Рішення адміністративного суду від 2022-08-16 00:00:00+03

16.07.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУ ПФУ в Полтавській області, пенсійний орган), які виразилися в протоколах/розпорядженні щодо призначення/перерахунку пенсії від 23 і 30 березня 2021 року (рішення 916160143826 від 24 і 31 березня 2021 року) та листах ГУ ПФУ в Полтавській області № 1600-0211-8/23095 від 24.03.2021 року, № 1600-0211-8/26238 від 07.04.2021 року, № 4612-3705/С-02/8-1600/21 від 19.05.2021 року та № 6241-5208/С-02/8-1600/21 від 29.06.2021 року, якими відмовлено в задоволенні його клопотання про проведення перерахунку щомісячного довічного утримання з 19.02.2020 року, згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 02/873/2020 від 27.02.2020 року, наданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області (далі ТУ ДСА в Полтавській області), в якій зазначено, що його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 18.02.2020 року складає 107.202 грн. При цьому, його щомісячне довічне грошове утримання повинне складати 70 відсотків від зазначеної у довідці суддівської винагороди. - зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити йому перерахунок і виплату щомісячного довічного утримання з 19.02.2020 року, з урахуванням проведених виплат, згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 02/873/2020 від 27.02.2020 року, наданої ТУ ДСА в Полтавській області, в якій зазначено, що його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 18.02.2020 року складає 107.202 грн. При цьому, його щомісячне довічне грошове утримання повинне складати 70 відсотків від зазначеної у довідці суддівської винагороди. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що його право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 року, згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № 02/873/2020 від 27.02.2020 року, наданої ТУ ДСА в Полтавській області, в якій зазначено, що його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 18.02.2020 року складає 107.202 грн. При цьому, його щомісячне довічне грошове утримання повинне складати 70 відсотків від зазначеної у довідці суддівської винагороди (50% + 20%). У відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ в Полтавській області, не погоджуючись із вимогами [PERSON] зазначив, що стаж [PERSON] на посаді судді складає 12 років 8 місяців 3 дня, розмір щомісячного грошового утримання було проведено з розрахунку 50 відсотків від суми суддівської винагороди відповідно до довідки від 27.02.2020 року № 02/873/2020. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2021 року задоволено адміністративний позов [PERSON] . Так, судовим рішенням визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] в розмірі 50 відсотків від заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, починаючи з 19.02.2020 року. Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплатити [PERSON] щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 70% від суддівської винагороди, судді, працюючого на відповідній посаді, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області № 02/873/2020 від 27.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 107.202 грн. (з яких посадовий оклад 63.060 грн. і доплата за вислугу років 70 % - 44.142 грн.), з урахуванням раніше виплачених сум, з 19.02.2020 року. Судом проведений розподіл судових витрат стягнуто на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в полтавській області витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 908 грн. Висновок суду вмотивований тим, що за правовим висновком Верховного Суду, сформульованим у рішенні від 16.06.2020 року по зразковій справі № 620/1116/20 (Пз/9901/5/20), у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно положень\~ Закону № 2453-VI, наявне право (підстава)\~ \~\~на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до\~ Закону № 1402-VIII. Також, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за\~ Законом № 1402-VIII, а розміру відсотку - за\~ Законом № 2453-VI. Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Полтавській області, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні вимог адміністративного позову [PERSON] відмовити. \~ Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов. Крім того, зазначив, що на даний час діє норма ст. 142 Закону № 1402-VIII, частиною третьою якої визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди та за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Також, ГУ ПФУ в Полтавській області звернув увагу суду, що згідно матеріалів пенсійної справи, а саме записів трудової книжки та розрахунку стажу, загальний страховий стаж позивача складає 39 років 8 місяців 14 днів, а стаж роботи на посаді судді 12 років 8 місяців 3 дні. На час розгляду справи, відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи. Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України). За приписами\~ ст. 308 КАС України\~ суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308). За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі\~ ст. 316 КАС України\~ слід залишити без змін, з наступних підстав. Судом установлено, що постановою Верховної Ради України № 1600-VІІІ від 22.09.2016 року «Про звільнення суддів» позивача звільнено з посади судді Лохвицького районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку, про що начальником територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області видано наказ № 109/к від 05.10.2016 року «Про відрахування судді [PERSON] » Розпорядженням Лохвицького ОУПФУ від 20.10.2016 року [PERSON] призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 06.10.2016 року у розмірі 80 відсотків суддівської винагороди. Постановою Лохвицького районного суду Полтавської області від 29.08.2017 року у справі № 538/143/17 (а.с. 10-11), яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2017 року (а.с. 12-16), адміністративний позов [PERSON] до Лохвицького ОУПФУ про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Лохвицького ОУПФУ щодо відмови у визнанні права [PERSON] на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру та проведенні перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання з 80 відсотків на 90 відсотків з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 06.10.2016 року, з урахуванням довідок про заробітну плату, виданих територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області № 02-21/2056 від 05.10.2016 року і № 496 від 02.12.2016 року. Зобов`язано Лохвицьке ОУПФУ визнати за [PERSON] право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді без обмеження граничного розміру та провести перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання з 80 відсотків на 90 відсотків з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 06.10.2016 року, з урахуванням довідок, виданих управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області № 02-21/2056 від 05.10.2016 року і № 496 від 02.12.2016 року. У подальшому відповідачем здійснювалися перерахунки щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] , виходячи з 90 відсотків суддівської винагороди. Узв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 02.03.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку від 27.02.2020 року № 02/873/2020, видану територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 9). 04.03.2020 року відділом з питань перерахунків пенсій № 10 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення № 5 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] на підставі заяви № 545 від 02.03.2020 року та довідки про розмір суддівської винагороди від 27.02.2020 року № 02/873/2020 з тих підстав, що після 18.02.2020 року не змінювалися розміри суддівської винагороди, а тому підстави для здійснення нового перерахунку щомісячного грошового утримання згідно з поданою довідкою від 27.02.2020 року № 02/873/2020\~ \~\~на даний час відсутні. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року у справі № 440/1691/20, яке набрало законної сили 03.11.2020 року, позов [PERSON] до ГУ ПФУ в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково (а.с. 17-23). Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій № 10 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області № 5 від 04.03.2020 року про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] на підставі заяви № 545 від 02.03.2020 року та довідки про розмір суддівської винагороди від 27.02.2020 року № 02/873/2020. Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити [PERSON] , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області від\~ \~\~27.02.2020 року № 02/873/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року. Відповідач, на виконання рішення суду від 20.08.2020 року у справі № 440/1691/20, здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27.02.2020 року № 02/873/2020, у якій зазначено, що станом на 18.02.2020 року суддівська винагорода [PERSON] , яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 107.202 грн. Загальний процент для розрахунку пенсії від середнього заробітку - 70 відсотків. Не погодившись із правомірністю дій відповідача в частині визначення відсотку на рівні 70 процентів суми суддівської винагороди, \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 року у справі № 440/7950/20 адміністративний позов [PERSON] задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо зменшення основного розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці [PERSON] під час його перерахунку з 90 процентів на 70 процентів від відповідних сум суддівської винагороди. Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці [PERSON] з 19.02.2020 року у розмірі 90 відсотків відповідних сум суддівської винагороди, з урахуванням проведених виплат. 19.05.2021 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 по справі № 440/7950/20\~ скасовано. Прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] відмовлено (а.