Рішення адміністративного суду від 2024-03-25 00:00:00+02

У листопаді 2022 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив: - скасувати постанову головного інспектора з паркування відділу контролю за утриманням майданчиків для паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Віталія Курочки про накладення адміністративного стягнення серії 1КІ №0000389703, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що суд першої інстанції з невідомих причин не проаналізував жодного з аргументів, які позивач наводив як підстави свого позову, і не навів мотивів їх відхилення. Апелянт вказує, що суд не надав оцінки правомірності нормативно-правового акта, за порушення якого відповідач притягнув мене до відповідальності, не врахував наявність двох взаємовиключних положень у статті 152-1 КУпАП, не зробив висновків щодо конституційності застосовних норм КУпАП. Зокрема, апелянт наполягає, що станом на день винесення спірної постанови (17.11.2022) вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування у місті Києві була встановлена розпорядження Київської міської військової адміністрації від 07.11.2022 № 735 «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс», однак, Київська міська військова адміністрація порушила процедуру ухвалення розпорядження № 735, оскільки цей нормативно-правовий акт не пройшов реєстрацію у територіальному органі Міністерства юстиції України. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. Після надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. 21 грудня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 320/2093/23. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 січня 2024 року зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - до набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції у справі № 320/2093/23. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2024 року поновлено провадження у справі № 760/17832/22. Також 27 лютого 2024 року надійшла заява [PERSON] про заміну сторони її правонаступником. Позивач просить замінити відповідача у справі, Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ідентифікаційний код 37405284), на його правонаступника у спірних правовідносинах - Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ідентифікаційний код 34926981). Розглянувши вищевказане клопотання, апеляційний суд зазначає, що згідно із ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. Разом з тим, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач у цій справі Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (код ЄДРПОУ 37405284) не перебуває в процесі припинення і не є ліквідованим, відтак, підстави для заміни його правонаступником відсутні, що свідчить про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання позивача. Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.11.2022 головним інспектором Департаменту Курочкою В.В. винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серія 1КІ № 0000389703 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 700,00 грн (а.с. 13). Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 17.11.2022 о 13 год. 18 хв., по вул. Стрілецька (вздовж проїзної частини з непарного боку) в місті Києві [PERSON] залишив транспортний засіб FORD ESCAPE д.н.з. [NUMBER] на майданчику для платного користування без оплати паркування, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. Оскаржувана постанова містить посилання на технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення, а саме: термінал ParkUP. На а.с. 51-57 містяться копії матеріалів фотофіксації правопорушення. Вважаючи постанову про адміністративне правопорушення протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду. Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що як вбачається з матеріалів справи фотознімки транспортного засобу FORD ESCAPE д.н.з. [NUMBER] , що зроблені інспектором з паркування та надані суду, відповідають вимогам примітки до ст. 14-2 КУпАП, оскільки мають географічні координати, які підтверджують знаходження транспортного засобу саме на паркувальному майданчику за адресою: вул. Стрілецька (вздовж проїзної частини з непарного боку) в місті Києві. На них відображено дату 17.11.2022 року і час вчинення порушень: з 13:18 по 13:39 (а.с. 51-56). Зокрема, перший знімок фотофіксації зроблений о 13:18:20, а останній о 13:39:25 що підтверджує факт неоплати вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування. Матеріали фотофіксації містять географічні координати місця, де був розташований транспортний засіб позивача у момент вчинення адміністративного правопорушення, які є загальнодоступною інформацією, тому не потребують доказування на загальних підставах. Аргументи позивача зазначених обставин, встановлених судом, не спростовують, відтак, суд першої інстанції не вбачав достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Положеннями ч.ч. 1-4 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. В силу вимог ч. 1 ст. 152-1 КУпАП порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення. Відповідно до абз. 4, 5 примітки до ст. 152-1 КУпАП під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика). Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2, 8 цієї статті, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 142 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абз. 3 ч. 1 ст. 2793 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису). Правила паркування транспортних засобів затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 (далі - Правила паркування). Згідно пунктів 4, 8, 13 вказаних правил відведені майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці або дороги та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Розміщення майданчиків для паркування за окремими адресами здійснюється у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Відведені майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та суцільною синьою (блакитною) смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної. У відповідності до визначень ПДР, знак 5.43 «Зона стоянки» позначає початок зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або вздовж проїзної частини за умов, що зазначаються на знаку або додаткових табличках під ним; знак 5.43 з однією з табличок 7.6.1-7.6.7 позначає спосіб поставлення автомобіля; на знаку 5.43 може бути нанесено зображення табличок до дорожніх знаків; знак 7.14 «Платні послуги» застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2 або 5.43 для позначення місць, майданчиків або зони стоянки транспортних засобів, на яких беруть плату за паркування, а також із знаками 6.6, 6.11 і 6.21, де послуги надаються тільки на платній основі. Згідно пунктів 14, 21, 30 Правил паркування відведені майданчики для платного паркування повинні обов`язково бути обладнані паркувальними автоматами, платіжними пристроями та/або інформаційними знаками про способи та порядок оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування. На майданчиках для платного паркування у доступному для ознайомлення користувачів місці розміщується інформація про: оператора (найменування, адреса, контактні телефони); вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування, спосіб оплати. Під час паркування на майданчику для платного паркування користувач сплачує вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування згідно з тарифом, установленим виконавчими органами сільських, селищних, міських рад у порядку і межах, визначених законодавством, з урахуванням переліку основних послуг з утримання майданчиків для платного паркування. Пунктом 26 Правил паркування передбачено, що користувач зобов`язаний: - поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху; - сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування; - розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки; - після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено. Як було встановлено судом першої інстанції, 17.11.2022 головним інспектором Департаменту Курочкою В.В. винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серія 1КІ № 0000389703 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 700,00 грн (а.с. 13). Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 17.11.2022 о 13 год. 18 хв., по вул. Стрілецька (вздовж проїзної частини з непарного боку) в місті Києві [PERSON] залишив транспортний засіб FORD ESCAPE д.н.з. [NUMBER] на майданчику для платного користування без оплати паркування, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. Так, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 07.11.2022 № 735 «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» встановлено тарифи на послуги з користування відведеними майданчиками для паркування, які становлять: І зона - 35 грн/год, ІІ зона - 25 грн/год, ІІІ зона - 5 грн/год. Отже, предметом оскарження у цій справі є постанова інспектора з паркування про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 152-1(1) КУпАП, а саме - за несплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування, при цьому, вартість цих послуг у місті Києві на момент винесення спірної постанови була встановлена розпорядженням Київської міської військової адміністрації від 07.11.2022 № 735. Однією з підстав позову було те, що розпорядження № 735 було ухвалене з порушенням встановленої процедури, а саме - не пройшло обов`язкової реєстрації у територіальному органі Міністерства юстиції України. Відповідно, позивач стверджував, що порушення вимог розпорядження № 735, яке є протиправним, не може бути підставою для притягнення до юридичної відповідальності. Разом з тим, вищевказаним доводам суд першої інстанції жодної правової оцінки не надав, що зумовило неповне з`ясування обставин справи. В апеляційній скарзі позивач також наполягав на тому, що станом на день винесення спірної постанови (17.11.2022) вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування у місті Києві була встановлена розпорядження Київської міської військової адміністрації від 07.11.2022 № 735 «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс», однак, Київська міська військова адміністрація порушила процедуру ухвалення розпорядження № 735, оскільки цей нормативно-правовий акт не пройшов реєстрацію у територіальному органі Міністерства юстиції України. Апеляційним судом було встановлено, що позивач оскаржив розпорядження № 735 до адміністративного суду, рішенням від 21.08.2023 у справі № 320/2093/23 Київський окружний адміністративний суд задовольнив позов, визнавши розпорядження № 735 протиправним і нечинним, при цьому, ухвалою від 30.10.2023 Шостий апеляційний адміністративний суд відкрив апеляційне провадження за апеляційними скаргами учасників справи на рішення від 21.08.2023. Враховуючи, що у справі № 320/2093/23 предметом оскарження є розпорядження, яким встановлено вартість послуг з паркування, на протиправність якого позивач посилається в межах цієї справи, колегія суддів вважала необхідним зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 320/2093/23. