Рішення адміністративного суду від 2022-06-30 00:00:00+03

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: - визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 3 серпня 2021 року № 1819 Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) для ведення особистого селянського господарства [PERSON] » - зобов`язати відповідача прийняти рішення, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 3520886400:02:000:0199) у власність позивачу (шляхом безоплатної передачі) для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року позов задоволений частково, а саме: - визнано протиправним і скасовано рішення Кетрисанівської сільської ради від 3 серпня 2021 року № 1819 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) для ведення особистого селянського господарства [PERSON] »; - зобов`язано відповідача не пізніше 14 днів з дня набрання рішенням суду законної сили повторно розглянути поданий позивачем проект землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки за кадастровим номером 3520886400:02:000:0199 та прийняти рішення з урахуванням вимог земельного законодавства та висновків суду. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування скарги вказує, що відповідно до рішень ради від 26 лютого 2021 року № 156 та від 31 серпня 2021 року № 1866 земельна ділянка, на яку претендує позивач, включена до складу земельних ділянок, на яких створено громадські пасовища, та змінено її цільове призначення із земель для ведення особистого селянського господарства на землі загального користування під громадськими пасовищами. Апелянт вважає, що здійснив розпорядження землями комунальної власності шляхом зміни цільового призначення земельних ділянок, тому затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на яку претендує позивач, для ведення особистого селянського господарства є неможливим, оскільки земельна ділянка має інше цільове призначення. У частині відмови в задоволенні позову рішення суду не оскаржене. Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив. Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ У липні 2020 року позивач звернувся до Рощахівської сільської ради із заявою, в якій просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки орієнтовною площею до 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають в запасі Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. (а.с. 24) Рішенням Рощахівської сільської ради (в подальшому реорганізована шляхом приєднання до Кетрисанівської сільської ради) від 26 серпня 2020 року № 463 позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність в межах норм безоплатної передачі площею 2 га (КВЦПЗ 01.03. пасовище) із земель сільськогосподарського призначення, що перебувають в запасі на території Рощахівської сільської ради. (а.с. 25-26) За замовленням позивача сертифікований інженер-землевпорядник ФОП [PERSON] виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу у власність загальною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ-01.03) за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, Рощахівська сільська рада. (а.с. 17 - 62) Розроблений проект землеустрою за принципом екстериторіальності був погоджений експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, про що складено висновок від 28 січня 2021 року № 1535/82-21. (а.с. 58-59) За цим проектом землеустрою сформована земельна ділянка, яка 10 березня 2021 року зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером 3520886400:02:000:0199 з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства (а.с. 12-16) Після отримання розробленого та погодженого у встановленому чинним законодавством порядку проекту землеустрою позивач звернувся до відповідача із заявою щодо його затвердження та відведення цієї земельної ділянки йому у власність для ведення особистого селянського господарства. 19 травня 2021 року на пленарному засіданні Кетрисанівської сільської ради прийнято рішення № 1157, яким позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою. Підставою для відмови зазначено: «… з метою уникнення загрози збільшення вітрових та водних ерозійних процесів на території Кетрисанівської сільської ради та відповідно до рішення п`ятої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 26.02.2021 року за №156 "Про створення громадських пасовищ на території Кетрисанівської сільської ради" земельні ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення під пасовищами, які не надані у власність і користування та розташовані за межами населених пунктів на території Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, відведено під громадські пасовища (КВЦПЗ 18.00)». (а.с. 11) 15 червня 2021 року позивач повторно подав проект землеустрою на затвердження до Кетрисанівської сільської ради разом. (а.с. 86) За наслідками розгляду заяви 3 серпня 2021 року на пленарному засіданні Кетрисанівської сільської ради прийнято рішення № 1819, яким позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 3520886400:02:000:0199) у власність (шляхом безоплатної передачі) загальною площею 2 га, з них: 2 га - пасовища, для ведення особистого селянського господарства (КВЦПЗ 01.03), що знаходиться за адресою: Рощахівська сільська рада Бобринецького району Кіровоградської області, у зв`язку з тим, що відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, і на даний час Кетрисанівська сільська рада не набула права власності на цю земельну ділянку. (а.