Рішення адміністративного суду від 2022-11-01 00:00:00+02

В січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просив визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 20.12.2021 №00128170701. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. Представник позивач в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного. Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що Головним управлінням ДПС у Житомирській області проведено документальну планову виїзну перевірку з ПАТ "Дніпровуд", за результатами якої складено акт від 17.11.2021 №11644/06-30-07-01/31030962 (далі - Акт перевірки). В Акті перевірки зроблено висновок про порушення ТОВ "Біокоре Україна" п.44.1, п.44.2, ст.44; п.134.1, ст.134, ст.135 Податкового Кодексу України, ст.3, ст.4 та ст.9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"), Положення (Стандарт) бухгалтерського Обліку №l5 "Доходи", який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 "Про затвердження Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку" та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 840756,00 грн. Позивач, 01.12.2021 подав письмові заперечення на Акт перевірки, у яких зазначив, що на підприємство не може бути покладена відповідальність за дотримання податкового законодавства його контрагентами. У відповідь на заперечення, податковим органом 17.12.2021 надано відповідь, у якій зазначено про те, що додатково надані документи не спростовують факти виявлених порушень. 20.12.2021 на підставі Акта перевірки ГУ ДПС у Житомирські області прийняло податкове повідомлення-рішення №00128170701 про збільшення податкових зобов`язань на суму 840756,00 грн. за виявлене порушення, що полягало у включенні не підтверджених витрат на придбання пиловника дубу ІІ сорту та охоронних послуг. Позивач, не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням звернувся з даним позовом до суду. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Пунктом 1.1 статті 1 ПК України визначено, що платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України. Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Згідно з пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу. Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом. На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. Тобто, вимоги пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України пов`язані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких завершується дія карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 9 грудня 2020 року № 1236 (зі змінами і доповненнями) установлено з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року на території України карантин. Отже, Кабінетом Міністрів України на момент проведення перевірки відповідачем не приймалось рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а відтак діяв мораторій на проведення документальних планових перевірок платників податків. Відповідно до вимог пункту 4 розділу II Закону України від 17 вересня 2020 року N 909-IX "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік"" на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи. На підставі цієї норми Кабінет Міністрів України прийняв Постанову N 89 від 3 листопада 2021 року "Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки" якою було скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб: - тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 р. та не були завершеними; - документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу; - документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 року N 568-IX); - документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями; - документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу. Водночас, мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України (в редакції на момент винесення спірного наказу) та вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок, була чинною, її дія не зупинялась. Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Податкового кодексу України, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу. Тобто, зміна приписів Податкового кодексу України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків, дії мораторію може бути здійснення виключно шляхом прямого внесення змін до Податкового кодексу України. Відповідно до пункту 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. За загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України. Відповідно, за наявності суперечливих правил і положень щодо дії мораторію на проведення перевірок, які містяться у Податковому кодексу України, з одного боку і в постанові Кабінету Міністрів України з іншого боку - застосуванню підлягають положення і правила саме Податкового кодексу України. Оскільки планова виїзна документальна перевірка проведена у період дії мораторію, то будь-які її наслідки, у тому числі й прийняте оскаржуване рішення, є протиправними. Щодо не визнання контролюючим органом факту здійснення ПрАТ «Дніпровуд» господарських операцій по