с. 25-30). Пенсійний орган листом № 1600-0211-8/23095 від 24.03.2021 року повідомив [PERSON] , що в ході проведення контрольних заходів по перевірці правильності проведеного йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року по справі № 440/1691/20 встановлено, за період з 19.02.2020 року по 31.03.2021 року виникла переплата пенсії в \~сумі 35.487,56 грн. (а.с. 31) 28.03.2021 року позивач [PERSON] звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із листом, в якому зазначив, що згідно протоколу (розпорядження щодо призначення) перерахунок пенсії від 23.11.2020 року (рішення 916160143826 від 24.11.2020 року) з 19.02.2020 року проведено перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. В протоколі зазначено, що його страховий стаж на посаді судді складає понад 30 років і відповідно йому визначено загальний процент розрахунку пенсії від заробітку в 70 відсотків та призначено пенсійне забезпечення в розмірі 75.041,40 грн. із середньомісячного заробітку 107.202 грн. Станом на 31.03.2021 року пенсійний орган має перед ним заборгованість по виплаті щомісячного довічного грошового утримання в сумі понад 250.000 грн., яка виникла за період з 19.02.2020 року по 01.12.2020 року. Також, позивач відмітив, що ст. 50 Закону України «Про обов`язкове державне пенсійне страхування», на яку посилається відповідач, регулює питання суми пенсії, виплачені надміру внаслідок зловживання з боку пенсіонера. Доказів того, що переплата пенсії на суму 35.487,56 грн. виникла з його вини, пенсійним органом не надано (а.с. 33). У відповідь на звернення позивача від 28.03.2021 року, пенсійний орган листом № 1600-0211-8/26238 від 07.04.2021 року повідомив [PERSON] , що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року по справі № 440/1691/20 зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити [PERSON] , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання згідно з довідкою ТУ ДСА у Полтавській області від 27.02.2020 року № 02-873/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року. Розмір щомісячного довічного грошового утримання після проведеного перерахунку склав 75.041,40 грн. Заборгованість за період з 19.02.2020 року по 30.11.2020 року була нарахована в розмірі 251.370,21 грн. та облікована в реєстрі судових рішень. Виплата довічного грошового утримання в новому розмірі проводилась з 01.12.2020 року по 31.03.2021 року. Згідно ст. 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання. Тривалість його стажу роботи на посаді судді становить 12 років 8 місяців 3 дні. В результаті контрольних заходів було переглянуто відсоток обчислення щомісячного довічного грошового утримання згідно законодавства та встановлено у розмірі 50 відсотків від суми суддівської винагороди на підставі довідки ТУ ДСА у Полтавській області від 27.02.2020 року № 02-873/2020. Розмір його щомісячного довічного грошового утримання склав 53.601 грн. В результаті за період з 19.02.2021 року по 31.03.2021 року виникла переплата в розмірі 35.487,56 грн. (а.с. 34-35) 19.04.2021 року позивач [PERSON] звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою, в якій зазначив, що на момент виходу його у відставку в загальний стаж судді зарахувався також стаж служби в органах прокуратури. Постановою Лохвицького районного суду від 29.08.2017 року, яка залишена в силі ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2017 року, визнано за ним право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 06.10.2016 року. Вся ця інформація мається в його пенсійній справі. До 23.03.2021 року факт цього судового стажу визнавав Пенсійний фонд України. Ознайомившись із своїм особистим кабінетом пенсіонера, виявив, що 24.03.2021 року за власної ініціативи пенсійного органу був проведений перерахунок його пенсії. Згідно протоколу (розпорядження щодо призначення) перерахунок пенсії від 23.03.2021 року (рішення 916160143826 від 24.03.2021 року), нібито на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року було повторно проведено перерахунок з 19.02.2020 року його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. В протоколі нічого не зазначено про його страховий стаж на посаді судді і відповідно йому визначено загальний процент розрахунку пенсії від заробітку в 50 відсотків та призначено пенсійне забезпечення в розмірі 53.601 грн. При цьому, пенсійний орган нібито керувався вимогами Закону № 1402-VIII. В ході перерахунку його пенсії посадові особи, які його робили, чомусь не врахували, що в рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року, яке вступило в законну силу 03.11.2020 року, суд підтвердив його суддівський стаж понад 30 років. [PERSON] просив провести новий перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 02/873/2020 від 27.02.2020 року, наданої ТУ ДСА в Полтавській області, в якій зазначено, що його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 18.02.2020 року складає 107.202 грн. При цьому, його щомісячне довічне грошове утримання повинне складати 90 відсотків від зазначеної у довідці суддівської винагороди \~(а.