Рішення адміністративного суду від 2023-05-16 00:00:00+03

27.02.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати постанову поліцейського взводу № 1 роти № 4 УПП в Полтавській області ДПП Лийс В.В. (далі - поліцейський) від 17.02.2023 року серії БАД 18 № 355055 про накладання на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою він підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. на підставі ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що відповідно до оскаржуваної постанови 17.02.2023 року о 11 год. 50 хв., він керуючи ТЗ на вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрям руху по смугах» зі смуги, яка вказує рух праворуч, здійснив рух прямо, а також керував ТЗ будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Полтавського районного суду м. Полтави по справі № 545/6290/22 від 25.01.2023 року, що набрала законної сили 06.02.2023 року, чим порушив п.п. 8.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП. Також, позивач зазначив, що дійсно 17.02.2023 року, близько 11 год. 50 хв., він на автомобілі DAEWOO LANOS д.н.з. [NUMBER] проїздив вул. Європейську, 12 у м. Полтава, де був зупинений поліцейським. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки постанова Полтавського районного суду м. Полтави від 25.01.2023 року, на яку міститься посилання в оскаржуваній постанові, не набрала законної сили. Крім того, позивач зазначив, що в оскаржуваній постанові прізвище правопорушника визначено як [PERSON] , тоді як згідно паспорту громадянина України його прізвище [PERSON] . При чому, на місці події поліцейським перед винесенням постанови паспорт [PERSON] оглядався. У відзиві на адміністративний позов відповідач УПП в Полтавській області ДПП, не погоджуючись з вимогами [PERSON] , зазначає, що водія автомобіля DAEWOO LANOS д.н.з. [NUMBER] , яким виявився [PERSON] правомірно було зупинено працівниками поліції за порушення ПДР України, за результатами проведеної перевірки встановлено, що він являється особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами строком на 1 рік, на виконання постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 25.01.2023 року. Розгляд справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції було проведено у відповідності до вимог чинного законодавства. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03.04.2023 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову [PERSON] . Висновок суду вмотивований тим, що доводи позивача про те, що на момент зупинки працівниками поліції автомобіля 17.02.2023 року під його керуванням, постанова Полтавського районного суду Полтавської області від 25.01.2023 року не набрала законної сили, а тому він не був особою, позбавленою права керування усіма видами транспортних засобів не заслуговують на увагу, оскільки з копії поданої апеляційної скарги на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 25.01.2023 року, долученої представником позивача до матеріалів справи, вбачається, що він прохав апеляційний суд поновити йому строк для подачі апеляційної скарги, а отже вона була подана з порушенням строків, відведених для її подання, тобто невчасно, а тому після закінчення строку на оскарження судового рішення, відомості про [PERSON] , як особу, що позбавлена права керування транспортними засобами, правомірно відповідальним працівником поліції внесено до національної бази даних МВС України. Також, суд зазначив, що не підлягає скасуванню постанова серії БАД № 355055 від 17.02.2023 року винесена відносно [PERSON] з тих підстав, що його прізвище згідно паспорту громадянина України значиться як « [PERSON] », оскільки громадянин [PERSON] у 2019 року змінив своє прізвище на « [PERSON] » не привівши у відповідність до таких змін належне йому посвідчення водія, у зв`язку з чим, для уникнення будь-яких сумнівів щодо особи водія, працівниками поліції у винесеній відносно нього постанові було зазначено як його прізвище на даний час ( воно першим і відображене в постанові ) так і прізвище, яке було до його зміни (зазначене в дужках). Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі представник позивача [PERSON] - адвокат Ткачов В.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення адміністративного позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано фактично аналогічними доводами, що наведені у позові. На час розгляду справи, відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи. За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України). Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України). Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України). Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308). Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України слід частково скасувати, з наступних підстав. Як убачається із постанови поліцейського від 17.02.2023 року серії БАД 18 № 355055 позивача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч. 4 ст. 126 КУпАП за те, що він цього дня, об 10 год. 43 хв. у м. Полтава по вул. Європейській, 12, керуючи транспортним засобом DAEWOO LANOS д.н.з. [NUMBER] , вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» зі смуги, яка вказує рух праворуч здійснив рух прямо, а також керував транспортним засобом будучи особою, позбавленою права керування усіма видами транспортних засобів постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 25.01.2023 року, чим порушив п. 8.4 ПДР України, ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», Постанову КМУ № 340, та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст. 41 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі - № 3353-XII) регулюються ПДР України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Згідно ч. 5 ст. 14 Закону № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пункт 1.10 ПДР України визначає значення термінів, зокрема: 5.16 «Напрямок руху по смугах». Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Статтею 23 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) регламентовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. У відповідності до ст. 31 Закону № 580-VIII полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Приписами ст. 40 Закону № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання ПДР. Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що на виконання вимог ст. 283 КУпАП, відповідачем зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме: з тд 166904, відео з б/к 470027, 470017, відео з реєстратора Globecs. З наданих матеріалів відеофіксації вбачається, що транспортний засіб DAEWOO LANOS д.н.з. [NUMBER] , зі смуги, яка вказує рух праворуч здійснив рух прямо. Доводи позивач про те, що постанова винесена відносно [PERSON] , а його прізвище згідно паспорту громадянина України значиться як « [PERSON] » колегія суддів приймає до уваги, оскільки громадянин [PERSON] у 2019 року змінив своє прізвище на « [PERSON] » не привівши у відповідність до таких змін належне йому посвідчення водія, у зв`язку з чим, для уникнення будь-яких сумнівів щодо особи водія, працівниками поліції у винесеній відносно нього постанові було зазначено як його прізвище на даний час (воно першим і відображене в постанові) так і прізвище, яке було до його зміни (зазначене в дужках). Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова в частині накладання на [PERSON] адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою він підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП. відповідачем прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак не підлягає скасуванню. Відповідно до постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 25.01.2023 року, що набрала законної сили 27.03.2023 року, у справі № 545/6290/22 [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON] ) визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Частиною 4 ст. 291 КУпАП встановлено, що постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті. Таким чином, колегія суддів зауважує, що станом на 17.02.2023 року в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки постанова Полтавського районного суду Полтавської області від 25.01.2023 року у справі № 545/6290/22 на набрала законної сили. Відповідно до статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. Адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 126 КпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (20400 грн.). Враховуючи вище наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що постанова поліцейського взводу № 1 роти № 4 УПП в Полтавській області ДПП Лийс В.В. від 17.02.2023 року серії БАД 18 № 355055 про накладання на [PERSON] адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою він підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 20060 грн. на підставі ч. 4 ст. 126 КУпАП. Оскільки наведені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та вказаним обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 квітня 2023 року підлягає частковому скасуванню. Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають. При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. На підставі наведеного,

Результат розгляду: partial