Рішення адміністративного суду від 2022-05-26 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України щодо відмови [PERSON] у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку його пенсії з 01.04.2019 на підставі його заяви від 09.08.2021 та зобов`язати відповідача підготувати та надати до ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії [PERSON] з 01.04.2019 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (за роботу з таємними документами в розмірі 15% посадового окладу та премії в розмірі 35% посадового окладу); - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови [PERSON] у підготовці та наданні до ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку його пенсії з 01.02.2020 на підставі його заяви від 09.08.2021 та зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії [PERSON] з 01.02.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45, з зазначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2020 року та множенням даного показника на відповідні тарифні коефіцієнти та із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (за роботу з таємними документами в розмірі 15% посадового окладу та премії в розмірі 35% посадового окладу); - визнати протиправною бездіяльність відповідача \~щодо відмови [PERSON] у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку його пенсії з 01.01.2021 року на підставі його заяви від 09.08.2021 року та зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної політики підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії [PERSON] з 01.01.2021 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45, з зазначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2021 року та множенням даного показника на відповідні тарифні коефіцієнти та із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (за роботу з таємними документами в розмірі 15% посадового окладу та премії в розмірі 35% посадового окладу); Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку його пенсії з 01.04.2019 на підставі його заяви від 09.08.2021. Зобов`язано Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії [PERSON] з 01.04.2019 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (за роботу з таємними документами в розмірі 15% посадового окладу та премії в розмірі 35% посадового окладу). У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Також суд стягнув з відповідача судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову у розмірі 908,00 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1700,00 грн. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині незадоволених позовних вимог скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов неправильного висновку, що згідно постанови Кабінету Міністрів України № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частини) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Позивач зазначає, що застосовані судом першої інстанції правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду, виникли та мали місце станом на 2018 рік, крім того, предмет спору \~стосувався інших правовідносин. По суті спірних правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем у цій справі, позивач наполягає, що з 01.02.2020 та 01.01.2021 у нього виникло право на отримання пенсії, яка повинна обчислюватися, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідні тарифні коефіцієнти. \~Також позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відшкодування судових витрат, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а позовні вимоги повинні бути задоволені в повному обсязі та відповідно відшкодовані усі судові витрати. Відповідач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити \~апеляційну скаргу без задоволення, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність \~підстав для складення та направлення відповідачем до органу Пенсійного фонду нової довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою, з якої позивач був звільнений, станом на 29.01.2020 та 01.01.2021. Відповідач зазначає, що ані в 2020 році, ані в 2021 році жодних підвищень грошового забезпечення \~відповідних категорій військовослужбовців не відбувалось. Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020у справі № 826/6453/18 не створює підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача. Також згідно з постановою \~Кабінету Міністрів України № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, про що правильно вказав суд першої інстанції і це підтверджується правовими висновками Верховного Суду. Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України \~суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині відмовлених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій же частині відмовлених \~позовних вимог. Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке. Спірним є питання видачі позивачеві оновлених довідок про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.02.2020 та 01.01.2021, відповідно, із зазначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти. Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII. 09.08.2021 позивач звернувся до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, в якій, посилаючись на те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», просив здійснити перерахунок розміру його грошового забезпечення для перерахунку пенсії з \~01.02.2020 та з 01.01.2021 із зазначенням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, виходячи з показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року та 1 січня 2021 року, відповідно, та множення даного показника на відповідні тарифні коефіцієнти із обов`язковим відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (за роботу з таємними документами в розмірі 15% посадового окладу та премії в розмірі 35% посадового окладу) та направити відповідні довідки до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с. 25-27). Листом від 25.08.2021 № 7/15517/11 відповідач повідомив позивача стосовно порядку визначення розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 №1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23.11.2006 №1644 та від 30.08.2017 №704» примітки до додатків 1,12, 13 та 14 були вкладені у новій редакції, у якій зазначено, що розміри посадових окладів та окладу за військове звання визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови №704 (застосовується з 01.10.2020). З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. Суд першої інстанції, враховуючи суть та зміст звернення позивача до відповідача, обґрунтовано виходив з того, що після набрання чинності Законом № 1774-VІІІ положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають. Розмір грошового забезпечення військовослужбовців, зокрема, визначався постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», згідно з п.4 якої у первісній редакції було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Постанова Кабінету Міністрів України №704 набрала чинності з 01.03.2018. На момент набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №704 п.4 цього нормативно-правового акту був викладений у редакції згідно з п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.". Пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України №103 втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18. Тобто, з 29.01.2020, враховуючи дату ухвалення цього судового рішення, була відновлена дія п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704 у первісній редакції, котра запроваджувала у якості однієї із величин алгоритму розрахунку показника окладу за посадою - мінімальний розмір заробітної плати. У той же час, 01.01.2017 набрав чинності Закон України від 06.12.2016 №1774-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». За змістом пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-УІІІ мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року. Таким чином, за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають. Під час розв`язання колізії між нормами п.3 розділу II Закону України від 06.12.2016р. №1774-VIII та п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704 у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №103 (після скасування таких змін у судовому порядку) перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили. Оскільки норма п.3 розділу II Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за приписи п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704, то відсутні правові підстави для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року. Подібні правові висновки щодо розв`язання колізії норм права (п.3 розділу II Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII та п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704), зроблені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.12.2019 (справа №240/4946/18). Таким чином, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 704, в редакції і після скасування п.6 постанови Кабінету Міністрів України №103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування з 29.01.2020 при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням такої розрахункової величини як мінімальна заробітна плата, оскільки зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови № 704 не узгоджуються з пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1774-VIII. Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки заявленим вимогам на предмет наявності чи відсутності у позивача права на перерахунок складових грошового забезпечення шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2020 року та 1 січня 2021 року. Фактично суть спору у цій справі полягає у тому, який саме прожитковий мінімум (станом на 01.01.2018 або станом на 01.01.2020 та 01.01.2021) підлягає застосуванню для розрахунку розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням. Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 у редакції, що була чинною до 24 лютого 2018 року, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. У свою чергу додатки 1, 12, 13, 14 до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 також містять примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року). З 24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Отже, з 24 лютого 2018 року змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме - замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року». Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та нечинним п. 6 Постанови № 103, яким п. 4 Постанови № 704 викладений у новій редакції. Таким чином, у зв`язку з ухваленням судового рішення від 29 січня 2020 року відновлено дію п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 у редакції, яка передбачає використання розрахункової величини, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року). Отже, з огляду на відсутність правових підстав для застосування такої розрахункової величини як мінімальна заробітна плата та приймаючи до уваги відновлення дії положень постанови Кабінету Міністрів України №704, які діяли до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №103, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність правових підстав для перерахунку позивачеві складових грошового забезпечення шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2020 року та на 1 січня 2021 року, відповідно. Разом з тим, стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача зазначити в оновлених довідках відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (за роботу з таємними документами в розмірі 15% посадового окладу та премії в розмірі 35% посадового окладу) \~суд апеляційної інстанції \~зазначає таке. Встановлені у цій справі фактичні обставини свідчать, що оскаржувана позивачем у цій справі відмова відповідача у підготовці та видачі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій з 01.02.2020 та з 01.01.2021 із визначенням певних розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, не містить будь-яких посилань на розміри додаткових видів грошового забезпечення позивача. Суть такої відмови полягає у відсутності підстав для застосування у спірних правовідносинах розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, \~встановленого законом на 1 січня 2020 року та на 1 січня 2021 року. Відтак, у цій частині вимог права позивача відповідачем не порушувалися, спір щодо відсоткового розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення позивача \~на час звернення до суду у цій справі та на час її розгляду не виник. Отже, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних. Вказані обставини є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та прийняття нової постанови в цій частині про часткове задоволення позову. Щодо вимоги позивача стягнути з відповідача судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2724 грн. за подання позовної заяви до суду першої інстанції та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., а також судові витрати на сплату судового збору у розмірі 27247 грн. за подання апеляційної скарги суд апеляційної інстанції \~зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовані питання, пов`язані з витратами сторін на професійну правничу допомогу. Суд першої інстанції, застосовуючи наведені правові норми, виходив з того, що \~розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката підтверджено укладеним позивачем з Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія ЛЕГАЛІТАС» договором від 08.06.2021 №08/06/21-ПО-1 про надання правничої допомоги, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 22 від 08.06.2021. За наявних у справі доказів суд встановив, що сума витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням співмірності та фактично наданих послуг складає 5000,00 грн. Враховуючи той факт, що судом частково задоволено позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що підлягають стягненню з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1700,00 грн. З цих же підстав суд першої інстанції стягнув з відповідача \~\~сплачений в сумі 2724,00 грн. судовий збір за подачу позову у розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 908,00 грн. Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. За правилами \~ч.9 ст.139 КАС України \~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, в тому числі,: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Приймаючи до уваги визначений позивачем предмет спору, обсяг задоволених позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що підлягають компенсації всі судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору. Судом встановлено, що позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 2724,00 грн. (а.с.10), а згідно квитанції \~від 31.01.2022 № 46 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2724,00 грн. за подання апеляційної скарги. Стосовно відшкодування понесених позивачем витрат на \~правничу допомогу адвоката суд апеляційної інстанції, виходячи з суті та обсягу наданої позивачеві правової допомоги в межах укладеного договору від 08.06.2021 №08/06/21-ПО-1, розміру гонорару, погоджується з судом першої інстанції, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн. відповідають критеріям співмірності. Враховуючи також те, що відповідач в установленому порядку (ч.7 ст.134 КАС України) не заявляв про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, ці витрати позивача підлягають задоволенню судом у загальному розмірі 5000,00 грн. Отже розмір документально підтверджених витрат позивача - судового збору, що належить до відшкодування, становить 5448,00 грн., витрат на оплату правничої допомоги 5000,00 грн., які відповідно до наведеної вище норми ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Результат розгляду: partial