Рішення адміністративного суду від 2022-11-09 00:00:00+02

[PERSON] 11.01.2022 звернувся в суд з позовом до Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області в якому просить визнати протиправним та скасувати рішенням Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 24 грудня 2021 року № 684 про звільненння його з посади старости сіл Кам`яне, Будки Кам`янські, Обсіч Сарненського району Рівненської області, поновити його на посаді старости сіл Кам`яне, Будки Кам`янські, Обсіч Сарненського району Рівненської області з 24 грудня 2021 року, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, витрати в справі покласти на відповідача. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 липня 2022 року позов задоволено повністю. Поновлено [PERSON] на посаді старости сіл Кам`яне, Будки Кам`янські, Обсіч Сарненського району Рівненської області з 24 грудня 2021 року. Зобов`язано Березівську сільської ради Рівненського району Рівненської області нарахувати та виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.12.21 року. Стягнуто на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Березівської \~сільської ради Рівненського району Рівненської області судовий збір в сумі 992,40 грн. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Березівська сільська рада Сарненського району Рівненської області подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу без надіслання відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви із доданими до неї документами. У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим. Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В судовому засіданні апеляційного розгляду справи в режимі відеоконференції представник позивача Януля В.С. проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 13 листопада 2020 року №13 [PERSON] затверджений старостою сіл Кам`яне, Будки Кам`янські, Обсіч Сарненського району Рівненської області та приступив до виконання службових обов`язків, що не заперечується сторонами. Рішенням Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 24.12.2021 № 684 [PERSON] звільнений з посади з дня прийняття рішення. Не погоджуючись зі своїм звільненням, позивач звернувся до суду з цим позовом. Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Спеціальним законом, який регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування є Закон України від 07.06.2001 №2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон №2493-III). Відповідно до статті 1 Закону №2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом. Частина 3 статті 7 Закону №2493-III передбачає, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є, зокрема додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави (стаття 8 Закону №2493-III). Засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Згідно статті 1 Закону №280/97-ВР, територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр; представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. Згідно пункту 6-1 статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: утворення старостинських округів, затвердження Положення про старосту, затвердження на посаду та звільнення з посади старости відповідно до закону. Відповідно до статті 54-1 Закону №280/97-ВР староста затверджується сільською, селищною, міською радою на строк її повноважень за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови, що вноситься за результатами громадського обговорення (громадських слухань, зборів громадян, інших форм консультацій з громадськістю), проведеного у межах відповідного старостинського округу. Староста працює на постійній основі в апараті відповідної ради та її виконавчого комітету, а в разі обрання членом цього виконавчого комітету - у виконавчому комітеті ради. Порядок організації роботи старости визначається цим Законом та іншими законами України, а також Положенням про старосту. Староста: 1) уповноважений сільською, селищною, міською радою, яка його затвердила, діяти в інтересах жителів відповідного старостинського округу у виконавчих органах сільської, селищної, міської ради; 2) бере участь у пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради та засіданнях її постійних комісій з правом дорадчого голосу. Бере участь у засіданнях виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради; 3) має право на гарантований виступ на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, засіданнях її постійних комісій та виконавчого комітету з питань, що стосуються інтересів жителів відповідного старостинського округу; 4) сприяє жителям відповідного старостинського округу у підготовці документів, що подаються до органів місцевого самоврядування та місцевих органів виконавчої влади, а також у поданні відповідних документів до зазначених органів. За рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради надає адміністративні послуги та/або виконує окремі завдання адміністратора центру надання адміністративних послуг (у разі утворення такого центру); 5) бере участь в організації виконання рішень сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, розпоряджень сільського, селищного, міського голови на території відповідного старостинського округу та у здійсненні контролю за їх виконанням; 6) бере участь у підготовці пропозицій до проекту місцевого бюджету в частині фінансування програм, що реалізуються на території відповідного старостинського округу; 7) вносить пропозиції до виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради з питань діяльності на території відповідного старостинського округу виконавчих органів сільської, селищної, міської ради, підприємств, установ, організацій комунальної власності та їх посадових осіб; 8) бере участь у підготовці проектів рішень сільської, селищної, міської ради, що стосуються майна територіальної громади, розташованого на території відповідного старостинського округу; 9) бере участь у здійсненні контролю за використанням об`єктів комунальної власності, розташованих на території відповідного старостинського округу; 10) бере участь у здійсненні контролю за станом благоустрою відповідного