Рішення адміністративного суду від 2023-06-14 00:00:00+03

У січні 2023 року [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просив суд про скасування постанови, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії AA № 00001220 від 23.09.2022, складеної старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті - Семенченко Лілією Михайлівною, про притягнення [PERSON] , [INFO] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ним не порушено нормативно допустимі параметри, встановлені пунктом 22.5 ПДР України, оскільки транспортний засіб, яким здійснювалось перевезення, має шість осей: три осі (одиночну та здвоєну) має спеціалізований вантажний сідловий тягач MAN TGX 26.440, д.н.з. [NUMBER] , а також три осі (строєні) має спеціалізований причіп контейнеровоз KOSTSHENREUTHER SCT-3 Н/ПР-контейнеровоз, д.н.з. [NUMBER] , а допустима фактична маса для контейнеровозів встановлена з обмеженням 44 тони. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року адміністративний позов [PERSON] задоволено. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії AA № 00001220 від 23.09.2022, складеної старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті - Семенченко Лілією Михайлівною, про притягнення [PERSON] , [INFO] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, тому просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, в якому відмовити у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не враховано, що на момент проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу було зафіксовано, що транспортний засіб рухається з піднятою віссю, відтак на момент виявленого порушення у транспортного засобу було 5 осей, друга вісь транспортного засобу була піднята, що підтверджується інформаційними файлами та даними фотофіксації. Апелянт вказує, що в справі відсутні жодні докази, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортним засобом, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в універсальних, спеціалізованих контейнерах, згідно з їх призначенням. Апелянт зазначає, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Крім того, апелянт вказує, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідає усім визначеним законодавством критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень, а отже, зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 1321 КУпАП. Представник позивача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником: транспортного засобу марки MAN, модель: TGX 26.440. тип: спеціалізований вантажний сідловий тягач - д.н.з. [NUMBER] (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ) (а.с. 18), а напівпричіпу марки KOSTSHENREUTHER, модель: SCT-3, тип: спеціалізований напівпричіп Н/ПР-контейнеровоз, д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ) (а.с. 19). 23.09.2022 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті - Семенченко Лілією Михайлівною було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА№ 00001220 про притягнення [PERSON] , [INFO] до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. У постанові серії АА № 00001220 від 23.09.2022 зазначено, що за допомогою технічних засобів «WIM 29. Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM», 09.08.2022 о 17 год 53 хв.. за адресою Н-23. км 2 = 998, Кіровоградська область зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.440. д.н.з. [NUMBER] , та що відповідальною особою було допущено рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме: загальної маси транспортного засобу на 5,7% (2,3 т), при дозволеній максимальній масі 40 тон. Вважаючи вказану постанову серії АА № 00001220 від 23.09.2022 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи те, що напівпричіп марки KOSTSHENREUTHER, модель: SCT-3, д.н.з. [NUMBER] , є контейнеровозом та тип транспортного засобу має шість осей, суд приходить до висновку, що фактична загальна маса транспортного засобу з вантажем повинна не перевищувати максимальне значення для автомобільних доріг державного значення в 44 т, відповідно до ч. 11 п.п «б» п. 22.5 ПДР України. Суд погодився з доводами представника позивача, що в оскаржуваній постанові не зазначено відомості про напівпричіп-контейнеровоз, що і могло стати причиною встановлення допустимої максимальної маси ТЗ в 40 т, що не відповідає фактичним обставинам справи. Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 1321 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно. Відповідно до ч. 1 ст. 143 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені, зокрема, ч.ч. 2, 3 ст. 1321 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Відповідно до пп. «б» п. 22.5 Правил дорожнього руху рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують такі показники фактичної маси: Вантажні автомобілі: - двовісний автомобіль: на дорогах державного значення - 18 тон, на дорогах місцевого значення - 14 тон; - трьохвісний автомобіль: на дорогах державного значення - 25 тон (26 тон для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тони;), на дорогах місцевого значення - 21 тона; - чотирьохвісний автомобіль: на дорогах державного значення - 32 тони, на дорогах місцевого значення - 24 тони; - чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами: на дорогах державного значення - 38 тони, на дорогах місцевого значення - 24 тони; Комбіновані транспортні засоби: - двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом: на дорогах державного значення - 36 тон, на дорогах місцевого значення - 24 тони; - двохвісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом: на дорогах державного значення - 40 тон, на дорогах місцевого значення - 24 тони; - трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом: на дорогах державного значення - 40 тон, на дорогах місцевого значення - 24 тони; - двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра: на дорогах