Рішення адміністративного суду від 2023-06-06 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області майора поліції Смирного І.А., в якому просив скасувати постанову, винесену інспектором СРПП ВП№1 Лубенського РВП ГУНП Полтавської області, майором поліції Смирним І.А. про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 196559, якою відповідно до ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в подальшому - КУпАП), якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 04.04.2023 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною та скасовано постанову серії БАД №196559 від 29.10.2022 р., винесену інспектором СРПП ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області майором поліції Смирним І.А. в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та провадження у цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП; в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про Національну поліцію», КУпАП, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки відсутні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. У судове засідання учасники справи своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно із ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося. Згідно із ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Тобто, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 29.10.2022 р. інспектором СРПП ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП Полтавської області, майором поліції Смирним І.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 196559, якою [PERSON] притягнуто ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, за те, що він 29.10.2022 р. о 10.30 год. у м. Пирятині Полтавської області по вул. Січових Стрільців, керуючи автомобілем FLAT DOBLO, д.н.з. [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», не був пристебнутий ременем безпеки та не надав для перевірки посвідчення водія, реєстраційних документів на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування власників наземних ТЗ, чим порушив п. 8.4 «б», 2.1. «а», 2.1. «г» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (в подальшому - Правила), чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП. У зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Не погоджуючись із вищевказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду із цим позовом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено порушення позивачем ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не підлягає скасуванню в цій частині. Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень (ч. 2 ст. 36 КУпАП). Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення. Згідно із підпункту «а» п. 2.4 Правил, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Підпунктом «ґ» п. 2.1 Правил, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до підпункту «в» п. 2.3 Правил, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників" від 01.07.2004 р. № 1961-IV у редакції Закону України від 24.09.2008 p. N 586-VI) передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Транспортний засіб має відповідати вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону з моменту прийняття участі в дорожньому русі. Пунктом 21.2 статті 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників" встановлено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Згідно із п. 21.3 ст. 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників", при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Частиною 1 статті 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що страховий поліс може бути витребуваний поліцейським лише у разі, якщо у нього виникнуть об`єктивні підстави вважати, що особа, яка здійснює керування транспортним засобом вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події. Судовим розглядом встановлено, що відповідачем зупинено автомобіль позивача, у зв`язку з тим, що [PERSON] 29.10.2022 р. о 10.30 год. у м. Пирятині Полтавської області по вул. Січових Стрільців, керуючи автомобілем FLAT DOBLO, д.н.з. [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Проте, рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 04.04.2023 р., яке відповідачем не оскаржено, визнано протиправною та скасовано постанову серії БАД № 196559 від 29.10.2022 р., винесену інспектором СРПП ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області майором поліції Смирним І.А. в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та провадження у цій частині закрито, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено вчинення позивачем порушення вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що наданим відповідачем відеозаписом подій (файл № 00000 _00000020221029103531_0004А), який оглянуто під час розгляду справи, не зафіксовано те, що позивач не був пристебнутий ременем безпеки, проте, підтверджено надання [PERSON] на вимогу відповідача посвідчення водія. Таким чином, оскільки відповідачем належним чином не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 5 ст. 121 КУпАП, то у відповідача відсутні підстави для витребування у позивача страхового полісу. Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Із врахуванням вищевикладеного, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова, винесена інспектором СРПП ВП№1 Лубенського РВП ГУНП Полтавської області, майором поліції Смирним І.А. про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 196559, якою відповідно до ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., не обґрунтована, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права. Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 04.04.2023 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині постанову, якою позов [PERSON] задовольнити, визнати протиправною та скасувати постанову серії БАД №196559 від 29.10.2022 р. в повному обсязі та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, судові витрати за подання адміністративного позову в розмірі 536,80 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 805,20 грн., а всього 1342 грн. підлягають стягненню на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області.

Результат розгляду: granted