старостинського округу та інформує сільського, селищного, міського голову, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради про результати такого контролю; 11) отримує від виконавчих органів сільської, селищної, міської ради, підприємств, установ, організацій комунальної власності та їх посадових осіб інформацію, документи і матеріали, необхідні для здійснення наданих йому повноважень; 12) сприяє утворенню та діяльності органів самоорганізації населення, організації та проведенню загальних зборів, громадських слухань та інших форм безпосередньої участі громадян у вирішенні питань місцевого значення у відповідному старостинському окрузі; 13) здійснює інші повноваження, визначені цим Законом та іншими законами України. При здійсненні наданих повноважень староста є відповідальним і підзвітним сільській, селищній, міській раді та підконтрольним сільському, селищному, міському голові. Староста не рідше одного разу на рік, протягом першого кварталу року, наступного за звітним, а на вимогу не менш як третини депутатів - у визначений сільською, селищною, міською радою термін, звітує про свою роботу перед такою радою, жителями старостинського округу. Заслуховування звіту старости перед жителями старостинського округу відбувається на відкритій зустрічі, у спосіб, що дає можливість жителям старостинського округу поставити запитання, висловити зауваження та внести пропозиції. Інформація про відповідну зустріч, а також письмовий звіт старости оприлюднюються на офіційному веб-сайті сільської, селищної, міської ради та розміщуються у приміщенні ради не пізніше ніж за сім календарних днів до дня проведення відповідної зустрічі. Порядок звітування старости визначається Положенням про старосту. Порядок обрання старости, його повноваження, припинення цих повноважень окрім вказаного Закону визначені Положенням про старосту сіл Кам`яне, Будки Кам`янські, Обсічё затвердженого рішенням Березівської сільської ради 13.11.2020 №11, а згідно пункту 1.1.1 вказаного Положення староста обирається на строк повноважень Ради. Відповідно до пункту 1.2.6 Положення повноваження старости припиняються одночасно з повноваженнями місцевої ради за винятком випадків дострокового припинення ним повноважень згідно чинного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі. Відповідно до матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що 24 грудня 2021 року рішенням Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області «Про дострокове припинення повноважень старости Кам`янського старостинського округу та звільнення старости [PERSON] » № 684 відповідно до статті 26, 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішено: Звільнити старосту Кам`янського старостинського округу з дня прийняття рішення. Колегія суддів вважає, що відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення, оскільки воно посилається на загальні статті 26 та 54-1 Закону №280/97-ВР без обґрунтувань та підставності його прийняття, адже повноваження органу місцевого самоврядування не припинені, [PERSON] не подавав заяви про дострокове припинення його повноважень, не був запрошений на сесію ради, засідання постійних комісій, не давав пояснень голові ради, що не заперечується сторонами, а посилання апелянта на прогули не можуть враховуватись апеляційним судом, оскільки звільнення його відбулося без застосуванням пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, а такі доводи наведені тільки в апеляційній скарзі із доданими доказами, тому на підставі визначеній чинним законодавством України, яке регулює порядок проходження служби в органах місцевого самоврядування оскаржуване рішення є протиправним і підлягає скасуванню, що не було зроблено судом першої інстанції, який поновив позивача на роботі, однак не скасував оскаржуваного рішення. Також суд першої інстанції не порахував середній заробіток позивача визначений за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, а зобов`язав Березівську сільську раду Рівненського району Рівненської області нарахувати та виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.12.21, а тому колегія суддів враховує довідку про доходи №2 від 10.01.2022 [PERSON] . Згідно з підпунктом з пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100) цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, вимушеного прогулу. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Згідно довідки про доходи №2 від 10.01.2022 [PERSON] з розрахунку за жовтень 2021 року та листопад 2021 року, дохід нараховано 12600 грн. та 12600 грн., середньоденна сума 600 грн., а період вимушеного прогулу становить з 24.12.2021 по 08.11.2022, кількість днів 222, а сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу становить: 133200 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно 171.1 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України). Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є відповідно обов`язком роботодавця, а не працівника, то сума середнього грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу визначена судом без утримання такого податку та інших обов`язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець. Відповідно до статті 174 КАС України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленомустаттею 251 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Разом з тим матеріали справи не містять відомостей про направлення ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 21.02.2022, яким прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, витребувано у відповідача інформацію та документи на підставі яких було прийнято спірне рішення №684 від 24.12.2021, встановлено відповідачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву в порядку статті 162 КАС України, а отже колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права, оскільки відсутні докази повідомлення відповідача. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим відповідно до вимог статті 317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення, а апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Результат розгляду: partial