Рішення адміністративного суду від 2022-02-11 00:00:00+02

Позивач, [PERSON] звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Сумській області, Заступника начальника Головного управління національної поліції в Сумській області Радченка Олександра Петровича в якому просив суд: - визнати протиправними дії заступника начальника ГУНП в Сумській області Радченка О.П. - несвоєчасне надання відповіді на заяву позивача № 467 від 02.09.2020; - визнати протиправною бездіяльність відповідачів та не вирішення питань 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 10, 10.1, 1 скарги № 467 від 02.09.2020; - зобов`язати відповідачів повторно розглянути питання 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 10, 10.1, 1 скарги № 467 від 02.09.2020. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.09.2020 звернувся до ГУ НП в Сумській області зі скаргою за №467, однак, відповідачі не забезпечили належного розгляду та виконання вимог питань 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 10, 10.1, 11 скарги №467 та залишили їх не вирішеними, чим порушили його право на інформацію, гарантоване ст.40 Конституції України та Законом України "Про звернення громадян". Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, 23,м. Суми,Сумська область,40000, код ЄДРПОУ 40108777), заступника начальника Головного управління національної поліції в Сумській області Радченка Олександра Петровича \~(вул. Герасима Кондратьєва, 23,м. Суми,Сумська область,40000) про визнання дій та бездіяльності \~протиправними, зобов`язання вчинити дії \~задоволено частково. Визнано протиправними дії заступника начальника Головного управління національної поліції в Сумській області Радченка Олександра Петровича щодо несвоєчасного надання відповіді на скаргу [PERSON] \~№ 467 від 02.09.2020 \~ У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить \~скасувати рішення суду в цій частині та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд не повністю з`ясував та не довів обставини, що мають значення для справи і які суд визнав встановленим, тому висновки суду не відповідають обставинам справи, крім того судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Наводить обставини справи, викладені ним у позовній заяві, та просить їх урахувати під час апеляційного розгляду. Також із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених \~позовних вимог не погодився відповідач, Головне управління Національної поліції України в Сумській області, \~та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду в цій частині та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ГУНП в Сумській області належним чином здійснено розгляд скарги [PERSON] та в межах строку, передбаченого \~ст. 20 Закону № 393/96 -ВР направлено відповідь за результатами розгляду скарги. У відповідності до п. 3 ч. 1\~ст. 311 КАС України\~суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційні скарги не \~підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до начальника ГУ НП в Сумській області Анохіна О.Д. зі скаргою №467 від 02.09.2020, що була зареєстрована 03.09.2020, в якій вказав, що слідчий Лебединського ВП Гусаченко І.А. проводив кримінальне провадження №12018200090000351 від 29.05.2018, яке постановою від 29.08.2019 нишком закрив. Також вказав, що повідомлення про закриття кримінального провадження №12018200090000351 та сама постанова про закриття кримінального провадження йому надіслані листом Лебединського ВП від 29.08.2019. Вказав також, що вказану постанову [PERSON] оскаржив до Лебединського районного суду, ухвалою якого від 25.05.2020 йому було відмовлено у задоволенні заяви. Однак, ухвалою Сумського апеляційного суду від 19.08.2020 суд скасував ухвалу першої інстанції. У зв`язку з цим у скарзі позивач вимагав від начальника ГУ НП в Сумській області Анохіна О.Д.: 1) створити та надати в письмовому вигляді інформацію, в якій відобразити повну інформацію про проведене [PERSON] у 2018 - 2019 роках досудове розслідування кримінального провадження № 12018200090000351 від 29.05.2018, в тому з`ясувати і повідомити всі дії, які в даному кримінальному провадженні вчинив слідчий, мотивувати їх ефективність, зробити і показати детальний аналіз слідчих дій виконаних слідчим, описати їх ефективність, вчасне їх виконання та відповідність закону; 2) з`ясувати і повідомити причини за яких слідчий, при наявності невідпорних доказів і необмеженого часу для вчинення слідчих дій, не виконав вимог КПК - не забезпечив успішного проведення досудового розслідування - не встановив особу злочинця та не покарав його, не довів наявність чи відсутність в діянні складу та мотивів злочину, та на один рік затягнув слідство і закрив провадження недоробленим з формальних підстав; 3) з`ясувати, назвати і повідомити причини за яких досудове розслідування було і залишилось неефективним та недоробленим, чому та з яких причин слідчий на рік затягнув слідство, що саме завадило слідчому встановити особу злочинця та притягнути його до відповідальності, чому слідчий закрив кримінальне провадження