Рішення адміністративного суду від 2022-09-15 00:00:00+03

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 07.06.2021 року ТОВ «Полімерприбор» (далі по тексту позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення \~від 01.04.2021 року № 0048890705, № 0048900705. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.09.2021 року позовні вимоги задоволено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Головне управління ДПС у Запорізькій області не погодившись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що суд при прийнятті рішення не врахував, що контрагенти позивача ТОВ «Альтро Групп ТК», ТОВ «Іртес Трейд», ТОВ «Рейд Про» у своїй діяльності не створюють реальних дій по переданню товару, та метою діяльності яких є проведення фіктивних господарських операцій. Апелянт зазначив, що при перевірці позивача були відсутні первинні документи, якими підтверджується факт здійснення господарських операцій з контрагентами, а саме товарно-транспортні накладні на перевезення товару, докази поставлення товару на облік, перебування на обліку, сертифікати якості на товар, податкові та видаткові накладні. Апелянт вказував, що при перевірці ланцюга руху товару, придбаного у контрагентів, відсутнє його підтвердження придбання самими ТОВ «Альтро Групп ТК», ТОВ «Іртес Трейд», ТОВ «Рейд Про», тобто відносини є безтоварними. Апелянт зазначив, що при перевірці позивача встановив, що первинні документи, які повинні підтверджувати факт здійснення господарських операцій, складені з порушеннями, інші первинні документи взагалі відсутні. Апелянт вказував, що господарські операції з ТОВ «Альтро Групп ТК», ТОВ «Іртес Трейд», ТОВ «Рейд Про» не є фактичними, оскільки не відповідають основній діяльності контрагентів, не відповідають економічному тлумаченню та діяльності контрагентів, не мають підґрунття замовлення товару. Апелянт вказував, що господарські операції купівлі товару, здійснені позивачем, не пов`язані з господарською діяльністю товариства, операції не підтверджені всіма первинними документами, встановлено недоцільність отримання товару. Апелянт вказував, що за податковим законодавством витрати, що перевищують доходи (збитки) не можуть бути враховані в податковому обліку, з огляду на те, що операції не відповідають основному принципу господарської діяльності, не призводять до отримання прибутку, такі збитки підлягають відшкодуванню за рахунок інших джерел. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів не підлягає задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума податкового кредиту визначена позивачем на підставі господарських взаємовідносин та на підставі виданих контрагентами податкових накладних, контрагенти позивача були платниками податків та спроможні здійснювати господарські операції, що підтверджується виконанням договорів, укладеними між позивачем та ТОВ «Альтро Групп ТК», ТОВ «Іртес Трейд», ТОВ «Рейд Про». Суд першої інстанції дійшов висновку, що взаємовідносини між позивачем та контрагентами є фактичними, мають ознаки реальних господарських відносин та мають на меті отримання прибутку шляхом господарсько-договірних операцій, зокрема, отримані замовленого товару. Суд вказав на відсутність доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання операцій надання послуг, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтвердили недобросовісність позивача як платника податків. Дефектність та наявність ознак фіктивності контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність самих господарських операцій, а відтак не є доказом при встановленні реальності або нереальності господарської операції. Не спростовується, що контрагенти позивача на час вчинення господарських операцій не мали чинний статус платника ПДВ, повідомлень про відсутність за місцезнаходженням до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено. Згідно матеріалів справи, фахівцями ГУ ДПС у Запорізькій області у період з 12.02.2021 року по 18.02.2021 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Полімерприбор» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, за результатами якої складено акт від 19.02.2021 №1290/08-01-07-05/41829628. Висновками акту зафіксовано порушення ТОВ «Полімерприбор» п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на суму 37194 грн., завищення від`ємного значення з податку на додану вартість за листопад 2020 року, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 188656 грн. Підставою для визначення таких висновків, на думку податкового органу, є нереальність здійснення господарських відносин з ТОВ «Альтро Групп ТК», ТОВ «Іртес Трейд», ТОВ «Рейд Про», встановлено відсутність придбання товарів та послуг, що не були реалізовані. Встановлено, що позивач, не погодившись з висновками акту перевірки, подав заперечення на висновки акту, які залишені без задоволення відповідно до листа від 29.03.2021 року №1064/12/08-01-07-05-07. На підставі акту перевірки, 01.04.2021 року ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято податкові повідомлення рішення: №0048890705 яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 46492,50 грн., з яких за податковим зобов`язанням 37194,00 грн. та 9298,50 грн. за штрафними санкціями; №0048900705 за яким, зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду на загальну суму 