Рішення адміністративного суду від 2022-02-01 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технолайт-М" (далі по тексту позивач, ТОВ "Технолайт-М") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі по тексту відповідач-1, ДПС України), Головного управління ДПС у Полтавській області (далі по тексту відповідач-2, ГУ ДПС у Полтавській області), в якому просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1962862/42286864 від 24.09.2020 про відмову в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №20 від 25.11.2019 до податкової накладної №57 від 30.07.2019; - зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування, складений та поданий на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю «Технолайт-М», в строки визначені нормами діючого законодавства, №20 від 25.11.2019 до податкової накладної № 57 від 30.07.2019, реєстраційний номер документу 9301783155; - встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі, зобов`язавши Державну податкову службу України подати в тижневий строк після набрання законної сили рішення суду звіт про виконання судового рішення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №20 від 25.11.2019 до податкової накладної №57 від 30.07.2019 підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки на вимогу податкового органу після зупинення реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної ТОВ "Технолайт-М" надано контролюючому органу відповідні пояснення та документи, достатні для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію розрахунку коригування кількісних і вартісних показників. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 по справі № 440/8756/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолайт-М" (пров. Спортивний, 4-В, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 42286864) до Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04655, код ЄДРПОУ 43005393), Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ ВП 44057192) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення. Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 по справі № 440/8756/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що відповідачем у квитанції не було зазначено конкретного переліку документів, які були б достатніми для прийняття рішення про реєстрацію розрахунку коригування, що позбавило позивача можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Разом з тим, вказує, що платником податків після зупинення реєстрації розрахунків коригування було надіслано усі належні документи, які підтверджують інформацію, зазначену в розрахунках коригування. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, з підстав та мотивів, викладених в скарзі, та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідачів просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ТОВ "Технолайт-М" (код ЄДРПОУ 42286864, пров. Спортивний, 4В, м. Полтава, 36014) 06.07.2018 зареєстроване у статусі юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №1 588 102 0000 017286 (а.с. 14-15). Основним видом діяльності ТОВ "Технолайт-М" за КВЕД є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля. 01.07.2019 між ТОВ "Технолайт-М" (ІПН 422868616019) - "Постачальник" та Київським дочірнім підприємством "НМУ "Електропівденмонтаж" (ІПН 256560110161) - "Покупець" був укладений Договір поставки №0107/2019 (а.с. 28-30). Юридична адреса Київського дочірнього підприємства "НМУ "Електропівденмонтаж" (надалі - КДП "НМУ "Електропівденмонтаж") (код ЄДРПОУ 25656015) збігається з адресою ТОВ "Технолайт-М" (пров. Спортивний, 4В, м. Полтава, 36014). Відповідно до пункту 1.1. вищезазначеного Договору, Постачальник зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, поставити та передати у власність Покупця товарно-матеріальні цінності, далі Товар, у відповідності до Специфікацій та/або видаткових накладних, які є його невід`ємними частинами, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та оплатити його. Пунктом 1.2 зазначеного Договору поставки встановлено, що найменування (асортимент), кількість, вартість товару, що є предметом цього Договору, визначається Специфікаціями та/або видатковими накладними Постачальника. Відповідно до пункту 3.1, розрахунки за цим Договором здійснюються Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, який указаний в реквізитах Договору. Оплата за кожну поставлену партію товарів здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника на умовах, визначених Сторонами додатково. У разі здійснення Покупцем оплати Товару на умовах післяоплати/часткової післяоплати, остаточний розрахунок здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів після підписання документів, які підтверджують факт поставки. Сторони домовились, що вони мають право розраховуватись будь-якими іншими способами, дозволеними діючим законодавством України. Якість поставленого Товару повинна відповідати вимогам до Товару та домовленості Сторін (пункту 4.1 Договору). За змістом пункту 5.1 Договору, поставка Товару здійснюється партіями, силами та за рахунок Постачальника/Покупця в місці - за попереднім усним або письмових погодженням Сторін. Приймання-передавання Товару здійснюється шляхом підписання товаро-супровідних документів в місці поставки (пункту 6.1 Договору). 