придбанню сировини (пиловника дубу II сорту) у ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] , а також не визнання факту надання позивачу послуг охорони ФОП [PERSON] , що слугувало підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного повідомлення-рішення слід зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи, у податковому повідомленні-рішенні податковим органом зазначено, що перевіркою встановлено, що ПрАТ «Дніпровуд» документально оформило акти приймання-передачі наданих послуг від ФОП [PERSON] на виконання умов укладеного між сторонами договору №9 від 01.02.2021р., за умовами якого ФОП [PERSON] надає послуги охорони виробничого об`єкту ПрАТ «Дніпровуд» за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Піонтковського, 2-А в обсязі 3 охоронника 24 години на добу. Однак, відповідно до звітності, поданої податковому органу, фактична чисельність найманих працівників у звітному періоді складала 0 осіб, відтак ФОП [PERSON] не міг надавати послуги охорони. Крім того, перевіркою встановлено, що журнал реєстрації заїзду-виїзду транспортних засобів на територію підприємства скріплений печаткою TOB «СМАРТ СІТІ ГРУП» та відповідно до вивіски, яка знаходиться на пропускному пункті підприємства, послуги охорони підприємству надає ТОВ «СМАРТ СІТІ ГРУП». Підпунктом 13.4.1.1. пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу. Частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Позивачем було надано до суду товарно-транспортні накладні на транспортування пиловника на виробничий майданчик ПрАТ «Дніпровуд», а також були додані акти огляду сировини, підписані матеріально відповідальними особами ПрАТ «Дніпровуд». Вказаним первинним документом підтверджується фактичне транспортування пиловника та його надходження на виробництво у розпорядження матеріально відповідальних осіб безпосередньо на виробництво в розпорядження матеріально-відповідальних осіб. Також, слід зазначити, що відповідач ні в акті перевірки, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції не ставив під сумнів факт використання пиловника в господарській діяльності позивача. В акті перевірки зазначено, що перевіркою не підтверджене фактичне отримання ПрАТ «Дніпровуд» пиловника дубу II сорту від ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] на підставі прибуткових накладних без надання товаротранспортних накладних та враховуючи відсутність отриманих доходів у даних фізичних осіб-підприємців. Крім того, в акті перевірки зазначено, що даний факт свідчить про відсутність господарської операції, а відносини носять лише документальний характер, тобто вказані ТМП та послуги охорони ПрАТ «Дніпровуд» безоплатно отримало від невстановлених осіб та не включило їх до складу доходів». Частиною першою статті 72 КАСУ встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Отже, для позивача предметом доказування в справі слугував факт наявності належним чином оформлених первинних документів (товаро-трансиортних накладних), а не доказування товарного характеру господарських операцій із ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] . Позивачем було надано копії належним чином оформлених товарно-транспортних накладних відповідачу разом із запереченнями на акт перевірки, а також зазначені копії були надані суду. Окрім того, позивачем було надано платіжні доручення про виплату вартості пиловника вказаним ФОПам, а також подані позивачем до податкових органів довідки та відомості про суми нарахованих та виплачених доходів на вказаних осіб. Щодо послуг охорони, наданих для ПрАТ «Дніпровуд» ФОП [PERSON] слід зазначити наступне. Згідно договору № 8 про надання охоронних послуг від 01 лютого 2021 року послуги охорони надаються ФОП [PERSON] на підставі отриманої ним ліцензії МВС від 12.05.2017р. №381. Факт надання послуг підтверджуються актами надання послуг. Позивачем не здійснювалась перевірка факту перебування працівників, залучених до охорони території та майна позивача, які перебувають в трудових відносинах із ФОП [PERSON] , оскільки такі дії знаходяться поза межами компетенції підприємства. До укладення договору про надання охоронних послуг із ФОП [PERSON] охоронні послуги надавалась TOB «СМАРТ СІТІ ГРУП», однак договірні відносини із цим охоронним підприємством були припинені із 01 лютого 2021 року, після укладення договору із ФОП [PERSON] . Отже, на позивача, як на платника податку, не може бути покладено відповідальність за дотримання податкового законодавства його контрагентами. З огляду на вказану обставину неподання ФОП [PERSON] звітності щодо найманих ним працівників не може слугувати підставою для невизнання факту надання охоронних послуг цим ФОП. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог. Частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 31528,35 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 2729 від 11.01.2022 року на суму 12611,34 грн. та платіжного доручення № 3856 від 08.09.2022 року на суму 18917,01 грн.

Результат розгляду: granted