Рішення адміністративного суду від 2022-05-17 00:00:00+03

[PERSON] звернулась із позовом до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головне управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС в Закарпатській області від 12.08.2020р. № 0200636-5533-0704 та № 0200634-5533-0704. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 12 серпня 2020 року на підставі статті 54 пункту 54.3 підпункту 54.3.3 та статті 266 пункту 266.7 підпункту 266.7.2 Податкового кодексу України, позивача зобов`язано сплатити податок на нежитлову нерухомість, відмінну від земельної ділянки, в сумі 84194,45 грн та в сумі 2349,40 грн. Позивач вказує, що податковим органом не враховано, що об`єкти нерухомості, зокрема нежитлові приміщення - будівлі хлібзаводу, виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємства, не є об`єктами оподаткування у розумінні приписів статті 266 Податкового кодексу України. Посилаючись на приписи статті 266 пункту 266.2 підпункту 266.2.2 підпункту «є» Податкового кодексу України, зазначає, що контролюючим органом помилково віднесено належну йому частину нежитлової будівлі до категорії об`єктів оподаткування, що не мають пільг із сплати податку. Вважає, що належна позивачу частина нежитлових приміщень, а саме нежитлової будівлі виробничого будинку (хлібзаводу), як будівля промисловості не є об`єктом оподаткування в силу імперативних приписів закону і податок на нерухоме майно на неї не повинен нараховуватись, а відтак, оскаржувані рішення відповідача є протиправними. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, суд не в повній мірі дослідив зібрані у справі докази та їх взаємний зв`язок у їх сукупності. Апелянт зазначає, що вказаний у податкових повідомленнях-рішеннях податок нарахований за 2019 рік, відповідно до підпункту «є» п.п. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, у редакції станом на 31.12.2019р., не є об`єктом оподаткування, зокрема, будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств. Згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 за кодом 125 «Будівлі промислові та склади», передбачено, що даний клас включає в себе «Будівлі підприємств харчової промисловості» (код 1251.5). Відповідно до ч. 1 даного класифікатора, будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Так як, будівля хлібозаводу є будівлею для виробництва хліба, отже будівлею харчової промисловості, яка входить до класу за кодом 125 «Будівлі промислові та склади». Крім того, вказана будівля хлібозаводу, знаходиться в напівзруйнованому стані. Вважає, що навіть, якщо пільга, передбачена підпунктом «є» п. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 \~Податкового кодексу України у даному випадку на думку суду не застосовується, відповідно сума податку, зазначена в Податковому повідомленні-рішенні-1, нарахована не вірно. На час написання апеляційної скарги, Позивачем отримано на її запит технічну документацію на даний об`єкт - технічний паспорт та акт обстеження (копії додаються). Згідно вказаних документів, будівля хлібозаводу знаходиться в аварійному стані, не придатна до експлуатації, та являється небезпечною для оточуючих. Для подальшої експлуатації необхідна повна заміна даху та перекриття, а також капітальний ремонт цілої будівлі або демонтаж 1/2 частини будівлі. Згідно п.п. 266.3.1. п. 266.3 ст. 266 ПК України, \~базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. Відповідно до п.266.5.1 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. У зв`язку з тим, що площа об`єкта яка придатна до експлуатації складає 521,4 кв.м. (згідно технічного паспорту), відповідно сума податку має бути перерахована відповідачем. Крім того, належна Позивачу будівля трансформаторної, загальною площею 56,3 кв.м., що розташована за адресою: Великоберезнянський р-н., смт. Великий Березний, вул. Шевченка (Леніна), буд.74В, також не є об`єктом оподаткування вищевказаним податком. Згідно вищезазначеного класифікатора, будівля трансформаторної відноситься до класу «Магістральні лінії електропередачі» (код 2214 у розділі 2 «Інженерні споруди» підрозділі 22 «Трубопроводи, комунікації та лінії електропередач»). Цей клас включає: магістральні електричні лінії (повітряні та підземні) високої напруги або електричні розподільні лінії середньої напруги. Цей клас включає також трансформаторні станції та підстанції, опори. Належну Позивачу будівлю трансформаторної підстанції вона жодним чином не використовує, так як не має до неї доступу, адже підстанція працююча і використовується іншими суб`єктами господарювання та контролю за електромережами. Крім цього, на запит Позивача до ПАТ «Закарпаттяобленерго», від останнього отримано відповідь від 28.08.2021р. №154-25/5557, згідно якої ПАТ «Закарпаттяобленерго» є власником трансформаторної за адресою: смт. Великий Березний, вул. Шевченка (Леніна), буд.74В та пропонує Позивачу в добровільному порядку скасувати в ДРРП на нерухоме майно запис про право власності на будівлю трансформаторної. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. У судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у ній та просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату судового засідання на офіційну електронну адресу. Частинами другою та третьою статті 129 КАС України визначено, що учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки. Якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон, було встановлено, що у власності позивача перебуває нежитлова будівля хлібзаводу, загальною площею 2017,6 кв.