з формальних причин, та відмовився захистити мене від злодіянь; 4) з`ясувати, назвати і повідомити причини, за яких слідчий, впродовж року не спромігся виконати всі необхідні слідчі дії, повідомити скільки всього часу витратив слідчий на проведення досудового розслідування, та чому слідчий, маючи достатньо часу і можливостей не виконав свої посадові обов`язки і не закінчив досудове розслідування як того вимагає КПК; 5) визнати факт того, що слідчий не виконав свої службові обов`язки, не забезпечив ефективного розслідування кримінального провадження № 12018200090000351, а умисно чи за службової недбалості, не встановив осіб злочинців та залишив їх безкарними, знехтувавши службовими обов`язками та законами України, відмовився чи не спромігся захистити мене від злочину, або спростувати зазначене відповідними доказами; 6) визнати протиправними бездіяльність слідчого в даному кримінальному провадженні, невиконання слідчим службових обов`язків; затягування слідчим досудового розслідування; недодержання слідчим, під час досудового розслідування розумних строків проведення процесуальних дій, що призвело до безкарності злочинця, або з посиланням на докази, довести правомірність бездіяльності слідчого; 7) визнати незаконним закриття досудового розслідування недоробленим з формальних підстав - у зв`язку з закінченням строку на досудове розслідування; 8) визнати, що саме з причини бездіяльності (неналежної діяльності) слідчого не було забезпечено успішного проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 12018200090000351, не встановлено особи злочинця та не притягнуто його до кримінальної відповідальності, або назвати докази і довести, що назване кримінальне провадження розслідувалось згідно КГЖ, в межах розумних строків і виключно професійним слідчим та прокурором, а закриття недоробленого провадження з формальних підстав і було ціллю та задачею слідчого; 9) провести службове розслідування по зазначених фактах бездіяльності слідчого, недотримання розумних строків, невиконання слідчим вимог і завдань КГЖ, залишення кримінального провадження недоробленим та його формальне закриття і в такий спосіб здихатися кримінального провадження № 12018200090000351; 10) притягнути слідчого [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за бездіяльність і за всі інші вищезазначені правопорушення, в тому числі за дії в суді першої інстанції - протестування проти законних вимог щодо скасування незаконної постанови слідчого, та не обмежуватись туполобими відписками з вигаданими покараннями типу "вказано", "суворо вказано", "обмежитись раніше накладеним стягненням", та детально мотивувати своє рішення про покарання з викладенням мотивів застосування саме такого стягнення, а не більш сурового, або пояснити відмову в застосуванні дисциплінарного стягнення чи обмеження раніше накладеним стягненням; 10) визнати протиправною бездіяльність слідчого - ненадання [PERSON] постанови про закриття кримінального провадження № 12018200090000351 та притягнути [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за порушення права [PERSON] на інформацію, ст. 32, 34, 40 Конституції України; 10.1) з`ясувати і повідомити причини за яких слідчий Гусаченко І.А. приховав від [PERSON] закриття 28.08.2019 кримінального провадження № 12018200090000351, або надати документальний доказ про направлення [PERSON] названої постанови; 11) паралельно з дисциплінарними стягненнями позбавити слідчого [PERSON] премії. 12) врахувати поведінку слідчого і факт того, що [PERSON] як при закритті кримінального провадження в серпні 2019 року так і в судовому засіданні 25.05.2020 р. знав, що закриває кримінальне провадження № 12018200090000351 недоробленим, з формальних підстав, але умисно та усвідомлено бажав цього закриття, і не хотів розслідувати злочин та захищати мене від злочинців (а.с.4, 24-25). У відповідь на вказану скаргу позивача №467 заступник начальника ГУ НП в Сумській області Радченко О. листом від 30.09.2020 за №24/К-637 повідомив [PERSON] , що службовим розслідуванням проведеним дисциплінарною комісією слідчого управління ГУНП встановлено, що доводи, викладені у зверненні [PERSON] знайшли своє часткове підтвердження. Зокрема, вказано, що 29.08.2019 слідчим слідчого відділення Лебединського ВП Гусаченком І.А. у кримінальному провадженні, на підставі ч. 1 ст. 284 абзацу 14 КПК України, прийнято рішення про закриття, оскільки згідно ст. 219 КПК України закінчився строк досудового розслідування та жодній особі не повідомлено про підозру. Про прийняте рішення згідно вимог ч. 6 ст. 284 КПК України, [PERSON] направлено письмове повідомлення за вих. № 11652/63-2019 від 29.08.2019. За недотримання вимог ст. ст. 2, 9, 28, пункту 2 частини 3 розділу VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12018200090000351, в частині не забезпечення всебічного, повного, швидкого дослідження обставин учиненого діяння, на підставі Закону України "Про дисциплінарний статут Національної поліції України" попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни слідчого за недотримання вимог ст. ст. 2, 9, 28, пункту 2 частини 3 розділу VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12018200090000351, в частині не забезпечення всебічного, повного, швидкого дослідження обставин учиненого діяння, на підставі Закону України "Про дисциплінарний статут Національної поліції України" попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни слідчого \~відділення Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області \~ [PERSON] . Крім того, за незабезпечення контролю за розслідуванням кримінального провадження № 12018200090000351, не дотримання вимог ст. 39 КПК України, попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни заступника начальника Лебединського ВП - начальника слідчого відділу Гончарова О.