Рішення адміністративного суду від 2022-02-16 00:00:00+02

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою про скасування постанови серії ЕАО №5122360 від 07.12.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.8 ст.121 КУпАП у виді штрафу у розмірі 8500 гривень. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.8 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а постанова серії ЕАО №5122360 від 07.12.2021 підлягає скасуванню. Зазначив, що вважає дану постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною восьмою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), незаконною з підстав та всупереч статтям 9, 222, 258, 268, 276, 280 та 283 КУпАП, які визначають основну систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення. Відповідач безпідставно (що узгоджується із вимогами статті 35 Закону України «Про Національну поліцію») перевірив документи, адже він не допустив порушення Правил дорожнього руху. В порушення частини другої статті 283 КУпАП постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис. Позивач зазначив, що постанова не містить відомостей щодо джерел виявлення правопорушення, зокрема, що [PERSON] допустив керування транспортним засобом, тощо. Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову з підстав. Постанова була винесена з дотриманням вимог КУпАП та Закону України «Про національну поліцію». Близько 12 год. 45 хв. 19 лютого 2020 року було виявлено, що водій [PERSON] допустив керування автомобілем Hyundai Santa Fe, номерний знак [NUMBER] на автомобільній дорозі Західний обхід 11км у м. Львові, яким не мав права керувати, чим не виконав вимоги частини другої статті 16 (Основні права та обов`язки водія транспортного засобу), відповідно до якої водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту (стаття 469 Митного кодексу України). Просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою від 16.12.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі про скасування постанови серії ЕАО №5122360 від 07.12.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.8 ст.121 КУпАП у виді штрафу у розмірі 8500 гривень без виклику сторін. Згідно ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить висновку, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 19 Конституції України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд встановив, що 07.12.2021 поліцейський Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАО №5122360 від 07.12.2021 про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] у виді штрафу у розмірі 8500 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП, а саме за те, що [PERSON] 07.12.2021 керував транспортним засобом щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодесом: порушено строки його тимчасового ввезення на територію України строком 10 діб, згідно ІПНП даний транспорт ввезено більше 30 денного строку, порушив вимоги ст. 380 Митного Кодексу. Суд встановив, що підставою для винесення інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП постанови від 07.12.2021 серії ЕАО №5122360 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.121 КУпАП слугувало встановлене в діях [PERSON] порушення ст.380 Митного кодексу України та ст. 31 Закону України "Про дорожній рух", а саме: транспортний засіб перебуває на території України з порушенням строків перебування в режимі тимчасового ввезення, згідно бази ІПНП даний транспорт ввезено більше 30 денного строку. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух". Відповідно до ст.1 Закону України "Про дорожній рух" цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання. Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух"зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до п.30.1 Правил дорожнього руху власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів. Згідно ч.8 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Частиною першою статті 380 Митного кодексу України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Суд зазначає, що аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, та цілей Закону України "Про дорожній рух", свідчить, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245). Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху(частина восьма статті 121). Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, і накладати адміністративні стягнення на місці зупинки транспортного засобу, що спростовують доводи позивача про порушення його прав у цій частині. За положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також засувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені відомості підтверджують встановлені поліцейським під час розгляду адміністративної справи обставини керування позивачем транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту. Пунктом 10 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію`передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту, а також у разі, якщо водій порушив правила дорожнього рухуУкраїни. Суд відхиляє доводи позивача щодо протиправності нескладення відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки згідно ч.2 ст.258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Відповіднодо ч.5 ст.258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оспорювання особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення. Твердження позивача про порушення процедури розгляду справи не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки в оскаржуваній постанові є особистий підпис позивача про роз`яснення йому прав за ст.268 КУпАП, та строк оскарження за ст.289 КУпАП. Разом з тим, при зверненні до суду з позовом позивач не надав суду копію свідоцтва на транспортний засіб та не спростував обставин, зазначених в постанові щодо перевищення строків тимчасового ввезення транспортного засобу на територію України. Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, та в межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог. Згідно ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. На підставі встановлених судом обставин справи, наведених положень законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, досліджених під час розгляду справи доказів, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви [PERSON] без задоволення, та залишення оскаржуваної постанови без змін. Судові витрати компенсуються за рахунок позивача відповідно до ст. 139 КАС України.

Результат розгляду: denied