с. 36). У відповідь на звернення позивача від 19.04.2021 року, пенсійний орган листом № 4612-3705/С-02/8-1600/21 від 19.05.2021 року повідомив [PERSON] , окрім іншого, що у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року по справі № 440/1691/20 відсутні зобов`язання про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у відсотковому значенні. Управління, застосовуючи 50 відсотків при перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання діяло в межах та в спосіб визначений чинним законодавством (а.с. 37-38). 31.05.2021 року позивач [PERSON] звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із листом, в якому зазначив, що він не бажає вимагає зробити ще один перерахунок свого пенсійного забезпечення на виконання рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 року по справі № 440/1691/20, оскільки вважає це безперспективним. Зазначив, що необхідно дочекатись постанови Другого апеляційного адміністративного суду 19.05.2021 року по справі № 440/7950/20 по суті цього спору. Також, зазначив, що пенсійний орган, як насмішку над ним, надав йому копію протоколу (розпорядження щодо призначення) перерахунок пенсії від 23.03.2021 року (рішення 916160143826 від 23.03.2021 року), відповідно до якого, йому до 19.06.2023 року, а далі довічно, визначено, що його щомісячне довічне грошове утримання \~судді у відставці складає 75.401,40 грн., а стаж судді визначено понад 30 років і загальний процент проставлено 70 відсотків (а.с. 40). 22.06.2021 року позивач [PERSON] звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою, в якій зазначив, що в постанові Другого апеляційного адміністративного суду 19.05.2021 року по справі № 440/7950/20 суд прийшов до висновку: «Враховуючи положення статті 142 Закону № 1402-VIII, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді [PERSON] у відставці, виходячи з його стажу 39 років 8 місяців 14 днів, у тому числі суддівського стажу - 30 років 01 місяць 12 днів, становить - 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та збільшення на два відсотки грошового утримання судді. Проаналізувавши приписи Закону № 1402-VIII, в тому числі, і положення ч. 3 ст. 141, колегія суддів звертає увагу на те, що з урахуванням висновків Конституційного Суду України у рішенні від 18.02.2020 року № 2-р/2020, Законом не встановлено різних умов в частині застосування відсоткового розміру суддівської винагороди при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при призначенні грошового утримання чи здійсненні його перерахунку». Враховуючи встановлений апеляційною інстанцією розмір його суддівського стажу вимагав провести новий перерахунок з 19.02.2020 року його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, взявши за основу, що його страховий стаж на посаді судді складає понад 30 років і відповідно йому належить визначити загальний процент розрахунку \~пенсії від заробітку в 70 відсотків та призначити пенсійне забезпечення в розмірі 75.041,40 грн. із середньомісячного заробітку 107.202 грн. (а.с. 40-41) У відповідь на звернення позивача від 31.05.2021 року та 22.06.2021 року, пенсійний орган листом № 6241-5208/С-02/8-1600/21 від 29.06.2021 року повідомив [PERSON] , що вичерпна відповідь з порушених питань та копія рішення про уточнений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року надані листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 19.05.2021 року № 4612-3705/С-02/8-1600/21. Пенсійний орган, повторно зазначив, що відповідно до ст. 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Згідно документів пенсійної справи, його стаж на посаді судді за період роботи з 03.02.2004 року по 05.10.2016 року складає 12 років 8 місяців 3 дні. На даний час судове рішення щодо зобов`язання здійснити перерахунок його щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 30 років 1 місяця 12 днів стажу роботи на посаді судді на адресу Головного управління не надходило. Таким чином, для перегляду тривалості його стажу роботи на посаді судді та проведення відповідного перерахунку, правові підстави відсутні (а.с. 42-43). Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що статтею 64 Конституції України унормовано, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням. 30.09.2016 року набрав чинності Закон № 1402-VIII, частинами 1 та 2 ст. 135 якого визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Частиною третьою ст. 135 Закону № 1402-VIII встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) 30 мінімальних заробітних плат - судді місцевого суду; 2) 50 мінімальних заробітних плат - судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду; 3) 75 мінімальних заробітних плат - судді Верховного Суду. Згідно із ч. 1 ст. 142 Закону № 1402-VI1 судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч. 2 ст. 142 Закону № 1402-VI). Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Водночас Законом № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 року, зокрема, частину третю ст. 135 Закону № 1402-VIII було викладено в такій редакції: «Базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року». Разом з цим Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Пунктом 22 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII (положення якого діяли до моменту виключення цього пункту Законом України від 16.10.2019 року № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» (далі Закон № 193-IX) було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом (тобто Законом № 1402-VIII), мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Пункт 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII передбачав, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Згідно з п. 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Законом України від 16.10.2019 року № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» (набрав чинності 07.11.2019 року), було виключено пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI. Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. 25 розділу XII Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII, зі змінами. У вказаному рішенні зазначено, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України). Судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII. Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України. У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним. Таким чином, з 19.02.2020 року пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, яким, окрім іншого, передбачалось, що коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами), та, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону, втратив чинність. Згідно з ч. 1 ст. 91 Закону України від 13.07.2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року № 2-р/2020, Закон № 1402-VIII не містить норм, які по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Відповідно до правових висновків, сформульованих Верховним Судом у постановах від 06.03.2019 року (справа № 638/12586/16-а) та від 11.02.2020 року (справі № 200/3958/19-а), правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Отже, у даному випадку, перерахунок, який просить здійснити позивач, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у зв`язку з ухваленням Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно до Закону № 1402-VIII. У Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів зазначено, що в цілому важливо (особливо для нових демократичних країни) передбачити спеціальні правові положення, що захищають грошову винагороду суддів від скорочення, а також забезпечити положення, що гарантують збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя (пункт 62). Згідно з ч. 2 ст. 1 Загальної (Універсальної) хартії судді незалежність судді є важливою умовою для неупередженого судочинства, що відповідає вимогам закону. Незалежність є неподільною. Будь-які інституції чи органи влади як на національному, так і на міжнародному рівні повинні поважати, захищати та охороняти цю незалежність. Забезпечення державою належної оплати праці судді є запорукою дотримання гарантій права особи на розгляд справи незалежним і безстороннім судом та збереження справедливого балансу між потребами державного інтересу та необхідністю захистити права особи. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення, зокрема суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого повністю залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Важливою є і послідовність дій законодавця, особливо з огляду на сферу суспільних відносин, у якій може проявлятись непослідовність. Колегія суддів зазначає, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Так, положеннями ст. 142 Закону № 1402-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 КАС України). Як встановлено постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 року по справі № 440/7950/20 стаж позивача, який дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 30 років 1 місяць 12 днів Враховуючи положення ст. 142 Закону № 1402-VIII, [PERSON] має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 70 відсотків від суддівської винагороди, судді, працюючого на відповідній посаді. Таким чином, враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] в розмірі 50 відсотків від заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, починаючи з 19.02.2020 року та зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплатити [PERSON] щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 70 відсотків від суддівської винагороди, судді, працюючого на відповідній посаді, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області № 02/873/2020 від 27.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 107.202 грн., з урахуванням раніше виплачених сум, з 19.02.2020 року. Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають. При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). \~\~ За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України). У відповідності до ч. 1\~ ст. 316 КАС України\~ суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. На підставі наведеного,

Результат розгляду: denied