м., розташована за адресою: смт. Великий Березний, вул. Шевченка 74 Б та будівля трансформаторної загальною площею 56,3 кв.м., розташована за адресою: смт. Великий Березний, вул. Шевченка 74 В. Податковим повідомленням-рішенням від 12 серпня 2020 року № 0200636-5533-0704 на підставі статті 54 пункту 54.3 підпункту 54.3.3 та статті 266 пункту 266.7 підпункту 266.7.2 Податкового кодексу України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами , які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» в сумі 84194,45 грн. Податковим повідомленням-рішенням від 12 серпня 2020 року № 0200636-5533-0704 на підставі статті 54 пункту 54.3 підпункту 54.3.3 та статті 266 пункту 266.7 підпункту 266.7.2 Податкового кодексу України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами , які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» в сумі 2349,40 грн. Не погоджуючись з таким податковим повідомленням-рішенням, 27 жовтня 2020 року на адресу ГУ ДПС України у Закарпатській області позивачем подано заяву в порядку пункту 266.7.3. Податкового кодексу України про проведення звірки даних щодо належного їй об`єкту оподаткування, розміру ставки податку, нарахованої суми податку та звільнення її від сплати даного податку на нежитлову нерухомість, відмінну від земельної ділянки. Листом Головне управління ДПС України у Закарпатській області від 05 листопада 2020 року позивачу було відмовлено в задоволенні заяви про перерахунок податку, посилаючись на те , що відповідно до статті 266 пункту 266.2 підпункту 266.2.2 підпункту «є» Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств. Також, у відповіді зазначається, що згідно висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 17 лютого 2020 року по справі № 820/3556/17 застосування статті 266 пункту 266.2 підпункту 266.2.2 підпункту «є» Податкового кодексу України можливе у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва. Не погоджуючись із вказаним податковими повідомленнями-рішеннями, та вважаючи, що в неї відсутній обов`язок щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом. Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що оскільки позивач у спірному періоді не здійснював промислового виробництва з використанням спірних будівель, право на фінансове сприяння з боку держави у вигляді звільнення від сплати податку на промислові будівлі такий не має. Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки суду невірним з огляду на наступне. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України. Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Статтею 266 ПК України врегулюванні питання податку на нерухоме майно, відмінні від земельної ділянки. Податковим повідомленням-рішенням від 12 серпня 2020 року № 0200636-5533-0704 на підставі статті 54 пункту 54.3 підпункту 54.3.3 та статті 266 пункту 266.7 підпункту 266.7.2 Податкового кодексу України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами , які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» в сумі 84194,45 грн. Відповідно до статті 266 пункту 266.1 підпункту 266.1.1 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (стаття 266 пункт 266.2 підпункту 266.2.1 ПК України). Згідно із статтею 266 пунктом 266.2 підпунктом 266.2.2 абзацом «є» ПК України, на час виникнення спірних правовідносин, \~не є об`єктом оподаткування: будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств. Згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 за кодом 125 «Будівлі промислові та склади», передбачено, що даний клас включає в себе «Будівлі підприємств харчової промисловості» (код 1251.5). Відповідно до частини першої цього ж класифікатора, будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Оскільки будівля хлібозаводу є будівлею для виробництва хліба, відповідно вона є будівлею харчової промисловості, яка входить до класу за кодом 125 «Будівлі промислові та склади». Колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що \~сума податку визначена податковим повідомленням рішенням № 0200636-5533-0704 \~підлягає перерахунку з огляду на наступне. Як слідує з матеріалів справи, зокрема Акту обстеження будівлі бувшого хлібозаводу №91 від 26.12.2019р. , будівля хлібозаводу знаходиться в аварійному стані, не придатна до експлуатації та являється небезпечною для оточуючих. Для подальшої експлуатації необхідна повні заміна даху та перекриття, а також капітальний ремонт цілої будівлі або демонтаж 1/2 частини будівлі. Згідно п.п. 266.3.1. п. 266.3 ст. 266 ПК України, \~базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. Відповідно до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Отже, у зв`язку з тим, що площа вказаного вище об`єкта хлібозаводу, у повному розмірі не придатна до експлуатації \~(згідно технічного паспорту), відповідно сума податку повинна бути перерахована відповідачем. Відповідно до ст.19-1 Податкового кодексу України, \~визначення суми \~податкових зобов`язань належить до функцій контролюючого органу, \~тому відповідно оскаржене податкове повідомлення рішення \~\~підлягає скасуванню повністю. \~ Крім цього, податковим повідомленням-рішенням від 12 серпня 2020 року № 0200636-5533-0704 на підставі статті 54 пункту 54.3 підпункту 54.3.3 та статті 266 пункту 266.7 підпункту 266.7.2 Податкового кодексу України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами , які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» в сумі 2349,40 грн. Апеляційний суд також погоджується \~із доводами апелянта \~щодо протиправності вказаного податкового повідомлення рішення з огляду на наступне. Судом встановлено, що Позивачу належить будівля трансформаторної, загальною площею 56,3 кв.