29.07.2019 між Сторонами підписана Специфікація від 29.07.2019 (а.с. 31), якою Сторони погодили постачання товару "Труба обсадна 244,48х10,03мм, N80, BC R3" в кількості 141,00 т на загальну суму 11537071,20 грн. з ПДВ. 30.07.2019 КДП "НМУ "Електропівденмонтаж" на адресу ТОВ "Технолайт-М" в межах зазначеного Договору на підставі рахунку на оплату №133 від 29.07.2019 була здійснена попередня оплата товару на суму 1063701,60 грн., у т.ч. ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №722 від 30.07.2019 (а.с. 32-33). За наслідками здійснення попередньої оплати частини реалізованого товару ТОВ "Технолайт-М" за правилом "першої події", відповідно до приписів п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України, була складена, направлена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна №57 від 30.07.2019 на суму 1063701,60 грн., в т.ч. ПДВ 177283,60 грн. (а.с. 34). Крім того, КДП "НМУ "Електропівденмонтаж" в межах Договору поставки №0107/2019 від 01.07.2019 (Специфікація від 29.07.2019 на "Труба обсадна 244,48х10,03мм, N80, BC R3" в кількості 141,00 т на загальну суму 11 537 071,20 грн. з ПДВ) на підставі рахунку на оплату №133 від 29.07.2019 була здійснена попередня оплата товару на загальну суму 10 473 369,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №715 від 30.07.2019 на суму 1227348,00 грн. (податкова накладна №53 від 30.07.2019); №716 від 30.07.2019 на суму 1 227 348,00 грн. (податкова накладна №54 від 30.07.2019); №717 від 30.07.2019 на суму 1 227 348,00 грн. (податкова накладна №55 від 30.07.2019); №718 від 30.07.2019 на суму 1 227 348,00 грн. (податкова накладна №56 від 30.07.2019); №719 від 30.07.2019 на суму 1 145 524,80 грн. (податкова накладна №59 від 30.07.2019); №720 від 30.07.2019 на суму 1145524,80 грн. (податкова накладна №60 від 30.07.2019); №721 від 30.07.2019 на суму 1 145 524,80 грн. (податкова накладна №61 від 30.07.2019); №722 від 30.07.2019 на суму 1 063 701,60 грн. (податкова накладна №57 від 30.07.2019); №723 від 30.07.2019 на суму 1 063 701,60 грн. (податкова накладна №58 від 30.07.2019) (а.с. 35-42). Разом з тим, остаточна оплата за договором №0107/2019 від 01.07.2019 не здійснена, сальдо кінцеве становить 729 477,60 грн., про що свідчить акт звірки взаєморозрахунків станом на 10.09.2021 (а.с. 108). У зв`язку з цим 13.09.2021 представник позивача надав суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи додаткову угоду від 12.05.2020 до Договору поставки №0107/2019 від 01.07.2019, відповідно до п. 1 якої Сторони дійшли згоди відтермінувати виконання зобов`язань за Договором поставки №0107/2019 від 01.07.2019 та Специфікаціями (а.с. 169). 19.11.2019 між ТОВ "Технолайт-М" та КДП "НМУ "Електропівденмонтаж" підписана Додаткова угода до Договору поставки №0107/2019 від 01.07.2019, якою Сторони погодили внести зміни до Специфікації від 29.07.2019, виклавши її в новій редакції, якою узгодили зміну асортименту та кількості товару, що підлягає поставці (а.с. 43-44). В подальшому ТОВ "Технолайт-М" на адресу КДП "НМУ "Електропівденмонтаж" було задокументовано здійснення поставки товару, обумовленого Сторонами у Специфікації від 19.11.2019 (з урахуванням змін), на загальну суму 5 243 616,00 грн. з ПДВ, на підтвердження чого надано видаткові накладні від 19.11.2019 №171, від 25.11.2019 №№ 172, 173,174 та акти прийому-передачі товару від 19.11.2019 № 171, від 25.11.2019 №№ 172, 173, 174 (а.с. 45-52). У зв`язку зі зміною номенклатури та кількості товару ТОВ "Технолайт-М" був складений та поданий для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідний розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №20 від 25.11.2019 до податкової накладної №57 від 30.07.2019 (а.с. 19). За результатами аналізу розрахунку коригування від 25.11.2019 №20 до податкової накладної від 30.07.2019 №57 контролюючий орган 16.12.2019 через Автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронних документів" ДПС України, версія 2.3.4.31" направив ТОВ "Технолайт-М" квитанцію, у якій зазначив: "Документ прийнято. Реєстрація зупинена. Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК від 25.11.2019№20 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.". У свою чергу, ТОВ "Технолайт-М" направило контролюючому органу повідомлення разом з поясненнями щодо суті господарських операцій разом з копіями документів, а саме: договір поставки №0107/2019 від 01.07.2019; Специфікацію від 29.07.2019; рахунок на оплату №133 від 29.07.2019; платіжне доручення №715 від 30.07.2019; платіжне доручення №716 від 30.07.2019; платіжне доручення №717 від 30.07.2019; платіжне доручення №718 від 30.07.2019; платіжне доручення №719 від 30.07.2019; платіжне доручення №720 від 30.07.2019; платіжне доручення №721 від 30.07.2019; платіжне доручення №722 від 30.07.2019; платіжне доручення №723 від 30.07.2019; податкова накладна №57 від 30.07.2019; додаткова угода від 19.11.2019 до Договору поставки №0107/2019 від 01.07.2019; видаткова накладна №171 від 19.11.2019; акт приймання-передачі товару №171 від 19.11.2019; видаткова накладна №172 від 25.11.2019; акт приймання-передачі товару №172 від 25.11.2019; видаткова накладна №173 від 25.11.2019; акт приймання-передачі товару №173 від 25.11.2019; видаткова накладна №174 від 