Рішення адміністративного суду від 2022-06-08 00:00:00+03

[PERSON] звернувся в суд першої інстанції з адміністративним до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в якому просив: визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] у розмірі 54% винагороди судді, який працює на відповідній посаді без врахування до стажу роботи, що дає право на відставку строку проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права на посаді стажиста суду, виконуючого обов`язків народного судді суду; зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області зарахувати йому 2 роки 6 днів календарного періоду проходження строкової військової служби (з 10.05.1979 по 15.05.1981), 1 рік, 11 місяців половини терміну навчання на денній формі у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній Академії, м. Харків (з 01.09.1987 по 30.06.1991), 2 роки, 2 місяці, 21 день досвіду роботи, професійної діяльності у сфері права - перебування на посаді стажиста суду (з 01.08.1991 по 11.10.1991 Ланівецького районного суду Тернопільської області, з 11.10.1991 по 22.10.1993 Збаразького районного суду Тернопільської області) із яких - 1 рік, 3 місяці, 21 день - на посаді виконуючого обов`язків народного судді Збаразького районного суду Тернопільської області (з 01.07.1992 по 22.10.1993) для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області здійснити [PERSON] перерахунок, донарахування та доплату до раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 14% суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді згідно із довідкою виданої Територіальним Управлінням Державної Судової Адміністрації у Тернопільській області №103 від 10.03.2020 із врахуванням фактично виплачених сум. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] у розмірі 54% винагороди судді, який працює на відповідній посаді без врахування до стажу роботи, що дає право на відставку строку проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області зарахувати [PERSON] до стажу роботи, що дає право на відставку: 2 роки 6 днів календарного періоду проходження строкової військової служби (з 10.05.1979 по 15.05.1981); 1 рік, 11 місяців половини терміну навчання на денній формі у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній Академії, м. Харків (з 01.09.1987 по 30.06.1991); 2 роки, 2 місяці, 21 день досвіду роботи, професійної діяльності у сфері права (з 01.08.1991 по 11.10.1991 в Ланівецькому районному суді Тернопільської області, з 11.10.1991 по 22.10.1993 в Збаразькому районному суді Тернопільської області) для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області здійснити [PERSON] з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 68% суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді, згідно із довідкою виданою Територіальним Управлінням Державної Судової Адміністрації у Тернопільській області №103 від 10.03.2020, із врахуванням фактично виплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь [PERSON] судовий збір в розмірі 908,00 грн. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом порушено норми матеріального права, просить скасувати таке рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-УІІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», на момент звернення із заявою про перерахунок, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання. Відповідно до п. 25 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. Питання щодо подання та оформлення документів для перерахунку довічного грошового утримання урегульовано Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20.03.2017 № 5-1) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 200/14891 для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (далі - Порядок). Також апелянт зазначає, що позивачу рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 року у справі №500/3039/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити [PERSON] перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідки виданої Тернопільським управлінням Державної судової адміністрації у Тернопільській області №103 від 10.03.2020 з урахуванням раніше виплачених сум. Суддівський стаж [PERSON] становить 22 роки 11 місяців 10 днів, що дає право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 54% суддівської винагороди судді (50 відсотків+2 відсотки за кожний рік понад 20). Крім того, Головне управління зазначає, що на момент здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді чітко визначається перелік робіт на посадах, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді. Так, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Тому зарахувати до стажу роботи судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання календарний період проходження військової служби половину терміну навчання у Українській юридичній академії м.Харків, професійна діяльність у сфері права - перебування на посаді стажиста Ланівецького районного суду Тернопільської області, Збаразького районного суду Тернопільської області, виконуючого обов`язків народного судді Збаразького районного суду Тернопільської області підставі немає. При цьому, апелянт зазначає, що періоди роботи суддею Збаразького районного суду Тернопільської області є зарахованими до суддівського стажу [PERSON] . Таким чином, відсоток для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання визначено відповідно до наявного стажу роботи на посаді судді й становить 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків +2 відсотки за кожний рік понад 20). Наведене свідчить, що станом на день прийняття рішення про відставку позивача і видачі 03.10.2016 наказу про відрахування із штату суду, законодавцем визначено вичерпний перелік робіт на посадах, які дають підстави для зарахування, до стажу роботи на посаді судді, який враховується для обрахунку необхідних 20 років для набуття права на подання заяви про відставку. Іншого порядку обчислення такого строку законодавством на час звільнення позивача, не передбачалось. Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вважає, що посилання позивача на донарахування 14% суддівської винагороди судді є необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки перерахунок проведено в розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків +2 відсотки за кожний рік понад 20). Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] з 11.10.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як суддя у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання, обчислене відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 12.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку №103 від 10.03.2020, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Тернопільській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Однак, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.08.2021 №4935-5085/Т-02/8-1900/21 позивачу повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі згаданої довідки. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі №500/3039/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у проведення [PERSON] перерахунку щомісячно довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року в розмірі 84 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з суми 100896,00 грн відповідно до довідки виданої Тернопільським управлінням Державної судової адміністрації у Тернопільській області №103 від 10 березня 2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити [PERSON] перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 19 лютого 2020 року в розмірі 84 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з суми 100896,00 грн відповідно до довідки виданої Тернопільським управлінням Державної судової адміністрації у Тернопільській області №103 від 10.03.2020 з врахуванням раніше виплачених сум. На виконання рішення суду від 10.11.2020 у справі №500/3039/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] відповідно до положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року у розмірі 54% суддівської винагороди судді який працює на відповідній посаді, тобто з урахуванням лише стажу роботи позивача безпосередньо на посаді судді, який становить 22 роки, 11 місяців, 10 днів. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд першої інстанції вірно врахував, що згідно частини першої статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIIІ (далі - Закон №1402-VIIІ) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Відповідно до положень частин першої - третьої статті 142 Закону №1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Статтею 137 Закону №1402-VIII визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12 липня 2018 року № 2509-VIII статтю 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). З огляду на це, правильним є висновок суду першої інстанції, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому, при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного Закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №9901/302/19. Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виплачується в розмірі 50% суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно врахував, що за змістом ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992 року зі змінами внесеними Законом України від 24.02.1994 року «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражі в України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражі в Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Крім цього, ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», визначено, що до стажу роботи що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, зараховується крім стажу трудової діяльності визначеного Законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, та період проходження строкової військової служби. Аналогічна правова норма є і в Постанові Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів». У даній спірній ситуації, з наявних у справі доказів, судом першої інстанції з`ясовано, що позивач працював на посаді судді Збаразького районного суду Тернопільської області з 22.10.1993 по 03.10.2016, отже, стаж роботи на посаді судді становить 22 роки, 11 місяців, 10 днів. У період з 10.05.1979 по 15.05.1981 проходив строкову військову службу строком 2 роки, 6 днів. З 01.09.1987 по 30.06.1991 навчався у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній Академії, м. Харків, відповідно половина терміну навчання у ньому становить 1 рік, 11 місяців. Пунктом 11 Перехідних положень Закону від 07.07.2010 №2453 визначено, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають порядок визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Абзацом 4 п. 34 Розділу XII «Прикінцевих та перехідних Положень» Закону №1402-VIII від 02.06.2016 констатовано, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Станом на 16.04.2009 відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», до стажу позивача, який давав право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, було зараховано половину терміну навчання у вищому навчальному юридичному закладі - 1 рік, 11 місяців, та 2 роки, 06 днів періоду проходження строкової військової служби. Згідно повідомлення Державної Судової Адміністрації за №17-2909/09 від 06.05.2009, наказів Збаразького районного суду Тернопільської області №6-К від 21.05.2009, № 26-К від 15.04.2010, № 18 від 15.04.2011 позивач як суддя має право на відставку та продовжує працювати, і відтак, має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання. Оскільки законодавством, яке діяло на момент чинності згаданого