с. 10) Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що новосформована Кетрисанівська сільська територіальна громада стала правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої Рощахівської територіальної громади, у тому числі земельних ділянок, розташованих на її території. Новообрана Кетрисанівська сільська рада є правонаступником прав та обов`язків Рощахівської сільської ради та на час прийняття спірного рішення вже набула повноваження розпоряджатися землями комунальної власності територіальної громади, у тому числі приймати рішення про передачу таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому статтями 116, 118 ЗК України, за нормами, установленими статтею 121 ЗК України. Також судом відхилені доводи відповідача про невідповідність цільового призначення земельної ділянки 3520886400:02:000:0199, оскільки такі обставини не були покладені в основу спірного рішення, а зміна цільового призначення земельної ділянки та внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру відбулося після прийняття цього рішення. В частині обрання способу захисту прав та інтересів позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не перевірялись положення проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. (частина 9 статті 118, частина 8 статті 186 ЗК України), а тому дійшов висновку, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у даній справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути поданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу та прийняти рішення з урахуванням вимог земельного законодавства та висновків суду. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. З огляду на те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає законність і обґрунтованість такого рішення лише в частині задоволення позову. Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (далі ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти. Відповідно до п. «б» ч. 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно з пунктом «а» частини третьою статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт «в» частини третьої статті 116 ЗК України). У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара. Отже, громадянин/ка України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара із земель державної/комунальної власності. Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для, зокрема, ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. (абзац перший частини сьомої статті 118 ЗК України). Згідно з частинами восьмою-десятою статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. 27 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 28 квітня 2021 року № 1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» (далі Закон № 1423-IX), яким частину 8 статті 118 ЗК України виключено, а частину 9 статті 118 ЗК України викладено в такій редакції: «Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність». Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Крім того, Законом № 1423-IX статтю 186 ЗК України («Погодження і затвердження документації із землеустрою») викладено у новій редакції, а статтю 186-1 ЗК України («Повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок») - виключено. Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 186 ЗК України (у редакції Закону № 1423-IX) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Згідно з частиною 8 статті 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Отже, за змістом частини 9 статті 118 ЗК України та частини 8 статті 186 ЗК України відповідач міг відмовити позивачу у затвердженні розробленого проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки лише у \~випадку невідповідності такого проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Натомість, як зазначалось вище, підставою відмови в оскарженому рішенні відповідач зазначив відсутність у нього права власності на зазначену земельну ділянку, а відповідно і права розпорядження нею. З цього приводу суд першої інстанції слушно зазначив, що у процесі децентралізації влади та реформи місцевого самоврядування у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України, Рощахівська сільська рада, якою надано позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як орган місцевого самоврядування припинила свої повноваження. Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 716-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Кіровоградської області» на території Кіровоградської області затверджено 49 громад, зокрема Кетрисанівську сільську територіальну громаду, до складу території якої увійшла територія Рощахівської територіальної громади Бобринецького району Кіровоградської області. Підпунктом 11 пункту 1 постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX утворено в Кіровоградській області, зокрема Кропивницький район, до складу якого увійшла територія Кетрисанівської сільської територіальної громади, а підпунктом 11 пункту 3 цієї постанови постановлено ліквідувати у Кіровоградській області зокрема Бобринецький район. Законом України від 17 листопада 2020 року № 1009-IX внесені зміни до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема доповнено розділ V "Прикінцеві та перехідні положення" пунктами 6-1 та 6-2, відповідно до яких до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України закінчення повноважень сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів, а також реорганізація сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюються з урахуванням таких положень: 1) у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України (далі сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади (далі - розформовані територіальні громади); 4) сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту; 9) юридична особа сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі сформованої територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків усіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних розформованими територіальними громадами, з дня набуття повноважень новообраною радою. 