Рішення адміністративного суду від 2023-08-01 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління до Головного\~управління Національної\~поліції в\~Київській області,\~третя особа\~старший сержант\~поліції СРПП\~відділення №\~2\~Бориспільського РУП\~ГУ НП\~в Київській\~області Тарасенко\~Андрій Вікторович, про визнання постанови протиправною та її скасування, відповідно до вимог якої просить: - визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 432615 від 28.06.2023 року відносно [PERSON] щодо вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити; - судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 28.06.2023 року постановою старшого сержанта поліції СРПП відділення №2 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області Тарасенко А. В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що водій керував автомобілем Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , без посвідчення водія та без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.1.а; 2.1.в ПДР України. Позивач зазначає, що зазначене в оскаржуваній постанові правопорушення він не вчиняв. Працівники поліції взагалі не зупиняли транспортний засіб, вони прибули на виклик невідомих осіб, оскільки транспортний засіб був за межами проїжджої частини. Під час прибуття працівники поліції запитали, чий саме автомобіль та стали вимагати від позивача посвідчення водія, оскільки вирішили, що, з огляду на те, що позивач є володільцем транспортного засобу та від нього був запах алкоголю, саме він був водієм транспортного засобу. Проте, позивач транспортним засобом не керував, про що неодноразово заявляв працівникам поліції, а лише перебував у ньому. Водієм автомобіля була інша особа. При цьому, на надані пояснення працівники поліції не реагували та, з огляду на наявність у позивача ознак алкогольного сп`яніння, склали щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також протокол про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Відтак, позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, протиправною, винесеною з порушенням вимог чинного законодавства у відповідності з яким підлягає скасуванню, оскільки поліцейський не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена для притягнення його до відповідальності. Також позивач наголошує, що саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Позивач звернувся із заявою про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач та третя особа вимог ухвали суду не виконали; про розгляд справи повідомлені у встановленому порядку; відзивів, заяв чи клопотань від них до суду не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 28.06.2023 року третьою особою відносно позивача винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до постанови 28.06.2023 року о 00 год. 01 хв. [PERSON] керував автомобілем Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , без посвідчення водія та без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тобто не мав його при собі, чим порушив п. п. 2.1(а); 2.1(в) ПДР України. Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно п. 8 ч. 1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. У відповідності до п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: - п.п. (а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; - п.п. (в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком Діти. Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, частина друга статті 44-3, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Позивач у позовній заяві заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення та фактично стверджує, що він не керував транспортним засобом, а під час розгляду справи працівник органу поліції допустив порушення, які мають наслідком скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі. Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580) поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону №580 поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. ст. 75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач та третя особа не надали суду жодних доказів, які б спростовували вищезазначені доводи позивача, зокрема, щодо некерування ним транспортним засобом, порушення його прав під час розгляду справи та відсутність в його діях порушень Правил дорожнього руху, що свідчить про те, що відповідач та третя особа не виконали свого обов`язку та не довели правомірності прийнятого рішення відносно [PERSON] . Крім цього, як вбачається з оскажуваної постанови серії БАБ № 432615 від 28.06.2023 року, остання в розділі "суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи" не містить жодних відомостей, які б стосувалися порушення позивачем саме підпункту (в) п. 2.1 ПДР України, а тому інкримінування його порушення позивачу є безпідставним. Наведене є підставою для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до частини першої ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, необхідно стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору.

Результат розгляду: granted