25.11.2019; акт приймання-передачі товару №174 від 25.11.2019; довіреність №1121 від 19.11.2019; акт звірки взаємних розрахунків, а також договір поставки №2606/19-ТМ від 26.06.2019; рахунок на оплату №113 від 29.07.2019; платіжне доручення №276 від 30.07.2019; платіжне доручення №277 від 30.07.2019; платіжне доручення №278 від 30.07.2019; платіжне доручення №279 від 30.07.2019; платіжне доручення №280 від 30.07.2019; платіжне доручення №281 від 30.07.2019; платіжне доручення №282 від 30.07.2019; платіжне доручення №283 від 30.07.2019; платіжне доручення №284 від 30.07.2019; видаткова накладна №1067 від 19.11.2019; акт приймання-передачі товару №1067 від 19.11.2019; видаткова накладна №1068 від 25.11.2019; акт приймання-передачі товару №1068 від 25.11.2019; видаткова накладна №1069 від 25.11.2019; акт приймання-передачі товару №1069 від 25.11.2019; видаткова накладна №1070 від 25.11.2019; акт приймання-передачі товару №1070 від 25.11.2019. 24.09.2020 Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення №1962862/42286864 про відмову в реєстрації розрахунку коригування від 25.11.2019 №20 в ЄРПН, з огляду на ненадання платником податків копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Додаткова інформація: не надано копії первинних складських документів (а.с. 16-17). Не погоджуючись із правомірністю вказаного рішення Комісії від 24.09.2020 №1962862/42286864 позивач звернувся до суду. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення про відмову у реєстрації спірного розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН прийнято відповідачем в межах і на підставі наданих повноважень. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку зі зміною номенклатури та кількості товару ТОВ "Технолайт-М" був складений та поданий для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідний розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №20 від 25.11.2019 до податкової накладної №57 від 30.07.2019 (а.с. 19). За результатами аналізу розрахунку коригування від 25.11.2019 №20 до податкової накладної від 30.07.2019 №57 контролюючий орган 16.12.2019 через Автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронних документів" ДПС України, версія 2.3.4.31" направив ТОВ "Технолайт-М" квитанцію, у якій зазначив: "Документ прийнято. Реєстрація зупинена. Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК від 25.11.2019 №20 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.". На час направлення на реєстрацію в ЄРПН вказаного розрахунку коригування була чинна постанова Кабінету Міністрів України № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою, зокрема, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі - Порядок № 117, чинний, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку № 117, у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. Згідно з пунктами 12, 13 Порядку № 117, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної/розрахунку коригування;\~2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;\~4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі. Окремими положеннями Порядку № 117 не визначено конкретних критеріїв ризиковості здійснення операцій/ризиковості платника податку, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість на підставі пункту 10 цього Порядку зобов`язано Державну фіскальну службу України визначити такі критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України. Критерії ризиковості здійснення операцій/Критерії ризиковості платника податку визначаються листом Державної фіскальної служби України від 05 листопада 2018 року № 4065/99-99-07-05-04-18 (попередня редакція - лист № 959/99-99-07-18 від 21.03.2018) та з 08.08.2019 введені в дію згідно листа № 1962/99-99-29-01-01 від 07.08.2019. Отже, на час виникнення спірних правовідносин, хоча й набула чинності змінена редакція пункту 201.16 статті 201 ПК України, відповідно до вимог якої прийнято Порядок № 117, проте реалізація механізму зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних поставлена у залежність від наявності критеріїв ризиковості господарських операцій/критеріїв ризиковості платника податку, які визначалися листами ДФС. Колегія суддів зазначає, що у квитанції, якою зупинено реєстрацію спірного розрахунку коригування, критерії ризиковості визначені виключно на підставі листа ДФС, при цьому, без зазначення номеру та дати цього листа. Так, податковим органом лише вказано, що реєстрацію розрахунку коригування зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, у зв`язку з тим, що ПН/РК відповідають вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Разом з цим, колегія суддів наголошує, що акти, які затверджують критерії ризиковості господарських операцій/критерії ризиковості платника податку мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак, підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством. В свою чергу, листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами, не є джерелом права відповідно до\~статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, колегія суддів приходить до висновку, що зупинення реєстрації спірного розрахунку коригування на підставі критеріїв ризиковості, встановлених листом ДФС, порушує принцип правової визначеності та передбачуваності, а відтак, є неправомірним. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 02 квітня 2019 року у справі № 822/1878/18, від 21 травня 2019 року у справі № 815/2791/18, від 09 липня 2019 року у справі № 140/2093/18, від 30 липня 2019 року у справі № 320/6312/18, від 20 листопада 2019 року у справі № 560/279/19. Окрім цього, вирішуючи справу, колегія суддів враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі № 826/12108/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року, визнано протиправними та нечинними п. 10, п. 20, п. 21 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 21 лютого\~2018 року «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних». Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2019 року зупинено дію рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 826/12108/18 до закінчення перегляду рішень в касаційному порядку. Постановою Верховного Суду від 10 березня 2020 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 року у справі № 826/12108/18 залишено без змін, а також поновлено дію вказаних судових рішень. При цьому, приймаючи наведені рішення у справі № 826/12108/18, суди виходили з того, що Кабінет Міністрів України не дотримався вимог імперативної норми Закону № 1160-IV в частині прийняття регуляторного акта щонайменше через один місяць від дати оприлюднення проекту цього акта. Крім того, зважаючи на імперативну норму пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, яка передбачає можливість визначати підстави та порядок зупинення реєстрації податкових накладних виключно Кабінету Міністрів України, суди у вказаній справі визнали делегування відповідачем повноважень щодо визначення критеріїв оцінки ризиків ДФС України за погодженням з Мінфіном порушенням Урядом положень пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, що в свою чергу призвело до невідповідності пункту 10 Порядку № 117 вимогам зазначеної норми Кодексу. Окрім цього, суди визнали обґрунтованими позовні вимоги щодо протиправності пунктів 20, 21 Порядку № 117 з підстав порушення відповідачем процедури прийняття спірного регуляторного акта та компетенції його прийняття всупереч положень пункту 20.2. статті 20 Податкового кодексу України, за якою центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, яким є Міністерство фінансів України. Також, колегія суддів вказує на невідповідність оскаржуваного рішення 24.09.2020 №1962862/42286864, яким відмовлено у реєстрації вказаного розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 20 від 25.11.2019 до податкової накладної №57 від 30.07.2019, вимогам статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості. Так, колегія суддів зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто, наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу. Також, колегія суддів вказує, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Відсутність посилань на конкретний критерій оцінки ступеня ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної, призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. Така правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у своїх рішеннях, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18, від 21 травня 2019 року у справі № 0940/1240/18, від 20 серпня 2019 року у справі № 2540/3009/18, від 18 вересня 2019 року у справі № 826/6528/18, від 12 листопада 2019 року у справі № 816/2183/18, від 20 листопада 2019 року у справі № 560/279/19. Пунктом 14 Порядку № 117 визначено перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, який включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством. Відповідно до пункту 21 Порядку № 117, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства. Відповідно до п. 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520 (далі - Порядок № 520), перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством. Згідно з п. 11 Порядку № 520, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення Комісії державної податкової служби повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної. Згідно з вимогами п. 9, 10 та 11 Порядку № 520, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до п. 4 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісія регіонального рівня приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі. Підставами для прийняття комісією регіонального рівня рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до п. 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства. Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що внаслідок зупинення реєстрації розрахунків коригування в квитанціях про зупинення контролюючим органом запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Однак чіткий перелік документів, які необхідно надати в цих квитанціях не зазначено. Разом з тим, на виконання вимоги відповідача позивачем до ГУ ДПС у Полтавській області було надіслано повідомлення щодо надання пояснення та/або копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, з копіями документів, які також містяться в матеріалах справи. Також слід зазначити, що у квитанції, якою зупинено реєстрацію спірного розрахунку коригування № 20 від 25.11.2019 до податкової накладної № 57 від 30.07.2019, жодного посилання на конкретний критерій оцінки ступеня ризиків, достатній для зупинення реєстрації ПН/РК, не наведено. Підставою для зупинення реєстрації зазначеного розрахунку коригування у квитанції вказано те, що ПН/РК відповідають вимогам п.