13) після закінчення повноважень рад, що припиняються, їхніх виконавчих комітетів, сільського голови, який одноособово виконував функції виконавчого органу сільської ради, що припиняється, видані ними нормативно-правові акти, невиконані акти індивідуальної дії зберігають чинність на відповідних територіях та для відповідних осіб. 14) новообрана рада, її виконавчий комітет можуть вносити зміни, визнавати такими, що втратили чинність, або скасовувати акти відповідних органів місцевого самоврядування, правонаступниками яких вони є, та їх посадових осіб. Перша сесія новообраної Кетрисанівської сільської ради відбулася 10 листопада 2020 року, на якій прийняті рішення № 1 «Про визнання повноважень депутатів Кетрисанівської сільської ради восьмого скликання» та рішення № 4 «Про реорганізацію сільських рад Бобринецького району шляхом приєднання до Кетрисанівської сільської ради», яким Рощахівську сільську раду реорганізовано шляхом приєднання до Кетрисанівської сільської ради. Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, новосформована Кетрисанівська сільська територіальна громада стала правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої Рощахівської територіальної громади, у тому числі земельних ділянок, розташованих на її території. Новообрана Кетрисанівська сільська рада стала правонаступником прав та обов`язків Рощахівської сільської ради та на час прийняття спірного рішення вже набула повноваження розпоряджатися землями комунальної власності територіальної громади, у тому числі приймати рішення про передачу таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому статтями 116, 118 ЗК України, за нормами, установленими статтею 121 ЗК України. З огляду на вказане колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що підстави, з яких відповідач відмовив позивачу у затвердженні поданого ним проекту землеустрою, суперечать приписам чинного законодавства, а тому оскаржене рішення є протиправним і підлягає скасуванню. Водночас посилання відповідача в апеляційній скарзі на рішення ради від 26 лютого 2021 року № 156 «Про створення громадських пасовищ на території Кетрисанівської сільської \~ради», укладення радою 22 липня 2021 року договору з ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та прийняття 31 серпня 2021 року рішення № 1866, яким затверджений перелік земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється, є безпідставними і судом не аналізуються, оскільки зазначені обставини не були підставою для прийняття оскарженого рішення, а тому правового значення для вирішення спору не мають. Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Отже, на час прийняття відповідачем оскарженого рішення, земельна ділянка, на яку претендує позивач, вже була сформована з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підлягає застосуванню для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною майна. Отримавши відповідне рішення уповноваженого органу, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, а також розроблений і погоджений у передбаченому чинним законодавством порядку проект землеустрою, позивач мав усі підстави розраховувати на законний перебіг подій, затвердження цього проекту та відведення земельної ділянки йому у власність, що є правомірним очікуванням щодо оформлення відповідного права власності на землю. Натомість, намагаючись на підставі зазначених вище рішень від 26 лютого 2021 року № 156 та від 31 серпня 2021 року № 1866 змінити цільове призначення земельної ділянки, яка вже сформована на замовлення позивача, відповідач фактично втручається в правомірні очікування позивача стосовно набуття майна у власність, що в правовій державі є неприпустимим і порушує право позивача на мирне володіння майном, яке йому гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на вказане апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, що оскаржене рішення відповідача є протиправним і підлягає скасуванню. Стосовно обраного судом способу захисту колегія суддів зазначає таке. Як зазначалось вище, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у даній справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути поданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу та прийняти рішення з урахуванням вимог земельного законодавства та висновків суду. Апелянтом доводів щодо обрання судом неналежного способу захисту в апеляційній скарзі не зазначено. Позивачем апеляційна скарга на рішення суду не подавалась, тобто фактично він погодився з обраним судом способом його захисту, який в цілому відповідає приписам процесуального законодавства, у зв`язку з чим апеляційний суд, враховуючи приписи ч. 1 ст. 308 КАС України, вважає, що підстави для перегляду судового рішення в цій частині відсутні, і погоджує обраний судом спосіб захисту прав та інтересів позивача. ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Оскільки справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, то постанова суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied