Рішення адміністративного суду від 2024-05-13 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не проведення та не виплати середнього заробітку (додаткове грошове забезпечення) [PERSON] за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням ст. 1, 12 Конвенції МОП Про захист заробітної плати № 95, ст. 107, 116, 117 КЗпПУ, ст. 1-3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023р. справа № 440/279/23, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023р. справа № 440/1472/23; - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області провести та виплатити йому середній заробіток (додаткове грошове забезпечення) за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням ст. 1, 12 Конвенції МОП Про захист заробітної плати № 95, ст. 107, 116, 117 КЗпПУ, ст. 1-3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та обставин, встановленим судом; - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2024 частково задоволено позов. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не проведення та не виплати середнього заробітку [PERSON] за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016 по день фактичного розрахунку, з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 229,74 грн. (двісті двадцять дев`ять гривень сімдесят чотири копійки). У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Головне управління Національної поліції в Полтавській області, не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправомірного висновку, просило його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не застосував принципи розумності, справедливості та співмірності та не визначив суму середнього заробітку з урахуванням постанов Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17, від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц. Позивач не надав відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає \~\~\~задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 07.11.2015 [PERSON] був призначений оперуповноваженим Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 07.11.2015 № 8 о/с /а.с. 74/. Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 29.07.2016 № 233 о/с [PERSON] звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) 03.08.2016 /а.с. 74, зворот/. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у справі №440/279/23, яке набрало законної сили 17.03.2023, адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми компенсації втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з затримкою термінів її виплати задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що полягає у не нарахуванні та не виплаті [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016 на підставі положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. /а.с. 134 - 136/. На виконання вказаного рішення суду Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області у травні 2023 року нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016 в сумі 176,34 грн, з якої утримано податок з доходів фізичних осіб (18 %) в сумі 31,74 грн та військовий збір (1,5 %) в сумі 2,65 грн, що підтверджено довідкою ГУ НП в Полтавській області від 12.10.2023 № 1347/115/29/10/01-2023 /а.с. 63/. Нараховану індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016 за вирахуванням податків і зборів у сумі 141,95 грн виплачено позивачу 23.05.2023 згідно з платіжною інструкцією № 1255 від 22.05.2023 /а.с. 64/. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у справі №440/1472/23 адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Полтавській області \~\~\~\~про \~\~\~\~\~\~зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 07 листопада 2015 року по день фактичної виплати індексації. В іншій частині позовних вимог відмовлено /а.с. 137 139/. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2023 у справі №440/1472/23 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023 року, - без змін /а.с. 140 141/. На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у справі №440/1472/23 Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області у листопаді 2023 року нараховано компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 07 листопада 2015 року по день фактичної виплати індексації на суму 156,19 грн., з якої утримано податок з доходів фізичних осіб (18 %) в сумі 28,11 грн та військовий збір (1,5 %) в сумі 2,34 грн, що підтверджено довідкою ГУ НП в Полтавській області від 18.12.2023 № 1860/115/29/10/01-2023 /а.с. 130, зворот/. Нараховану компенсацію втрати частини доходів за вирахуванням податків і зборів у сумі 125,74 грн виплачено позивачу 10.11.2023 згідно з платіжною інструкцією № 3277 від 08.11.2023 /а.с. 131/. Вважаючи, що відповідач допустив затримку розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду за стягненням середнього заробітку. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув права на отримання середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні відповідно до статей 116, 117 КЗпП України за шість місяців затримки в сумі 229, 74 грн. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України (в редакції, чинній на момент проведення остаточного розрахунку) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Судом встановлено, що на час звільнення позивача зі служби 03.08.2016, з ним \~\~\~не проведено повний розрахунок відповідачем, а саме - не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016. За наслідками судового оскарження вказаної вище бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у справі №440/279/23 зобов`язано ГУ НП в Харківській області нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016. 22.05.2023 на виконання судового рішення, Головне управління Національної поліції в Полтавській області провело виплату позивачу недоплачених коштів в загальній сумі 176,34 грн. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції зазначив, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, передбаченого ст. 117 КЗпП України. При цьому, за висновками суду першої інстанції, право позивача на отримання середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні підлягає захисту за шість місяців до дати остаточного розрахунку, враховуючи редакцію ст. 117 КЗпП України чинну на час проведення відповідачем повного розрахунку, в сумі 229, 74 грн. Разом з тим, суд першої інстанції, дійшовши висновку про наявність у позивача права середнє грошове забезпечення позивача за час затримки розрахунку при звільненні в межах визначеного статтею 117 КЗпП України шестимісячного терміну та з врахуванням принципу співмірності становить 229, 74, не врахував, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначається без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові. Згідно абз. 2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Відповідно до абз. 1 п. 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Абзацом 1 п. 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988). Пунктом 2 Постанови №988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції \~\~\~здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260). Пунктом 9 розділу І цього ж Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. Зі змісту Порядку №260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин \~вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби. Як вже зазначалось, позивача звільнено зі служби в поліції з 03.08.2016, тобто останніми двома календарними місяцями, що передували звільненню є червень, липень 2016 р. В свою чергу, періодом затримки належних позивачу сум при звільненні є 03.08.2016 по 22.05.2023, але не більше як за шість місяців, тобто 183 календарні дні. Загальна сума грошового забезпечення [PERSON] за останні два місяці проходження служби становить 11 000 грн. (червень 2016 року - 5500 грн.; липень 2016 року - 5500 грн.), середньоденна заробітна плата становить 180, 33 грн. (11 000 грн./61 день), що підтверджується довідкою Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 08.05.2024 № 708/115/29/01-2024. Таким чином, середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні із розрахунку 180, 33 грн/день за 183 дні становить 33 000, 39 грн. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача буде стягнення на його користь 33 000, 39 грн. як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Доводи апелянта щодо необхідності застосування в межах цієї справи принципу співмірності при визначенні суми середнього заробітку з посиланням на постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17, від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц колегія суддів відхиляє, оскільки правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладено щодо приписів ст. 117 КЗпП України у редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 2352-ІХ. Наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду підхід щодо критеріїв/способів зменшення суми середнього заробітку, який підлягає стягненню у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, був побудований з урахуванням, зокрема, того, що оплаті середнім заробітком підлягав весь час затримки по день фактичного розрахунку, оскільки на той час стаття 117 КЗпП України не обмежувала періоду, за який може стягуватися середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні. Натомість, відповідно до статті 117 КЗпП України у чинній її редакції час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає оплаті середнім заробітком, обмежений шістьма місяцями. У зв`язку з цим, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначається без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові. Вказані висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 29 січня 2024 року у справі № 560/9586/22. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. При цьому зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміни його мотивувальної та ( або) резолютивної частини. Враховуючи, що суд першої інстанції дійшовши висновку про право позивача на отримання \~середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, помилково не визначив розмір такого відшкодування, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення абзацу третього резолютивної частини в іншій редакції, а саме стягнення з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 33 000, 39 грн. \~

Результат розгляду: granted