188656,00 грн. Встановлено, що 02.11.2020 року між ТОВ «Полімерприбор» (покупець) та ТОВ «Альтро Груп ТК» (постачальник) укладено договір поставки №02111/п, відповідно до якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах договору, поставити покупцеві товар, згідно видаткових накладних на кожну партію поставки товару, а покупець зобов`язується прийняти поставлений у його власність товар і вчасно сплатити постачальнику його вартість відповідно до умов договору. Як доказ виконання договору надано рахунок-фактуру № 52 від 05.11.2020 року виписаний ТОВ «Альтро Груп ТК». Між сторонами підписано видаткову накладну № 52 від 05.11.2020 року про поставку стінки камери різної модифікації, на суму 297950,40 грн. За результатами виконання договору ТОВ «Альтро Груп ТК» видало позивачу податкову накладну № 52 від 05.11.2020 року, яка має необхідні реквізити та відповідає нормам Податкового кодексу України, зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідно до товарно-транспортної накладної № 52 від 05.11.2020 року, товар перевозився автомобільним перевізником ТОВ «Полімерприбор», замовником та вантажоодержувачем вказано ТОВ «Полімерприбор», вантажовідправник ТОВ «Альтро Груп ТК». Встановлено, що товар перевозився від продавця безпосередньо директором ТОВ «Полімерприбор», товар за технічними характеристиками є такими, що його можливо перевозити без замовлення вантажного транспорту. Відповідно до платіжного доручення № 328 від 26.11.2020 року, ТОВ «Полімерприбор» сплатило ТОВ «Альтро Груп ТК» 31285,00 грн. Оплата за отриманий товар ТОВ «Полімерприбор» здійснена не повністю. ТОВ «Полімерприбор» у своїх поясненнях погоджується, що оплатило за отриманий товар неповністю та вказує, що претензій або стягнення заборгованості за поставлений товар з боку ТОВ «Альтро Груп ТК» не відбувається. Відповідно до матеріалів справи, 17.09.2020 року між ТОВ «Рейд Про» (постачальник) та ТОВ «Полімерприбор» (покупець) укладено договір поставки №2020-09/01, відповідно до умов якого постачальник зобов`язаний передати у власність покупця товар, покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах, визначених договором. Як доказ виконання договору надано рахунок-фактуру № 323 від 17.09.2020 року виписаний ТОВ «Рейд Про». Між сторонами підписано видаткову накладну № 323 від 17.09.2020 року про поставку стінки камери різної модифікації, на суму 247800,00 грн. За результатами виконання договору ТОВ «Рейд Про» видало позивачу податкову накладну № 323 від 17.09.2020 року, яка має необхідні реквізити та відповідає нормам Податкового кодексу України, зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідно до товарно-транспортної накладної № 52 від 05.11.2020 року, товар перевозився автомобільним перевізником ТОВ «Полімерприбор», замовником та вантажоодержувачем вказано ТОВ «Полімерприбор», вантажовідправник ТОВ «Рейд Про». Встановлено, що товар перевозився від продавця безпосередньо директором ТОВ «Полімерприбор», товар за технічними характеристиками є такими, що його можливо перевозити без замовлення вантажного транспорту. Також встановлено, що 16.11.2020 року між ТОВ «Іртес Трейд» (продавець) та ТОВ «Полімерприбор» (покупець) укладено договір поставки товару №2020-11/01, відповідно до умов якого постачальник зобов`язаний передати у власність покупця товар, покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах, визначених договором. Надано рахунок-фактуру № 375 від 16.11.2020 року, виписаний ТОВ «Іртес Трейд». Між сторонами підписано видаткову накладну № 375 від 16.11.2020 року про поставку стінки камери різної модифікації, диску (шайби) кулачного на суму 809352,00 грн. Встановлено, що за результатами виконання договору ТОВ «Іртес Трейд» видало ТОВ «Полімерприбор» податкову накладну № 375 від 16.11.2020 року, яка має необхідні реквізити та відповідає нормам Податкового кодексу України, зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідно до товарно-транспортної накладної № 375 від 16.11.2020 року, товар перевозився автомобільним перевізником ТОВ «Полімерприбор», замовником та вантажоодержувачем вказано ТОВ «Полімерприбор», вантажовідправник ТОВ «Іртес Трейд». Товар перевозився від продавця безпосередньо директором ТОВ «Полімерприбор», товар за технічними характеристиками є такими, що його можливо перевозити без замовлення вантажного транспорту. Відповідно до платіжного доручення № 333 від 15.12.2020 року, ТОВ «Полімерприбор» сплатило ТОВ «Іртес Трейд» 350000,00 грн. Оплата за поставлений товар не повна. ТОВ «Полімерприбор» у своїх поясненнях погоджується, що оплатило за отриманий товар неповністю та вказує, що претензій або стягнення заборгованості за поставлений товар з боку ТОВ «Іртес Трейд» \~не має. На підтвердження дійсності використання товарів (стінки камери різної модифікації, диск (шайба) кулачна) отриманих від ТОВ «Альтро Групп ТК», ТОВ «Іртес Трейд», ТОВ «Рейд Про», ТОВ «Полімерприбор» долучає до матеріалів справи копію договорів № 200908-4 від 08.09.2020 року, № 201029-2 від 29.10.2020 року, укладених з ПАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» щодо постачання на умовах визначених у специфікаціях товару. Згідно специфікацій № 1 до договору № 200908-4 від 08.09.2020 року, та № 1 від № 201029-2 від 29.10.2020 року ТОВ «Полімерприбор» зобов`язувалось поставити ПАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» стінки камери, стінки кроншейну. Надано копії рахунків на оплату та видаткові накладні № 3 від 17.09.2020 року, № 4 від 29.10.2020 року, № 5 від 30.10.2020 року, № 6 від 05.11.2020 року, докази оплати від ПАТ «Запорізький електровозоремонтний завод». ТОВ «Полімерприбор» долучає до матеріалів справи оборотно-сальдові відомості по рахунках 281 щодо перебування стінок камери різної модифікації на його складському та бухгалтерському обліку. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.01.2022 року було зобов`язано ТОВ «Полімерприбор» надати копії податкових накладних, що оформлені та зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних; \~докази оплати за отриманий товар (повної оплати), або докази дій щодо стягнення коштів у якості боргу; інформацію про характеристики придбаного товару, для підтвердження його транспортування у вказаній кількості автомобілем Toyota Prado. ТОВ «Полімерприбор» на виконання ухвали суду надало податкові накладні, які виписані та зареєстровані в єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Альтро Групп ТК», ТОВ «Іртес Трейд», ТОВ «Рейд Про» після виконання договорів, надано інформацію про характеристики придбаного товару, для підтвердження його транспортування у вказаній кількості автомобілем Toyota Prado. Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. На даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку. Первинний документ згідно з визначенням ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення. Господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 9 \~Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. Колегія суддів вказує, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами ПК України. Відповідно до п. 44.1, п.п. 44.3 44.5 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності. Згідно п. 134.1 ст. 134, ст. 135 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із\~ статтею 134\~ цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу. Згідно з п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що законодавцем визначається поняття первинних документів, як доказів, які підтверджують реальність здійснення економічної господарської операції, здійснення договірних відносин за результатами яких відбулась зміна майнового стану платника податків та змінились показники податкового зобов`язання такого платника. Первинні документи повинні підтвердити укладання договору між платником податку, у даному випадку позивачем, його виконання, тобто отримання товарів для власної діяльності, здійснення оплати, що передбачає передачу коштів від замовника на рахунок виконавця. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричинити реальні зміни майнового стану платника податків. Позивачем підтверджені витрати, як засіб оплати за отримані від контрагента товари, наявні докази руху коштів, зміна майнового стану та активів позивачем доведена. Згідно п. 198.2, п. 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1 -\~ 200.4 ст. 200 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою\~ пунктом 193.1\~ статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. \~При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до\~ пункту 200-1.3\~ статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до\~ пункту 200-1.3\~ статті 200-1\~ цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду. Суд апеляційної інстанції зазначає, що контрагенти позивача на момент виконання договорів були зареєстровані як платники податку на додану вартість, мали право виписувати податкові накладні, які зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних. Аналіз вищевказаних норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та зрештою показників бюджетного відшкодування, мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що договори, які були укладені між позивачем та ТОВ «Альтро Групп ТК», ТОВ «Іртес Трейд», ТОВ «Рейд Про», щодо поставки товару - визнаний судом недійсними або розірвані з ініціативи сторін. Податковий орган не наділений правом визначати які договори є нікчемними, і відповідно до цього не має права створювати певні наслідки з своїх припущень. \~ Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем правомірно віднесено суми сплачені при отриманні товару від ТОВ «Альтро Групп ТК», ТОВ «Іртес Трейд», ТОВ «Рейд Про» до сум валових витрат та правомірно сформовано податковий кредит. Ознакою дійсності господарських операцій є зміна майнового стану платника податків, зміна його активів. Головною ознакою комерційної корисності від придбаних товарів є їх використання у своїй власній діяльності та у кінцевому результаті отримання прибутку. Позивач надає докази використання придбаного у контрагентів товару. Аналізуючи докази у справі та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що матеріалами справи доведено реальність господарських операцій позивача з контрагентом, прослідковується мета замовлення та отримання товару, його використання у власній господарській діяльності, наступний перепродаж. Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та вважає, що податковим органом не доведено правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення. Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Результат розгляду: denied