п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Так, пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку, визначених листом ДФС від 21.03.18 №959/99-99-07-18, містить у собі визначення різних обставин встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні\~Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"; платник податку зареєстрований платником ПДВ менше трьох місяців; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту\~16.1.3 пункту\~16.1\~статті\~16\~та абзацу першого пункту\~49.2\~і пункту\~49.18\~статті\~49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту\~16.1\~статті\~16\~та пункту\~46.2\~статті\~46 Податкового кодексу України\~(далі - Кодекс); наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником. Проте, у зазначеній квитанції взагалі не вказано, яке саме з перерахованих положень п.п. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку стало підставою для зупинення реєстрації ПН/РК, та якими саме Критеріями ризиковості керувався податковий орган. Більш того, після зупинення реєстрації спірного розрахунку коригування, позивачем були подані до Комісії документи для прийняття рішення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Однак, в оскаржуваному рішенні про відмову в реєстрації розрахунку коригування викладена загальна норма без зазначення конкретних документів, яких, на думку податкового органу, не вистачає для здійснення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, а також без повідомлення причин та мотивів, за яких надані позивачем пояснення та документи не були враховані. ГУ ДПС у Полтавській області у ході судового розгляду справи не доведено наявності достатніх підстав для відмови у реєстрації розрахунків коригування, складених позивачем у ЄРПН. З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що Комісія ГУ ДПС у Полтавській області при прийнятті рішення від 24.09.2020 №1962862/42286864 про відмову у реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №20 від 25.11.2019 до податкової накладної №57 від 30.07.2019, діяла необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому наявні підстави для його скасування. Як встановлено пунктами 19-20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду. Зважаючи на те, що підставою для відмови в реєстрації розрахунків коригування контролюючим органом обрано лише відповідність розрахунку коригування критеріям ризиковості господарської операції, що не знайшло свого підтвердження у ході судового розгляду справи, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування, складений та поданий на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОЛАЙТ-М", в строки, визначені нормами діючого законодавства № 20 від 25.11.2019 до податкової накладної №57 від 30.07.2019, реєстраційний номер документу 9301783155. Щодо вимог позивача про зобов`язання ДПС України подати звіт про виконання судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини першої\~статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов`язань на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду. У спірних правовідносинах колегія суддів не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідач після набрання рішенням суду законної сили буде ухилятися від його виконання. Таким чином, вимоги позивача про зобов`язання ДПС України подати звіт про виконання судового рішення наразі задоволенню не підлягають. Частиною 2\~статті 6 КАС України\~передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів"\~встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до\~статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. У відповідності до\~ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п. 2 ч.\~ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2\~ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як свідчать матеріали справи, позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн. за одну вимогу немайнового характеру (т.1, а.с. 13) та за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції 3405,00 грн. (т.1, а.с. 201), що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними документами. Оскільки за наслідками розгляду апеляційної скарги позов ТОВ «Технолайт-М» задоволено у повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку, що на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 5675,00 грн., в тому числі за подання позивачем позовної заяви 2270,00 грн. та апеляційної скарги 3405,00 грн.. Разом з тим, оскільки Другим апеляційним адміністративним судом задоволено вимоги ТОВ «Технолайт-М», звернені до Головного управління ДПС у Полтавській області та Державної податкової служби України, колегія суддів приходить до висновку про стягнення витрат зі сплати судового збору з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог. Тобто, відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технолайт-М" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2837 (дві тисячі вісімсот тридцять сім) гривень та за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2837 (дві тисячі вісімсот тридцять сім) гривень.

Результат розгляду: partial