Рішення адміністративного суду від 2022-05-05 00:00:00+03

22 липня 2021 року [PERSON] звернулася до адміністративного суду з позовом до Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, в якому просила: - ініціювати проведення аудиту діяльності Степівської сільської ради з земельних питань та звернень громадян на підставі виявлених порушень норм чинного законодавства; - визнати рішення Михайлівської сільської ради від 05.06.2019 року №6 XXXVII позачергової сесії 8 скликання незаконним та таким, що допускає дискримінацію за ознаками місця проживання/реєстрації та наявності певного соціального статусу; - визнати протиправною та скасувати відмову Степівської сільської ради від 20.04.2021 року у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтованою) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Степівської ОТГ у вигляді листа; - зобов`язати Степівську сільську раду надати [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтованою) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Степівської ОТГ в межах земельної ділянки за кадастровим номером 4824282300:01:000:0226. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 3 листопада 2021 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправною та скасована відмова Степівської сільської ради у наданні позивачці дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтованою) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Степівської ОТГ, викладену у листі від 20.04.2021 №199. Зобов`язано Степівську сільську раду повторно розглянути клопотання позиваки від 30.03.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтованою) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Степівської ОТГ, та прийняти мотивоване рішення з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з ухваленим рішенням [PERSON] подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на не повне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити її позовні вимоги, окрім ініціювання проведення аудиту діяльності Степівської сільської ради. На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позовної заяви про те, що рішення Михайлівської сільської ради від 05.06.2019 року №6 XXXVII позачергової сесії 8 скликання є незаконним та таким, що допускає дискримінацію за ознаками місця проживання/реєстрації та наявності певного соціального статусу. Крім того, посилаючись на те, що на спірну земельну ділянку 2 листопада 2021 року надано дозвіл на розробку землевпорядної документації третій особі, апелянт просить розглянути додаткову позовну вимогу про скасування такого дозволу, наданого рішенням Степівської сільради №127 від 03.09.2021 року на земельну ділянку за кадастровим номером 4824282300:01:000:0226. Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження. Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, [PERSON] 30 березня 2021 року звернулась до Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтованою) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Степівської ОТГ в межах земельної ділянки за кадастровим номером 4824282300:01:000:0226 (а.с. 39-41). Листом-відповіддю від 20.04.2021 року №199 сільська рада повідомлено про відмову у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення безоплатно у власність земельної ділянки, згідно рішення Михайлівської сільської ради від 05.06.2019 р. №6 XXXVII позачергової сесії 8 скликання (а.с. 52). Як встановлено судом, 5 червня 2019 року депутатами XXXVII позачергової сесії 8 скликання було прийнято рішення №6, яким створено резерв землі для виділення учасникам АТО та їм надано першочергове право на отримання земельної ділянки. Вважаючи відмову у наданні дозволу та рішення від 05.06.2019 року №6 протиправними, [PERSON] звернулась до суду з даним адміністративним позовом про їх скасування. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині скасування відмови сільської ради у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність суд першої інстанції виходив з того, що зазначена відмова є протиправною, оскільки не містить визначених частиною 7 статті 118 ЗК України підстав. Вважаючи, що надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відноситься до дискреційні повноваження відповідача, суд відмовив у задоволенні позову в частині зобов`язання сільської ради надати позивачці такій дозвіл. Водночас, з метою ефективного відновлення порушених прав суд вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав Степівську сільську раду повторно розглянути заяву позивачки про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині скасування рішення Михайлівської сільської ради від 05.06.2019 року №6 XXXVII позачергової сесії 8 скликання суд вважав, що воно прийнято у відповідності до повноважень, наданих сільській раді як Законом України "Про місцеве самоврядування", так і Земельним кодексом України. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині ініціювання проведення аудиту діяльності Степівської сільської ради з земельних питань та звернень громадян на підставі виявлених порушень норм чинного законодавства, суд виходив з відсутності у нього таких прав (повноважень). Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне. Так, частиною другою статті 19 Конституцією України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. При розгляді спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди повинні перевіряти їх на відповідність того, чи прийняті (вчинені) вони з дотриманням усіх вимог, визначених частиною другою статті 2 КАС України, а саме 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача. Згідно частини першої статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до пункту "б" частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно з пунктом "в" частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до пункту "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства. Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Частиною сьомою цієї статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У цій частині статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу. Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акта. Частиною першою статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом (частини друга статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Системний аналіз вищенаведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки надається відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування. При цьому, чинним законодавством передбачено, що рішення про надання дозволу або відмову у наданні такого дозволу орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради. Як вбачається з матеріалів справи, сільською радою заява [PERSON] від 30.03.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність належним чином не була розглянута. Адже сільська рада лише надіслала заявниці лист від 30.04.2021 №199. Доказів того, що Степівська сільська рада прийняла передбачене законом рішення за наслідками розгляду заяви [PERSON] суду не надано. Наведене свідчить, що відповідачем питання щодо надання/ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою вирішене не у встановленому законом спосіб. При цьому наявність рішення Михайлівської сільської ради від 05.06.2019 року №6 XXXVII позачергової сесії 8 скликання або надання дозволу на розробку проекту землеустрою іншим особам не звільняє сільську раду від обов`язку розглянути заяву [PERSON] від 30.03.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти відповідне рішення у встановлений строк. Відповідно відсутність рішення ради про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є підставою для зобов`язання сільської ради прийняти відповідне рішення, тобто рішення про надання або рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. В даному випадку суд не може перебирати на себе повноваження відповідача та приймати замість нього рішення. Суд лише надає правову оцінку діям/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, за результатом чого може скасувати відповідне рішення або спонукати його прийняти. З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині зобов`язання Степівської сільської ради повторно розглянути клопотання позивача від 30.03.2021 року, за результатом якого прийняти мотивоване рішення з урахуванням висновків суду. При цьому, оскільки заява позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність належним чином розглянута не була, у суду відсутні підстави для скасування рішення Михайлівської сільської ради від 05.06.2019 року №6, оскільки в даному випадку позивачкою не доведено, що зазначене рішення впливає на її права. Колегія суддів звертає увагу, що судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому. До того ж, в апеляційній скарзі позивачка стверджує про відсутність зарезервованих земельних ділянок на території Степівської ОТГ. Щодо клопотання апелянта про необхідність розглянути додаткову позовну вимогу про скасування дозволу, наданого рішенням Степівської сільради №127 від 03.09.2021 року, то колегія суддів його відхиляє, оскільки згідно частини п`ятої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. Ураховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , проте з мотивів, наведених у цій постанові. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відтак, апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial