Рішення адміністративного суду від 2022-09-27 00:00:00+03

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати постанову серії №246 від 27.06.2022 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, якою на нього накладено стягнення у виді штрафу. Відповідно до рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 26.08.2022 у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із даним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Заперечує факт здійснення виклику його до відповідача та звертає увагу на відсутність у оскаржуваній постанові зазначення яке саме порушення законодавства про мобілізацію він вчинив. Просить суд, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити. Представник позивача надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, а представник відповідача - не з`явився. Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що згідно оскаржуваної постанови на позивача накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, а саме за те, що він, будучи викликаний по телефону ще 14.06.2022, станом на 20.06.2022 не з`явився до [INFO] відповідно до Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та «Про загальну мобілізацію» для уточнення військово-облікових даних. Доказом такого виклику надано суду копією рапорту старшого офіцера управління першого з відділу [INFO] [PERSON] , адресованого начальнику [INFO] [PERSON] .. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені у статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 (далі - Закон №3543-XII). Відповідач у оскаржуваній постанові не зазначає який саме обов`язок не виконав позивач, але зазначає про його необхідність з`явитися відповідно до Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та «Про загальну мобілізацію». Так само у відзиві на позов відповідач конкретизує, що позивач саме не з`явився за викликом під час мобілізації. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Законодавець у цій частині статті 22 Закону №3543-XII не вказує яким чином має бути здійсненний виклик (повістка, припис, телефонограма, тощо), тому колегія суддів вважає, що факт його вчинення має бути підтверджений належним і допустимим доказом, передбаченим ст. 251 КУпАП. Позивач заперечує отримання будь-яких повідомлень (телефоном чи листом) про необхідність явки до відповідача, а останній як на доказ здійснення таких посилається на рапорт старшого офіцера управління першого з відділу [INFO] [PERSON] та лист про час, місце та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення. Колегія суддів не приймає до уваги такі докази, так як по-перше, у тексті названого рапорту відсутні відомості про засоби зв`язку з позивачем (номер телефону, тощо), а по-друге, у самій справі відсутні відомості про належне вручення виклику для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний був не тільки встановити усі обставини його вчинення, а й здобути усі належні і допустимі докази, які підтверджували б вину позивача. Саме по собі зазначення відповідачем про здійснення виклику позивача без підтвердження його належними доказами, не може свідчити про наявність складу адміністративного правопорушення у діях позивача, і тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Враховуючи обставини справи, у відповідності до п. 2) ч. 3 ст. 286 КАС України слід було б надіслати справу на новий розгляд відповідачу. Однак, зважаючи, що на цей час закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 1 ст. 38 КУпАП (минуло два місяці з дня вчинення правопорушення), то згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Результат розгляду: partial