Рішення адміністративного суду від 2022-07-06 00:00:00+03

26.03.2021 [PERSON] звернувся в суд з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, просив: - визнати протиправним та скасувати наказ директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові №30-о/с від 19.02.2021 «Про звільнення [PERSON] » з посади слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові; - визнати протиправним та скасувати наказ директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові №111-о/с від 01.03.2021 «Про внесення змін до наказу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові від 19.02.2021 №30-о/с»; - визнати протиправним та скасувати наказ директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові Державного бюро розслідувань наказ №132-о/с від 16.03.2021 «Про звільнення [PERSON] » з посади слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові; - поновити [PERSON] на посаді слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, а за відсутності такої посади на іншій рівнозначній посаді в цьому органі з 17.03.2021; - стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.03.2021 по дату винесення судового рішення; - стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові на користь [PERSON] грошову матеріальну допомогу на оздоровлення у зв`язку з щорічною відпусткою. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 березня 2022 року в задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що після внесення Законом України від 14.01.2020 №440-IX змін у Закон України «Про державну службу», положення статті 49-2 Кодексу законів про працю України в частині обов`язку власника або уповноваженого ним органу запропонувати працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації на державних службовців не поширюються. Суд першої інстанції вказав, що, оскільки положеннями спеціального законодавства, а саме нормами Закону України «Про державну службу», на час прийняття спірного наказу була врегульована процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, тому до спірних правовідносин слід застосовувати саме норми спеціального законодавства. Суд першої інстанції зазначив, що внаслідок реалізації приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» та Указу Президента України від 05.02.2020 №41/2020, фактично відбулась заміна структури Державного бюро розслідувань, шляхом віднесення до державного правоохоронного органу із створенням нової структури в спосіб реорганізації державного органу. Суд першої інстанції дійшов висновку, що при звільненні державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», положення частини 2 статті 40 та частини 2 статті 49-2 Кодексу законів про працю України не застосовуються. Суд першої інстанції вказав, що позивач не був позбавлений права взяти участь у відкритому конкурсі на зайняття посад рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань та зазначив, що позивачем не надано доказів протиправності наказів відповідача, а всі інші позовні вимоги є похідними від вимоги про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення позивача. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] представник [PERSON] подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 березня 2022 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на момент звільнення апелянта з займаної посади діяла нова редакція ст. 87 Закону України «Про державну службу», яка передбачала обов`язок відповідача працевлаштувати апелянта. Скаржник вказує, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що на день винесення оскаржуваного наказу директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові Державного бюро розслідувань наказ №132-о/с від 16.03.2021 «Про звільнення [PERSON] » набрала чинності редакція частина 3 статті 87 Закону України «Про державну службу», яка передбачала обов`язок роботодавця запропонувати іншу рівнозначну посаду позивачу. В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції. Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає. З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] наказом директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, від 23.11.2018 №35 о/с призначений на посаду слідчого Другого слідчого відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові. Наказом директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, від 19.02.2021 №30-ос «Про звільнення [PERSON] », відповідно до пунктів 2, 5 частини 3 статті 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», пункту 1 частини 1, частини 4 статті 87, статті 89 Закону України «Про державну службу», наказу Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 №198 ДСК «Про затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові на 2020 рік», [PERSON] звільнено з посади слідчого другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, з 01.03.2021 у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців, припинено державну службу. Підстава: наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, від 22.10.2020 №188о/с «Про попередження працівників». Наказом директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, від 01.03.2021 №111-ос «Про внесення змін до наказу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, розташованого у м. Львові від 19.02.2021 №30-ос» пункт 1 наказу від 19.02.2021 №30-ос викладено у наступній редакції: звільнити [PERSON] з посади слідчого другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові у перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений у документах про тимчасову непрацездатність, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців. Підстава: наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, від 22.10.2020 №188о/с «Про попередження працівників», службова записка від 01.03.2021 №12-1/2-127вн-21. На підставі наказу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, від 22.10.2020 №188о/с «Про попередження працівників», персонального попередження про наступне вивільнення від 22.10.2020 №12-12-26834 вих-20, наказу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, від 19.02.2021 №30-ос «Про звільнення [PERSON] », наказу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, від 01.03.2021 №11-ос «Про внесення змін до наказу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, від 19.02.2021 №30-ос», листка непрацездатності серії АДХ №861464 від 26.02.2021, наказом директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, від 16.03.2021 №132-ос «Про звільнення [PERSON] » відповідно до пунктів 2, 5 частини 3 статті 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», пункту 1 частини 1, частини 4 статті 87, статті 89 Закону України «Про державну службу», наказу Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 №198 ДСК «Про затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові на 2020 рік», [PERSON] звільнено з посади слідчого другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, з 16.03.2021 у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців. Вважаючи вказані накази про звільнення незаконними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, [PERSON] звернувся з позовом до суду. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного. Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань визначені Законом України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015 №794-VIII, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного наказу (далі - Закон № 794-VIII), відповідно до статті 1 якого Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції. Державне бюро розслідувань у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на їх основі (стаття 2 Закону № 794-VIII). Згідно з положеннями статті 9 Закону № 794-VIII систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. Відповідно до частини 2 статті 14 Закону № 794-VIII служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону. Згідно з частиною 5 статті 14 Закону № 794-VIII трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються цим Законом (у частині переведення працівників Державного бюро розслідувань на нижчі або рівнозначні посади та звільнення осіб рядового та начальницького складу), законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На державних службовців Державного бюро розслідувань поширюється дія Закону України «Про державну службу». Посади державних службовців Державного бюро розслідувань відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством. Порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань визначається цим Законом, Положенням про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, що затверджується Кабінетом Міністрів України, а також іншими нормативно-правовими актами (частина 6 статті 14 Закону № 794-VIII). Відповідно до пункту 2 Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2020 року №743, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного наказу, (далі - Положення №743) служба у Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Згідно з пунктом 7 Положення №743 встановлення, зміна або припинення правових відносин осіб рядового та начальницького складу, які проходять службу (зокрема присвоєння спеціального звання, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення із служби, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо), оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Директором Державного бюро розслідувань. Відповідно до пункту 8 Положення №743 право видавати накази по особовому складу надається Директору Державного бюро розслідувань, директорам територіальних управлінь, керівникам інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань. Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження служби встановлюється Директором Державного бюро розслідувань. Служба у Державному бюро розслідувань припиняється у разі звільнення особи рядового та начальницького складу із служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання її судом безвісно відсутньою або оголошення померлою. Останнім днем проходження служби у Державному бюро розслідувань вважається день звільнення особи рядового та начальницького складу з Державного бюро розслідувань відповідно до наказу Державного бюро розслідувань по особовому складу (пункт 13 Положення №743). Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Наказом ДБР від 15.10.2020 №581 «Про затвердження структури та штатної чисельності територіальних управлінь Державного бюро розслідувань»,

Результат розгляду: denied