520/19597/23 \~скасовано. Прийнято нове судове рішення, яким адміністративний позов Зміївської міської ради задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Північно-східного офісу Держаудитслужби \~від 06.06.2023р. №202031-11/2377-2023. 22.01.2024 від Зміївської міської ради надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат \~зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги. Враховуючи, що постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2024 року ухвалено в порядку письмового провадження, розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення призначено в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Відповідно до ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіл судових витрат врегульовано статтею 139 КАС України. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно з ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Частиною 4 ст.46 КАС України передбачено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до положень п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Пунктами 3, 5 ч.1 ст.19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом. Верховний суд у постанові від 31.05.2023 року справі №815/4246/17 зазначив, що при зверненні органу влади до суду з позовом до суб`єкта владних повноважень ключовим моментом виступає характер такого звернення, тобто, чи позивач звертається до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів (як юридична особа публічного права) (пункт 1 частина 1 статті 19 КАС України), чи з метою встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень (як суб`єкт владних повноважень) (пункт 3 частина 1 статті 19 КАС України), чи відповідно до покладених на нього положеннями чинного законодавства обов`язку звернення до суду (як суб`єкт владних повноважень при здійсненні публічно-владних управлінських функцій) (п.5 ч.1 ст.19 КАС України). Звернення до адміністративного суду на виконання владних управлінських функцій передбачає, що така форма реагування має витікати безпосередньо з повноважень цього органу (у певній сфері правовідносин), а саме ж «право» на звернення до суду (з відповідним адміністративним позовом), зміст якого, коли це стосується суб`єкта владних повноважень, прирівнюється до його «повноважень», має бути чітко передбачено законом. Колегія суддів відмічає, що звернення Зміївської міської ради з цим позовом до адміністративного суду зумовлене незгодою із вимогою щодо усунення порушень законодавства \~Північно-східного офісу Держаудитслужби (далі - відповідач) від 06.06.2023р. №202031-11/2377-2023, тобто індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень. У такий спосіб позивач намагається захистити свої права, свободи та охоронювані законом інтереси як юридична особа, а не як суб`єкт владних повноважень при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства. Отже, у межах спірних правовідносин \~позивач \~не діє як суб`єкт владних повноважень, а звертається до суб`єкта владних повноважень щодо оскарження його індивідуального акту, винесеного за результатами проведеної перевірки закупівель у Зміївській міській раді. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування положень частини 1 статті 139 КАС України та стягнення з відповідача на користь Зміївської міської ради судового збору. Як свідчать матеріали справи, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. (квитанція №137 від 21.06.2023 року) та за подання апеляційної скарги у розмірі 4026 (чотири тисячі двадцять шість) грн. 00 коп. (квитанція №216 від 25.09.2023 року). На підставі викладеного, сплачений позивачем судовий збір підлягає розподілу, шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Результат розгляду: granted