м., що розташована за адресою: Великоберезнянський р-н., смт. Великий Березний, вул. Шевченка (Леніна), буд.74В, Відповідно до наведеного вище \~класифікатора, будівля трансформаторної відноситься до класу «Магістральні лінії електропередачі» (код 2214 у розділі 2 «Інженерні споруди» підрозділі 22 «Трубопроводи, комунікації та лінії електропередач»). Цей клас включає: магістральні електричні лінії (повітряні та підземні) високої напруги або електричні розподільні лінії середньої напруги. Цей клас включає також трансформаторні станції та підстанції, опори. Інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та т. ін. До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги, злітно-посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди та т. ін. Трансформаторні станції та підстанції місцевих електромереж відповідно ДК БС належать до інженерних споруд. Визначення трансформаторної підстанції та комплектної трансформаторної підстанції наведене у ДГС 24291-90 «Електрична частина електростанції та електричної мережі. Терміни та визначення». Відповідно до ДГС 24291-90 електрична підстанція - це електроустановка, призначена для прийому, перетворення і розподілу електричної енергії, складається з трансформаторів або інших перетворювачів електричної енергії, пристроїв управління, розподільних і допоміжних пристроїв по ДГС 19431. В свою чергу, трансформаторна підстанція - це електрична підстанція призначена для перетворення електричної енергії однієї напруги в енергію іншої напруги за допомогою трансформаторів. Комплектна трансформаторна підстанція (КТП) - це підстанція, що складається з шаф або блоків з вбудованим в них трансформатором і іншим устаткуванням розподільного пристрою, поставляється в зібраному або підготовленому для збірки вигляді. Апелянт зазначає, що належну їй будівлю трансформаторної підстанції вона жодним чином не використовує, так як не має до неї доступу, адже підстанція працююча і використовується іншими суб`єктами господарювання та контролю за електромережами. Так, на запит Позивача до ПАТ «Закарпаттяобленерго», від останнього отримано відповідь від 28.08.2021р. №154-25/5557, згідно якої ПАТ «Закарпаттяобленерго» вказує що є власником трансформаторної за адресою: смт. Великий Березний, вул. Шевченка (Леніна), буд.74 В та пропонує Позивачу в добровільному порядку скасувати в ДРРП на нерухоме майно запис про право власності на будівлю трансформаторної. Відповідно до п.п. 266.2.1-266.2.2 \~п. 266.2 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Не є об`єктом оподаткування об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності) (п.п. «а» \~п.п. 266.2.1 \~п. 266.2 ст. 266 ПК України). Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин, зокрема того, що Позивач фактично не є власником (у розумінні користування та розпорядження) будівлі трансформаторної, розташованої за адресою: смт. Великий Березний, вул. Шевченка (Леніна), буд.74 В, відповідно ця будівля не є об`єктом оподаткування, а тому податкове повідомлення-рішення- №0200636-5533-0704 є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідно до \~ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Апеляційний суд погоджується із твердженням апелянта про те, що Позивач не мала можливості подати до закінчення підготовчого засідання у суді першої інстанції (09.08.2021р.) у даній справі наведені вище докази, так як неодноразово зверталася у КП «Великоберезнянське РБТІ» за отриманням технічної документації на об`єкти (копія заяви-замовлення додається), однак комунальне підприємство ігнорувало її звернення. Лише у жовтні 2021р. директором КП «Великоберезнянське РБТІ» надано необхідну технічну документацію Позивачу, яка долучена апеляційної скарги. Також на запит Позивача до ПАТ «Закарпаттяобленерго» від 28.07.2021 р. щодо використання будівлі трансформаторної за адресою: смт. Великий Березний, вул. Шевченка (Леніна), буд.74 В відповідь від останнього отримано - 28.08.2021р. Крім цього, апелянт вказує на те, що 09.08.2021р. - в день винесення ухвали суду про закриття підготовчого провадження, представником Позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи, однак судом таке було відхилене, підготовче засідання було проведено без участі сторони позивача і надати нові докази у передбаченому КАС України порядку не було можливо. З урахуванням наведеного вище, апеляційним судом приймаються для дослідження наведені вище докази, подані позивачем до апеляційної скарги, оскільки позивач надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Перевіривши оскаржені позивачем рішення відповідача, \~апеляційний суд вважає, що такі не відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що податкові повідомлення - рішення відповідача від 12.08.2020 р. №0200636-5533-0704 та №0200634-5533-0704 є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині відповідно задоволенню. Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги \~має право скасувати судове рішення \~повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З урахуванням наведеного, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 21163,60 грн.

Результат розгляду: granted