М. Причинами неефективного проведення досудового розслідування кримінального провадження № 12018200090000351 з 20.02.2019 до 28.09.2019 є завантаженість слідчого [PERSON] у службовій діяльності. Одночасно у вказаному листі було роз`яснено, що відповідно до вимог ст.ст. 303-307 КПК України дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування можуть бути оскаржені до слідчого судді суду першої інстанції, в територіальній юрисдикції якого перебувають органи досудового розслідування. Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (зі змінами від 01.07.2020) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 384 КК України, відноситься до кримінальних проступків. У зв`язку з вищевикладеним, 18.09.2020 Лебединським відділом Роменської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні № 12018200090000351 визначено підслідність за сектором дізнання Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції ГУНП. З метою недопущення порушень вимог кримінального процесуального законодавства, додержання розумних строків проведення слідчих та процесуальних дій, забезпечення повного, швидкого та неупередженого досудового розслідування вказаного кримінального провадження, стан досудового розслідування у ньому взято на контроль відділом дізнання ГУНП (а.с.5, 26-27). Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів з чим погоджується і колегія суддів. Відповідно до ч.2 ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати й поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до статті 40 Конституції України, кожному гарантовано право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року \~№393/96-ВР (далі - Закон України "Про звернення громадян"). Преамбулою цього Закону визначається, зокрема, що він забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення. Так, відповідно до ст. 1 вказаного Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Під зверненнями громадян, згідно зі ст. 3 Закону України "Про звернення громадян", слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян", пропозиція (зауваження) - це звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. В силу ч. 3 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян", заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону, скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Статтями 4 - 6 Закону України "Про звернення громадян" регламентуються коло питань, рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, а також установлені вимоги до звернення, мова звернень і рішень та відповідей на них. Зокрема, вказано, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Статтею 7 Закону України "Про звернення громадян" установлено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення й передбачено обов`язок із прийняття та розгляду звернень, оформлених належним чином і поданих у встановленому порядку. У ст. 12 Закону України "Про звернення громадян" окреслено коло правовідносин, на які його дія не поширюється, а саме, вона не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, Законами України "Про засади запобігання і протидії корупції", "Про виконавче провадження". Статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" установлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Крім того, з метою забезпечення реалізації громадянами конституційного права на звернення, покращання, удосконалення організації їх особистого прийому в апараті Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органах внутрішніх справ України, а також у вищих навчальних закладах, на підприємствах, в установах і організаціях, що належать до сфери його управління та на виконання, у тому числі ст. 40 Конституції України, Законів України "Про звернення громадян", "Про інформацію" наказом МВС України від 10.10.2004 N1177 було затверджено Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого (надалі - Положення N 1177), згідно з п. 1.3 якого громадяни України мають право звернутися до апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення. Абзацами 4,5 п.2.1 Положення N 1177 передбачено, що письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, реєстрації та первинному розгляду з метою визначення їх належності до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, та призначення за ними конкретного виконавця. Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, або їх заступниками відповідно до їх повноважень. Пунктами 4.1, 4.3, 4.4, 4.6 Положення N 1177 визначено, що керівники апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, та їх заступники при розгляді звернень громадян зобов`язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів, уживати інших заходів для об`єктивного вирішення поставлених авторами звернень питань, з`ясовувати і усувати причини та умови, які спонукають громадян скаржитись, якщо це не суперечить чинному законодавству. За результатами перевірки звернення складається мотивований висновок про результати розгляду звернення громадян, який має містити в собі об`єктивний аналіз усіх зібраних матеріалів і повинен відповідати порядку його складання (п. 4.3 Положення N 1177). Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян (п. 4.4 Положення N 1177). Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді (п. 4.6 Положення N 1177). Пунктами 7.4 - 7.5 Положення N 1177 визначено, що \~за кожною скаргою, в якій громадяни порушують питання про наявність порушень чи недоліків у роботі апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, або скаржаться на дії працівників ОВС, проводиться ретельна перевірка викладених фактів апаратом МВС, закладами, установами, підприємствами, що належать до сфери управління МВС, до якого звернувся громадянин. За результатами перевірки надаються матеріали керівникові апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, або його заступникам, в яких зазначається, підтвердились чи ні наведені відомості (факти) і які заходи вжиті для усунення виявлених порушень чи недоліків та притягнення до відповідальності винних осіб. Громадянину за наслідками розгляду скарги надається письмова або усна відповідь (за його бажанням). Рішення за розглядом скарги громадянина приймає керівник апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС (або його заступник), у провадженні якого перебуває скарга. Наведені норми свідчать про те, що позивач і відповідач є суб`єктами правовідносин у сфері звернень громадян, із відповідними правами та обов`язками, зокрема, з правом скерування звернення й обов`язком його розгляду та надання на нього відповіді в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян", Положенням N1177. При цьому, приписами пп.5.1, 5.4,5.5 Положенням N1177 передбачено, що термін розгляду звернень обчислюється з дня їх надходження та реєстрації в апараті МВС, закладах, установах, підприємствах, що належать до сфери управління МВС, до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то за останній день терміну вважається перший після нього робочий день. Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, враховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. За зверненнями громадян, за якими неможливо своєчасно закінчити перевірку та прийняти в установлений термін рішення, виконавець не пізніше ніж за 3 робочі дні до закінчення цього терміну письмово доповідає керівникові апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, або його заступникові і порушує питання щодо продовження терміну в межах, установлених законодавством про звернення громадян. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів. Про продовження терміну розгляду письмово повідомляється автор звернення. Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» також передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано доводами апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Сумській області, \~звернення позивача, отримане через електрону пошту було зареєстроване 03.09.2020 та до слідчого управління надійшло 08.09.2020 за вх.24/К-637, що підтверджується відповідними штампами вхідної кореспонденції на самій скарзі (а.с.24). Протеи, \~відповідь на скаргу листом від 30.09.2020, за підписом заступника начальника ГУНП в Сумській області була надіслана позивачу лише 15.10.2020, \~про що свідчить штемпель на конверті, адресованому позивачу (а.с.6). \~ Разом з тим, як вже зазначалось вище, термін розгляду звернень обчислюється з дня їх надходження та реєстрації в апараті МВС до дня направлення заявнику відповіді на його звернення та загальний термін розгляду звернення, з урахуванням характеру поставлених у ньому питань, має складати один місяць від дня надходження, враховуючи вихідні, святкові та неробочі дні. Таким чином, надсилаючи позивачу на його скаргу, зареєстровану ще 03.09.2020, а у слідчому управлінні 08.09.2020, відповідь за підписом заступника начальника ГУНП в Сумській області лише 15 жовтня 2020р., було порушено право позивача на отримання відповіді своєчасно. При цьому, жодних доказів на спростування доводів та доказів позивача про отримання відповіді за підписом заступника начальника ГУНП в Сумській області в конверті, надісланому лише 15.10.2020, чи про направлення письмового повідомлення про продовження терміну розгляду скарги у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» та Положенням N1177, відповідачами суду надано не було. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно протиправності дій \~заступника начальника Головного управління національної поліції в Сумській області Радченка О.П. щодо несвоєчасного надання відповіді на скаргу [PERSON] № 467 від 02.09.2020. При цьому, досліджуючи зміст скарги №467 та відповіді на неї, наданої листом від 30.09.2020, \~колегія суддів зазначає наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що \~ [PERSON] щодо вказаних у його зверненні питань як то надання інформації про проведене досудове розслідування кримінального провадження №12018200090000351 від 29.05.2018, з мотивуванням ефективності всіх проведених слідчим дій та вчасність їх виконання, повідомлення причини за яких слідчий не забезпечив успішного проведення досудового розслідування, а також повідомлення причин, які завадили слідчому встановити особу злочинця та притягнути його до відповідальності та не виконати всі необхідні слідчі дії, повідомлення часу, який витратив слідчий на проведення досудового розслідування, визнання факту того, що слідчий не виконав свої службові обов`язки, не забезпечив ефективного розслідування кримінального провадження № 12018200090000351 та саме з причини бездіяльності (неналежної діяльності) слідчого не було забезпечено успішного проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №12018200090000351, у зв`язку з чим притягнути слідчого [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, паралельно з яким позбавити слідчого [PERSON] \~премії, а також повідомити причини за яких слідчий Гусаченко І.А. приховав від [PERSON] закриття 28.08.2019 кримінального провадження № 12018200090000351 чи надання документального доказу про направлення [PERSON] названої постанови, в межах вимог Закону України «Про звернення громадян» повідомлено, що за результатами службового розслідування, проведеним дисциплінарною комісією слідчого управління ГУНП встановлено, що 29.08.2019 слідчим слідчого відділення Лебединського ВП Гусаченком І.А. у кримінальному провадженні, на підставі ч. 1 ст. 284 абзацу 14 КПК України, прийнято рішення про закриття, оскільки згідно ст. 219 КПК України закінчився строк досудового розслідування та жодній особі не повідомлено про підозру. Також вказано, що за недотримання вимог ст. ст. 2, 9, 28, пункту 2 частини 3 розділу VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12018200090000351, в частині не забезпечення всебічного, повного, швидкого дослідження обставин учиненого діяння, на підставі Закону України "Про дисциплінарний статут Національної поліції України" слідчого \~відділення Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області Гусаченка І.А. попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни У відповіді також повідомлено, що причинами неефективного проведення досудового розслідування кримінального провадження № 12018200090000351 з 20.02.2019 до 28.09.2019 стала завантаженість слідчого [PERSON] у службовій діяльності. Щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності слідчого роз`яснено, що відповідно до вимог ст.ст. 303-307 КПК України дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування можуть бути оскаржені до слідчого судді суду першої інстанції, в територіальній юрисдикції якого перебувають органи досудового розслідування. У листі від 30.09.2020 також було вказано, що з метою недопущення порушень вимог кримінального процесуального законодавства, додержання розумних строків проведення слідчих та процесуальних дій, забезпечення повного, швидкого та неупередженого досудового розслідування вказаного кримінального провадження, стан досудового розслідування у ньому взято на контроль відділом дізнання ГУНП (а.с.5, 26-27). Крім того, позивачу повідомлено, що про прийняте рішення згідно вимог ч. 6 ст. 284 КПК України, [PERSON] направлено письмове повідомлення від 29.08.2019, в якому позивач отримав постанову про закриття кримінального провадження, що визнає сам позивач у скарзі №467 (а.с.4). Відтак, ураховуючи те, що звернення позивача від 02.09.2020 за № 467 розглянуте відповідачами по суті та надано відповідь, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог в частині визнання протиправною бездіяльність відповідачів та не вирішення питань 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 10, 10.1, 1 скарги № 467 від 02.09.2020 та зобов`язання відповідачів повторно розглянути питання 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 10, 10.1, 1 скарги № 467 від 02.09.2020. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Разом з тим, у контексті оцінки доводів апеляційних скарг колегія суддів\~\~звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Відповідно до\~ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України\~рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Сумського окружного адміністративного суду \~від 28.07.2021. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 315 КАС України\~за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Відповідно до\~ст. 316 КАС України\~суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied