Рішення адміністративного суду від 2022-06-22 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шрамківської сільської ради, в якому просив: - визнати протиправним та скасувати рішення Шрамківської сільської ради № 8-33/VІІІ від 18.06.2021 «Про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з земель Шрамківської сільської ради»; - зобов`язати Шрамківську сільську раду повторно розглянути заяву [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 7120687100:02:001:0413, площею 0,2591 га для ведення городництва, яка розташована в адміністративно - територіальних межах Мойсівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, за межами населеного пункту. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішення відповідача, яким відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у приватну власність є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки суперечить статті 123 Земельного кодексу України. Відповідач позов не визнав, наголосивши, що підставою для відмови в задоволенні заяви було включення земельної ділянки до переліку для продажу права оренди на земельних торгах, про що прийнято рішення №7-90/VІІІ «Про добір земельних ділянок право оренди яких виставляється на земельні торги» від 23 квітня 2021 року, а тому заборонено відчуження земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 22.06.2022. Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21.05.2021 позивач звернувся до голови Шрамківської об`єднаної територіальної громади із заявою, в якій просив надати, відповідно до ст. 36 ЗК України, у користування для ведення городництва земельну ділянку з кадастровим номером 7120687100:02:001:0413, площею 0,2591 га, яка розташована в адміністративно - територіальних межах Мойсівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. До заяви позивачем додано: копію паспорта з витягом ЄДДР; відомості про земельну ділянку з публічної кадастрової карти; викопіювання. 18.06.2021 рішенням Шрамківської сільської ради № 8-33/VIII «Про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з земель Шрамківської сільської ради» відмовлено гр. [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва площею 0,2591га, кадастровий номер 7120687100:02:001:0413 у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка включена до переліку для продажу права оренди на земельних торгах. Вважаючи рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що на момент прийняття рішення на звернення від 21.05.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, вказана земельна ділянка була перебувала в переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які виставляються на земельні торги окремими лотами, а тому, відповідачем доведено, що станом на 21.05.2021 був наявний наказ про включення спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, права на яку виставлені на земельні торги, а тому встановлені обставини свідчать про обґрунтованість посилань відповідача на ст. 136 ЗК України, як підставу для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки судом не було враховано, що заборона відчужувати та надавати у користування земельні ділянки розпочинається не з моменту включення цієї ділянки до переліку земельних ділянок, а саме з моменту, коли конкретна земельна ділянка або права на неї вже виставлені на земельні торги. На переконання апелянта, лише факт прийняття рішення про включення земельної ділянки в перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги, не є самостійною підставою для заборони їх відчужувати та надавати у користування. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно норм ч. ч. 1-2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі. Отже, підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує. Згідно приписів ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідно до положень ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Так, ч. 2 ст. 134 ЗК України, виключає випадки безоплатного надання без продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності. Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що 23.04.2021 рішенням Шрамківської сільської ради № 7-90/VIII «Про добір земельних ділянок право оренди яких виставляється на земельні торги», включено до переліку для продажу права оренди на земельних торгах, земельну ділянку комунальної власності, кадастровим номером 7120687100:02:001:0413, площею 0,2591 га, яка розташована в адміністративно - територіальних межах Шрамківської сільської ради, в межах с. Мойсівка (за межами населеного пункту). 21.05.2021 позивач звернувся до голови Шрамківської об`єднаної територіальної громади із заявою, в якій просив надати, відповідно до ст. 36 ЗК України, у користування для ведення городництва земельну ділянку з кадастровим номером 7120687100:02:001:0413, проте суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що вже на час подання заяви позивачем рішенням Шрамківської сільської ради № 7-90/VIII, бажану земельну ділянку включено до переліку для продажу права оренди на земельних торгах. Водночас, згідно ч. 2 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЗК України, підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів. Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає: а) виготовлення та затвердження у встановленому законодавством порядку документації із землеустрою (у разі формування земельної ділянки, зміни цільового призначення земельної ділянки та в разі, якщо відомості про земельну ділянку не внесені до Державного земельного кадастру); б) державну реєстрацію земельної ділянки; в) державну реєстрацію речового права на земельну ділянку; г) отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель" у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї; ґ) проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель", крім випадків проведення земельних торгів щодо набуття права оренди земельної ділянки; д) встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки; е) встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим, ніж розмір орендної плати, визначений Податковим кодексом України, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь - не може бути меншим 7 відсотків їх нормативної грошової оцінки; є) встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок; ж) визначення дати проведення земельних торгів. Згідно норм ч. 5 ст. 136 ЗК України, земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності, або права на них, виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися в користування до завершення торгів. Колегія суддів зауважує, що включення земельної ділянки, на яку претендує позивач, до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності права оренди на які можуть бути реалізовані на земельних торгах слугувало підставою для відмови у наданні дозволу. Дійсно, включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок, право на які буде виставлено на земельні торги не передбачено серед підстав для відмови, визначених у частині сьомій статті 118 ЗК України, проте така підстава для відмови передбачена у статті 136 ЗК України. Згідно із частиною третьою статті 136 ЗК України, земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів. Верховний Суд розглядав справи, де поставало таке ж питання, і у постанові від 03.04.2018 у справі № 815/3059/17 дійшов висновку, що саме віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки. Ця правова позиція була підтримана в інших постановах Верховного Суду, зокрема, від 23.01.2020 у справі №620/1058/19, від 28.10.2020 у справі №819/1976/17, від 22.10.2020 у справі №815/7279/16, і колегія суддів не знаходить підстав не погодитися із такою. Застосовуючи цей підхід до справи, що розглядається, колегія суддів звертає увагу, що на момент розгляду клопотання/заяви позивача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою та прийняття відповідачем рішення з цього питання, землі, яких стосувалася заява, було включено до переліку земельних ділянок, права оренди на які можуть бути реалізовані на земельних торгах, тож, в силу приписів частини третьої статті 136 ЗК України, це є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу. Правова позиція щодо застосування норм права у схожих правовідносинах також викладена Верховним Судом у постановах від 30.03.2021 у справі №2040/6485/18 та від 13.04.2021 у справі №818/1470/18. Під час судового розгляду справи, відповідачем дійсно було доведено, що станом на 21.05.2021, був наявний наказ про включення спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, права на яку виставлені на земельні торги, а тому встановлені обставини свідчать про обґрунтованість посилань відповідача на ст. 136 ЗК України, як підставу для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Посилання апелянта на те, що заборона відчужувати та надавати у користування земельні ділянки розпочинається не з моменту включення цієї ділянки до переліку земельних ділянок, а саме, з моменту, коли конкретна земельна ділянка або права на неї вже виставлені на земельні торги, на переконання колегії суддів є необґрунтованими, адже суперечать змісту ч. 5 ст. 136 ЗК України, оскільки саме вже віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки. Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Результат розгляду: denied