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року апеляційні скарги Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" та Київської міської державної адміністрації - залишено без задоволення. Апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 р. змінено у частині розподілу судових витрат, доповнивши п. 3 резолютивної частини рішення: Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської державної адміністрації (ЄДРПОУ 00022527) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій та підготовкою до розгляду справи, у розмірі 375,98 грн (триста сімдесят п`ять гривень 98 коп). У іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 р. - залишено без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з мотивувальною частиною постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року, судом встановлено наступне: «Тож, за даних обставин, відповідач лише набув нового особливого статуту, проте не звільнений від обов`язку щодо належної реєстрації в Міністерстві юстиції нормативно-правового акту, зокрема Розпорядження № 735 від 07.11.2022, відтак, видання Київською міською державною адміністрацією нормативно-правового акту у статусі військової адміністрації підлягало державній реєстрації. До того ж, під час розгляду даного спору, судом першої інстанції було додатково досліджено, що переліком нормативно-правових актів, які були зареєстровані Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) у 2022 році, серед іншого, є нормативно-правові акти, видавниками яких є обласні державні адміністрації, що набули статус військових адміністрацій. Водночас, оскаржуване розпорядження відповідачем не було зареєстровано, що підтверджується листом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.11.2022 № П-6-10-51/553, надане позивачем до справи та дослідженого судом, яке повідомило, що будь-які документи щодо державної реєстрації Розпорядження № 735 до нього не надходили. Вказані обставини не є спірними. Таким чином, суд першої інстанції мав підстави для висновку про те, що відповідачем було порушено положення Указу Президента України №493/92 та Положення № 731, адже не подано на державну реєстрацію Розпорядження №735 від 07.11.2022 до Мін`юсту, не включена до Єдиного державного реєстру з присвоєнням реєстраційного коду та не опублікована в бюлетені «Офіційний вісник України», що є самостійною підставою та наслідком для визнання його протиправним та нечинним, адже вказане порушення не є формальним та суттєво впливає на дотримання осоновоположних принципів законності, верховенства права та належного урядування.» За встановлених вище обставин визнання нечинним розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 07.11.2022 № 735 «Про встановлення тарифів на послуги з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів, які надаються Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» з огляду на відсутність державної реєстрації останнього, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про неможливість притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності і застосування стягнення на підставі статті 152-1 КУпАП, оскільки останнє є можливим винятково за умови, що виконавчий орган відповідної місцевої ради належним чином затвердив відповідні тарифи, і відповідне рішення є чинним на момент застосування стягнення, в той час як розпорядження, яким було встановлено тарифи на послуги з користування відведеними майданчиками для паркування станом на дату притягнення позивача до відповідальності не було належним чином зареєстровано та не мало юридичної сили. Вищевикладені обставини не були встановлені судом першої інстанції, що призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відтак, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови головного інспектора з паркування відділу контролю за утриманням майданчиків для паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Курочки В.В. серії 1КІ №0000389703 про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] , справу про адміністративне правопорушення слід закрити. Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права. Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог. Так, відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною третьою статті 132 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Частиною сьомою статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір згідно з квитанцією від 09.02.2023 року у розмірі 396,96 грн та за подання апеляційної скарги згідно з квитанцією від 20.10.2023 року у розмірі 476,36 грн та від 24.10.2023 у розмірі 119,08 грн. А тому, з огляду на задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у загальному розмірі 992,40 грн.

Результат розгляду: granted