Закону №1402-VIII передбачено право судді на зарахування до стажу що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, половину строку навчання на денній формі у вищих юридичних навчальних закладах, та календарного періоду проходження строкової військової служби, то суд першої інстанції правильно вважав, що дії відповідача щодо незарахування до стажу відповідних строків є протиправними. Також, судом першої інстанції з`ясовано, що відповідно до записів у трудовій книжці серії [NUMBER] позивач після закінчення 30.06.1991 навчання на денній формі у вищому юридичному навчальному закладі, з 01.08.1991 по 11.10.1991 перебував на посаді стажиста Ланівецького районного суду Тернопільської області, а з 11.10.1991 по 22.10.1993 на посаді стажиста Збаразького районного суду Тернопільської області. Перебуваючи на посаді стажиста Збаразького районного суду Тернопільської області, позивача було обрано народним засідателем даного суду, а з 01.07.1992 р. його як народного засідателя було призначено на посаду вико нуючого обов`язків судді Збаразького районного суду Тернопільської області (розпорядження представника Президента України в Тернопільській області №176 від 03.07.1992, наказ начальника Управління юстиції Тернопільської обласної державної адміністрації №81 -К від 10.07.1992. Позивач на даній посаді перебував до 22.10.1993, тобто до часу обрання його суддею Збаразького районного суду Тернопільської області. На посаду судді позивача обрано 22.10.1993, тобто відповідно до положень Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992, і згідно положень ч. 1 ст. 7 вказаного Закону, право на зайняття посади судді районного (міського) міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону мав громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років. З огляду на це, суд першої інстанції вважав, що оскільки стаж роботи позивача за юридичною спеціальністю на посаді стажиста Ланівецького та Збаразького районних судів Тернопільської області з 01.08.1991 по 11.10.1991, та з 11.10.1991 по 22.10.1993 відповідно, та зокрема, і на посаді виконуючого обов`язків судді Збаразького районного суду Тернопільської області з 01.07.1992 по 22.10.1993 надав право на підставі діючих на той час норм Закону бути обраним на посаду судді, то згаданий стаж підлягає до зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. При цьому, суд покликався на те, що Законом України від 12.07.2018 №2509-VIII, ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VII доповнено частиною другою наступного змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) вимоги щодо якого визначено Законом та надає право для призначення на посаду судді». В абзаці 4 п. 34 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402 VII зазначено, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цього Закону, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Крім цього, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18 сформовано правовий висновок, відповідно до якого ч. 2 ст. 137 Закону України № 1402-VII слід тлумачити у такий спосіб, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався Законом як мінімальний для набуття суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення. Однак, суд апеляційної інстанції не заперечуючи факту зарахування стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався Законом як мінімальний для набуття суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, вважає за необхідне вказати, що як уже зазначалось вище на посаду судді позивача обрано 22.10.1993, відповідно до положень Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992, і згідно положень ч. 1 ст. 7 вказаного Закону, право на зайняття посади судді районного (міського) міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону мав громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років, тому до такого стажу слід зараховувати лише 2 роки, а не 2 роки, 2 місяці, 21 день, як то помилково вважав, суд першої інстанції. Отже, стаж роботи позивача, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання повинен становити 28 років, 10 місяців, 16 днів, зокрема: 2 роки, 6 днів календарного періоду проходження строкової військової служби (з 10.05.1979 по 15.05.1981); 1 рік, 11 місяців - половина терміну навчання на денній формі у вищому юридичному навчальному закладі - Українській юридичній Академії, м. Харків (з 01.09.1987 по 30.06.1991); 2 роки досвіду роботи, професійної діяльності у сфері права, під час перебування на посаді стажиста суду( з 01.08.1991 по 11.10.1991 Ланівецького районного суду Тернопільської області, з 11.10.1991 по 22.10.1993 Збаразького районного суду Тернопільської області), з яких 1 рік, 3 місяці, 21 день на посаді виконуючого обов`язків народного судді Збаразького районного суду Тернопільської області (з 01.07.1992 по 22.10.1993), тобто по час обрання суддею даного суду; 22 роки, 11 місяців, 10 днів перебування на посаді судді Збаразького районного суду Тернопільської області (з 22.10.1993 по 03.10.2016). З огляду на це, здійснюючи нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд вважає, що відповідачем помилково до уваги взято лише стаж на роботі на посаді судді Збаразького районного суду Тернопільської області - 22 роки, 11 місяців, 10 днів (з 22.10.1993 по 03.10.2016). Оскільки стаж роботи позивача, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 28 років, 10 місяців, 16 днів, то з врахуванням вимог Закону, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці [PERSON] повинно виплачуватись в розмірі 66% винагороди судді який працює на відповідній посаді (50% за 20 років та 16% за 8 повних років понад 20 років). З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, а позовні вимоги задовольнити частково.

Результат розгляду: partial