Рішення адміністративного суду від 2022-09-21 00:00:00+03

Садівниче товариство "Медик" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області Гавриленка Олексія Віталійовича, в якому просило суд: - визнати протиправною реєстраційну дію від 22.07.2021 №1003 3410 2000 0007 256, проведену державним реєстратором Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області Гавриленком Олексієм Віталійовичем; - скасувати реєстраційну дію від 22.07.2021 №1003 3410 2000 0007 256, проведену державним реєстратором Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області Гавриленком Олексієм Віталійовичем. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків, що дані правовідносини слід вирішувати в рамках господарського судочинства, оскільки предметом оскарження є саме дії державного реєстратора, як суб`єкта владних повноважень. До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду відкрито провадження за апеляційною скаргою Садівничого товариства "Медик" на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, з належними документами, що посвідчують право представників представляти їх інтереси, в судове засідання не з`явилися. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України. У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке. Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, звернення до суду з даним позовом позивач обґрунтовує тим, що під час здійснення державної реєстрації юридичної особи - Обслуговуючого кооперативу "СТ "Медик", порушено права позивача та допущено порушення положень п. 10, 14 розд. 2 Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, п. 8, п. 10-3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", положень Закону України "Про кооперацію". Державним реєстратором Гавриленком О.В. при здійсненні державної реєстрації новоствореної юридичної особи внесено до Єдиного державного реєстру запис про скорочене найменування юридичної особи - СТ "Медик", що є тотожним скороченому найменуванню позивача, що як юридична особа зареєстрована раніше. Крім того, зазначає, що відповідачем не було належним чином перевірено подані для реєстрації Обслуговуючого кооперативу "СТ "Медик" документи, що призвело до вчинення незаконної реєстраційної дії. Так, в протоколі установчих зборів засновників обслуговуючого кооперативу вказано в якості засновників наступних осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак, в порушення зазначених правових норм, в заяву щодо державної реєстрації юридичної особи, яка була подана державному реєстратору. інформація про фізичних осіб-засновників кооперативу у визначеному законом обсязі (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, країна громадянства, місце проживання, реєстраційний номер картки платника податків, серія та номер паспорта) - не внесена. Натомість, в графі інформації щодо засновника-юридичної особи вказано "Фізичні особи члени обслуговуючого кооперативу". Даний запис не відповідає вимогам законодавства. Зазначає, що Протокол установчих зборів засновників Обслуговуючого кооперативу "СТ "Медик" №1 від 22.07.2021 не відповідає вимогам статті 7 Закону України "Про кооперацію". Крім того, Статут обслуговуючого кооперативу не містить складу його засновників, як це передбачено вимогами статті 8 Закону України "Про кооперацію", і відповідно не відповідає чинному законодавству. З огляду на зміст та виклад позовних вимог суд першої інстанції прийшов до переконання, що даний спір слід розглядати в порядку господарського судочинства, а тому, відмовлено у відкритті провадження у справі. Оцінюючи доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне. Згідно з статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04 та №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановлений законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників,

Результат розгляду: denied