державного значення - 42 тони, на дорогах місцевого значення - 24 тони; - трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра: на дорогах державного значення - 44 тони, на дорогах місцевого значення - 24 тони; Автопоїзди: - двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом: на дорогах державного значення - 40 тон, на дорогах місцевого значення - 24 тони. Враховуючи викладене, апеляційний суд зазначає, що нормативні габаритно-вагові параметри, зокрема загальна маса, в кожному окремому випадку залежать від типу транспортного засобу (вантажний автомобіль, комбінований транспортний засіб, автопоїзд); кількість вісей, зокрема й рульових та ведучих вісей, наявність спарених колес, кількість осей напівпричепа, тип напівпричепа (контейнеровоз чи ні), довжину контейнерів або змінних кузовів; виду автомобільної дороги (державного чи місцевого значення). З огляду на зміст п. 22.5 Правил дорожнього руху, для правильного вирішення спору, що виник між сторонами, належить, серед іншого, встановити: тип транспортного засобу (вантажний автомобіль, комбінований транспортний засіб, автопоїзд); кількість вісей, зокрема й рульових та ведучих вісей, наявність спарених колес, кількість осей напівпричепа, тип напівпричепа (контейнеровоз чи ні), довжину контейнерів або змінних кузовів. Так, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником: транспортного засобу марки MAN, модель: TGX 26.440. тип: спеціалізований вантажний сідловий тягач - д.н.з. [NUMBER] (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ) (а.с. 18), а напівпричіпу марки KOSTSHENREUTHER, модель: SCT-3, тип: спеціалізований напівпричіп Н/ПР-контейнеровоз, д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ) (а.с. 19). З матеріалів фотофіксації вбачається, що перевезення вантажу здійснювалось комбінованим транспортним засобом, трьохвісним автомобілем (тягачем) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що сторонами по справ не заперечується. Натомість, апелянт наполягає, що на момент виявленого порушення у транспортного засобу було 5 осей, друга вісь тягача була піднята. В свою чергу апелянт у відзиві на апеляційну скаргу підтверджує технічну можливість підняття другої осі тягача в автоматичному режимі, проте стверджує, що вказана ось піднімається тільки при русі незавантаженого транспортного засобу. Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що фактично комбінований транспортний засіб позивача на момент виявлення порушення рухався на п`яти осях, оскільки така технічна можливість наявна, а рух транспортного засобу на п`яти осях зафіксовано системою автоматичної фіксації транспортних засобів, справність якої підтверджується відповідними сертифікатами відповідності сертифікатом відповідності UA.TR.001 35 376-21, UA.TR.001 35 377-21, чинними до 10.09.2022 та сертифікатом перевірки типу підсистеми вагового контролю №UA.TR.001 62-21 REV.0 від 17.06.2021, чинним до 16.06.2031. При цьому, додатково вказані висновки суду підтверджується визначеними в автоматичному режимі відстанями між осями, зокрема відстань між вісями 1-2 становила 3950 мм. В свою чергу, позивачем, всупереч вимогам ч.1 ст. 77 КАС України, вказані ним обставини належним чином не доведено. Водночас, фактичні обставини даної справи, зокрема матеріали фотофіксації та технічні паспорти на транспортні засоби, наявні в матеріалах справи, дозволяють стверджувати, що на момент виявлення правопорушення в автоматичному режимі мав місце рух двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснював перевезення одного контейнера, а отже всупереч доводам апелянта, максимальний показник фактичної маси на дорогах державного значення у даному випадку не повинен був перевищувати 42 тони. Вказані обставини не були враховані відповідачем, оскільки фактично ним не проаналізовано відомості Єдиного державного реєстру транспортних засобів відносно напівпричіпа д.н.з. [NUMBER] , який за своїми конструктивними особливостями є спеціалізованим напівпричіпом-контейнеровозом та здійснював перевезення одного контейнера, що підтверджується відповідними матеріалами фотофіксації. Щодо посилань апелянта на те, що в справі відсутні жодні докази, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортним засобом, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в універсальних, спеціалізованих контейнерах, згідно з їх призначенням, колегія суддів наголошує, що наявність чи відсутність спеціального маркування, а також найменування і спосіб навантаження товару, що перевозився не є обставинами, які впливають на технічні характеристики напівпричепу як контейнеровоза. Відповідно до оскаржуваної постанови загальна маса транспортного засобу становила 42,3 тони (з урахуванням похибки - 47 тон), тобто перевищувала допустиму масу транспортного засобу в 42 тони. Водночас розрахунок перевищення виглядає наступним чином: *% перевищення = ((47000 кг - 42000кг - 10%*47000кг)/42000кг)*100% = ((5000кг-4700кг)/42000 кг)*100% = (300 кг/42000кг)*100% = 0,7 %. Таким чином, позивачем дійсно було перевищено встановлені законодавством габаритно-вагові норми, водночас оскільки адміністративна відповідальність згідно положень ч. 2 ст. 1321 КУпАП передбачена виключно у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 %, а в даному випадку позивачем перевищено габаритно-вагові норми на 0,7 %, позовні вимоги належать до задоволення. Згідно положень ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. За таких обставин, оскільки судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті та встановлено наявність підстав для задоволення позовних вимог, проте суд виходив з помилкових мотивів, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 317 КАС України, підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року в редакції даної постанови. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial