Рішення адміністративного суду від 2023-03-30 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, в якому просила суд скасувати постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради №129 від 03 жовтня 2022 року про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, провадження у справі закрити. \~\~\~ Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21.12.2022 року у справі № 552/7597/22 відмовлено у задоволенні позову. Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, а висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 21.12.2022 року у справі № 552/7597/22 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого положенням ч. 2 ст. 156 КУпАП, а саме продажу пива до 12:00 год. Вважає, що пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] викликають сумніви у їх достовірності, оскільки громадянин [PERSON] вказав у поясненнях, що він став свідком як невідомий громадянин придбав пиво в магазині «Кошик», однак в поясненнях громадянина [PERSON] відсутні застереження про наявність інших свідків факту продажу пива. При цьому в поясненнях та в протоколі вказано, що обидва свідки проживають за однією адресою [ADDRESS] , водночас за вказаною адресою знаходиться Центр адаптації бездомних осіб. Письмові пояснення осіб без допиту їх у якості свідків не може вважатись достатнім та достовірним доказом вини позивача. Крім того, звертає увагу, що в матеріалах про адміністративне правопорушення відсутній розрахунковий документ, який свідчив би про здійснення операції купівлі-продажу алкогольного напою. Вважає, що у даному випадку адміністративною комісією при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 156 КУпАП не надано оцінку тому факту, що жодних об`єктивних доказів реалізації позивачем у встановлений час та дату товару, який є предметом правопорушення, не надано, а тому в порушення вимог ст. 245 КУпАП не забезпечено всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, не дотримано вимоги статті 280 КУпАП, оскільки позивач взагалі був позбавлений можливості брати участь у розгляді справи та скористатись своїми правами. Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги. Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. За правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема, ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що 21 вересня 2022 року дільничним офіцером поліції СП ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Тандур Валерією Олександрівною складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №054643, відповідно до якого 21 вересня 2022 року о 09:13 гр. [PERSON] в магазині « [INFO] », що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , порушила правила торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями, а саме здійснила продаж пива «Тетерів» ємністю 0,5 л., вміст спирту 7%, гр. [PERSON] до 12-00 год., що заборонено протоколом №15 засідання ради оборони Полтавської області від 01 квітня 2022 року, чим порушила Закон України «Про введення воєнного стану в Україні». Вилучено дві пляшки пива «Тетерів» ємністю 0,5 л. у гр. [PERSON] (а.с. 22). 03 жовтня 2022 року адміністративною комісією Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради розглянуто справу про адміністративне правопорушення щодо гр. [PERSON] , за результатами якої винесено постанову №129 від 03 жовтня 2022 року. Згідно вказаної постанови встановлено, що 21 вересня 2022 року о 09-13 год. у [ADDRESS] продавець магазину «Кошик» [PERSON] здійснила продаж пива «Тетерів» об`ємом 0,5 л., вміст спирту 7% громадянину [PERSON] , чим порушила протокол №27 засідання Ради оборони Полтавської області від 29 серпня 2022 року. Від надання пояснень до протоколу гр. [PERSON] відмовилась. Факт порушення засвідчує гр. [PERSON] . Як зазначено в постанові до неї надано пояснення гр. [PERSON] , [PERSON] , рапорт, ксерокопію протоколу засідання ради оборони Полтавської області від 29 серпня 2022 року. Документи та речі не вилучались (а.с. 21). Вказаною постановою позивача визнано винною за ч. 2 ст. 156 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу 6800 грн. Позивач не погодився з постановою адміністративної комісії Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради №129 від 03 жовтня 2022 року про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн, звернулась з позовом до суду. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, отже спірна постанова є правомірною. Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до\~ст. 9 КУпАП\~адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Поняття адміністративного правопорушення викладено в ч. 1 ст. 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно з ч. 2 ст. 156 КУпАП, порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської селищної, міської ради як такі, де роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновим виробами заборонена, а так само торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж алкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі від 100 до 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Так, у відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Тобто, протокол має містити всі відомості, які ідентифікують обставини правопорушення, щоб вважатись належним доказом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно частин 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано, а судом першої інстанції враховано протокол про адміністративне правопорушення, пояснення [PERSON] та [PERSON] , рапорт. Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не вірно надана оцінка зазначених доказів та враховано їх як належних \~та достатніх з огляду на наступне. Так, \~в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 21.09.2022 о 09:13 год. [PERSON] здійснила продаж пива «Тетерів» ємністю 0,5 л., вміст спирту 7% гр. [PERSON] до 12-00 год., що заборонено протоколом №15 засідання ради оборони Полтавської області від 01 квітня 2022 року, чим порушила Закон України «Про введення воєнного стану в Україні». Водночас, будь-яких доказів які б підтверджували саму подію продажу пива, зокрема зафіксовані факти передачі відповідного товару, його оплати, належність проданого товару до пива чи іншого алкогольного напою, матеріли справи не містять. Відповідач не надав фото-, відео- або ж аудіо-фіксації порушення, фіскального чеку, підтвердженої інформації про те, \~товар є пиво або ж іншим алкогольним напоєм та проданий в безпосередньо о 09:13 год. тощо. Пояснення [PERSON] , в яких він зазначив, що 21 вересня 2022 року о 09 год. 13 хв. він придбав з метою власного вживання пиво «Тетерів» в кількості 2 пляшки міцністю 7% в магазині «Кошик», що розташований за адресою: [ADDRESS] , та пояснення [PERSON] , в який зазначив, що 21 вересня 2022 року о 09 год. 13 хв. він став свідком того як невідомий громадянин придбав пиво «Тетерів» в кількості 2 пляшки в магазині «Кошик», що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Пушкіна, 88 не є належними доказами вчинення позивачем правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення у графі до протоколу додається відсутня інформація щодо долучення вказаних пояснень. Рапорт працівника поліції в силу ст. 251 КУпАП не може вважатися належним і достатнім доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, оскільки інспектор поліції є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, що ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин справи, а тому такий рапорт не може слугувати беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім того, вказаний рапорт не додано до матеріалів справи, а також не згадується у додатках до протоколу. Також відсутні в матеріалах справи такі докази, як диск, квитанція та рапорти щодо яких судом першої інстанції вказано, що вказані докази в повній мірі відповідають вимогам ст. 251 КУпАП. \~ Інших належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем ні суду першої ні апеляційної інстанції не надано. Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. В даному випадку, встановлені обставини справи свідчать про те, що для прийняття рішення відповідачем не було встановлено усіх обставин, які мають значення для його прийняття, зокрема не зазначено на підставі яких доказів відповідачем визначено час продажу товару, що товар є алкогольним напоєм, що свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Таких доказів не надано відповідачем і до суду апеляційної інстанції. Отже, факт правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю. Натомість суд першої інстанції не врахував вказані обставини, не повно дослідив обставини справи, надав оцінку доказам які відсутні в матеріалах справи, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови в позові. Крім того, колегія суддів зазначає, що Виконавчим комітетом Київської районної у м. Полтаві ради було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме позивач був неповідомлений належним чином про розгляд справи. У відповідності до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення\~КУпАП\~містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Колегія суддів враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Аналогічний висновок щодо застосування зазначених норм закону викладено в постанові Верховного Суду від 30.01.2020 року по справі №482/9/17, що враховується судом апеляційної інстанції в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України. Таким чином, колегія суддів вважає, що посадовими особами виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради не вжито всіх можливих заходів для повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, тобто суб`єктом владних повноважень не виконано належним чином обов`язку для забезпечення реалізації позивачем прав, визначених статтею 268 КУпАП. Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про протиправність притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 156 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові адміністративної комісії Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради №129 від 03 жовтня 2022 року. За таких обставин, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про залишення позову без задоволення помилковими. \~ Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на \~підставі \~повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що призвели до ухвалення неправильного рішення, а тому підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення адміністративного позову. Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Враховуючи незаконність оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, то за приписами ч. 3 ст. 286 КАС України справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Результат розгляду: granted