Рішення адміністративного суду від 2022-09-06 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини [NUMBER] (далі - відповідач, ВЧ [NUMBER] ), у якій просив суд: - визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не проведення виплати суми компенсації у місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості згідно рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі №580/2094/21 та не здійснення виплати суми компенсації по даний час. - зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати грошового забезпечення за період 03 грудня 2015 року по 21 жовтня 2021 року відповідно до положень статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідачем під час проходження позивачем служби не було виплачено індексацію. Грошові кошти із вказаних виплат йому виплачено 21 жовтня 2021 року на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі №580/2094/21. Позивач зазначає, що набув право на спірну компенсацію за ті періоди, коли заробітна плата повинна була бути виплачена, а не з місяця ухвалення судом рішення, оскільки заборгована заробітна плата повинна виплачуватися згідно закону в місяці виплати а не через певний час, тому норма закону «провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів» відліковується з наступного місяця, коли мала бути виплачена заборгованість. Судом тільки нараховується невизнана відповідачем, тобто, не нарахована заробітна плата за місяці, коли вона повинна була бути нарахована. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02 червня 2022 року даний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо нарахування та виплати [PERSON] компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати грошового забезпечення за період з 13 липня 2021 року по 21 жовтня 2021 року відповідно до положень статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Зобов`язано Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати грошового забезпечення за період з 13 липня 2021 року по 21 жовтня 2021 року відповідно до положень статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визнання періоду, за який підлягає проведення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, визначивши такий період: з 03 грудня 2015 року по 21 жовтня 2021 року. Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції, Черкаський окружний адміністративний суд у рішенні від 11 червня 2021 року у справі №580/2094/21 встановив, що відповідно до витягу з наказу Військової частини [NUMBER] №265 від 13 грудня 2017 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 13 грудня 2017 року. Вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили 13 липня 2021 року, зобов`язано Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 03 грудня 2015 року по 13 грудня 2017 року. Згідно довідки Військової частини [NUMBER] від 25 січня 2022 року №901/3/70 та платіжного доручення №1004 від 20 жовтня 2021 року позивачу, на виконання рішення суду у справі №580/2094/21, перераховано грошові кошти - індексацію грошового забезпечення у сумі 3360,73 грн. (згідно відмітки Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області оплачено - 21 жовтня 2021 року). 01 листопада 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати грошового забезпечення за період 03 грудня 2015 року по 21 жовтня 2021 року відповідно до положень статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». За твердженням позивача, станом на дату звернення з даним позовом, відповіді на подану ним заяву не надходило. Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не проведення виплати суми компенсації у місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості, та не здійснення виплати компенсації по даний час, протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом. Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне. Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159. Згідно статей 1, 2 Закону №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника. Отже, дія вказаних норм поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі, з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Відповідно до пункту 2 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно статті 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Зміст і правова природа спірних правовідносин, у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-ІІІ, дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17, від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17, від 27 квітня 2020 року у справі №803/1314/17, від 23 лютого 2021 року у справі № 803/1423/17. Визначення індексації наведено у ч.1 статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», відповідно до якої індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до ч.1 статті 2 вказаного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення). Слід зазначити, що індексація грошового забезпечення є грошовим забезпеченням (заробітною платою) у розумінні як Закону України «Про оплату праці», так і Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», у зв`язку із чим підлягає компенсації. Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в т. ч. грошове забезпечення (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат), у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як зазначалося вище, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі №580/2094/21, яке набрало законної сили, встановлено не виплату відповідачем частини грошового забезпечення позивача (індексацію за період з 03 грудня 2015 року по 13 грудня 2017 року) та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 03 грудня 2015 року по 13 грудня 2017 року. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, зазначив, що суми індексації за вказаний вище період не нараховувались позивачу у період його служби та були спірними, право на їх виплату позивачу підтверджено рішенням суду від 11 червня 2021 року у справі №580/2094/21, що набрало законної сили 13 липня 2021 року. Відповідно, до 13 липня 2021 року у відповідача не виникло обов`язку із нарахування та виплати позивачу спірної компенсації. Разом з тим, враховуючи сформовану практику Верховного Суду, компенсації позивачу підлягали доходи починаючи саме з 03 грудня 2015 року по 21 жовтня 2021 року, що підтверджується рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі №580/2094/21. Колегія суддів зауважує, що компенсація чистини втраченого доходу виплачується не з моменту постановлення судового рішення, на підставі якого такий дохід фактично виплачено, а саме з часу, коли у особи виникло право на отримання такого доходу. Аналогічного змісту правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України викладені від 11 липня 2017 року у справі №2а-1102/09/2670 та Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №826/8319/16. Зокрема, Верховний Суд, серед іншого, дійшов висновку, що компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат. За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянта в частині необґрунтованості та безпідставності рішення суду першої інстанції, тому воно підлягає скасуванню, а позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати належної позивачу індексації грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підлягають задоволенню в повному обсязі. Розглянувши доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню. Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За змістом ч. 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: granted