Рішення адміністративного суду від 2023-04-11 00:00:00+03

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року було частково задоволено адміністративний позов [PERSON] : - визнано протиправним рішення Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Житомирській області про відмову [PERSON] у виплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток за 2004, 2005, 2006 та 2008 роки. - зобов`язано Ліквідаційну комісію ГУМВС України в Житомирській області нарахувати і виплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток за 2004, 2005, 2006 та 2008 роки. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Житомирський окружний адміністративний суд 14.01.2022 видав виконавчий лист № 977 2022 р. про зобов`язання Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області нарахувати і виплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток за 2004, 2005, 2006 та 2008 роки. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20 січня 2022 року було проведено державну реєстрацію припинення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області. Від [PERSON] надійшла заява про заміну сторони у виконавчому листі по справі №240/2979/21 з Ліквідаційної комісії ГУМВС в Житомирській області на її правонаступника - Міністерство внутрішніх справ України. Ухвалою Житомирського \~окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року вказану заяву було задоволено. Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та залишити без задоволення заяву позивача про заміну сторони виконавчого провадження. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що Кабінетом Міністрів України чи іншим органом виконавчої влади не було визначено правонаступника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області. Наголошує на тому, що основні функції та завдання, які покладалися на міліцію, на теперішній час передані до органів поліції. Скаржник також просить врахувати, що суд першої інстанції розглянув питання про заміну сторони виконавчого провадження за відсутності зацікавленої особи - Міністерства внутрішніх справ України, на яке поклав необґрунтований обов`язок щодо виконання \~рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково, ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення заяви, виходячи з такого. Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Приймаючи рішення про заміну боржника за виконавчим документом, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством передбачено правонаступництво територіальних органів міністерств - юридичних осіб публічного права. Виключення становить лише випадок, коли держава відмовляється від виконання функцій та завдань, які виконував орган виконавчої влади, що ліквідовується. Оскільки акта розпорядчого характеру щодо правонаступництва діяльності відповідача (боржника) не прийнято, Міністерство внутрішніх справ України є єдиним засновником відповідача (боржника) та його процесуальним правонаступником, має повноваження забезпечити реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили в цій справі. Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, адже він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Згідно з ч. 5 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. З інформації, зазначеної у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом встановлено, що Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, як юридична особа, припинила свою діяльність 09.07.2021, про що в реєстрі був здійснений відповідний запис №1003051110020008324. Вирішуючи питання про заміну боржника, суд першої інстанції правильно зазначив, що механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів визначає Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074. Згідно з п. 6 вказаного Порядку права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття, у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади, у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу, у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади, у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань і функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України. Разом з тим особа, до якої переходять права та обов`язки територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України, не визначена відповідним актом Кабінету Міністрів України. Вказане питання не було вирішене також постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ». Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що у спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі. За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 січня 2022 року у справі № 813/6371/15, можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво. Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи. Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами)) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа. При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників. У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. Відповідно до постанови Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 826/9815/18 повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому, такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації. У зв`язку з цим Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого: - \~якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі відповідним розпорядчим актом його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень; - якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень (повне правонаступництво). Колегія суддів враховує, що між сторонами цієї справи виник спір у відносинах публічної служби - у зв`язку з проходженням позивачем служби в органах внутрішніх справ . Обов`язок, покладений навідповідача рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року, не стосується реалізації повноважень у сферах забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності. У зв`язку з цим підстави для правонаступництва у спірних правовідносинах виникли саме з моменту державної реєстрації припинення Головного управління МВС України в Житомирській області. Разом з тим характер спірних правовідносин не змінює тієї обставини, що правонаступником ліквідованого відповідача, зокрема й за виконавчим документом № 9772022, є саме та особа, до якої перейшла адміністративна компетенція суб`єкта владних повноважень, що припинився. Положеннями ст.ст. 1, 2 Закону України «Про міліцію» було передбачено, що міліція - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Основними завданнями міліції, зокрема було: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень. У свою чергу ст.ст. 1, 2 Закону України «Про Національну поліцію» передбачають, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції, зокрема, є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності. Зазначені норми права у своїх сукупності вказують на те, що основні завдання та функції держави, які покладались на міліцію, є тотожними до завдань та функцій, які покладаються на поліцію. Натомість Міністерство внутрішніх справ України, за змістом Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 878, є політичним органом державної влади, який забезпечує формування державної політики у сфері, зокрема, забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг, але не виконує функції по забезпеченню публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності. З огляду на викладене та враховуючи принцип територіальності, колегія суддів приходить до висновку про те, що правонаступником прав та обов`язків Головного управління МВС України в Житомирській області, що припинене як юридична особа, є саме Головне управління Національної поліції в Житомирській області. За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ухвала суду від 10 листопада 2022 року є протиправною та підлягає скасуванню. Натомість заяву [PERSON] належить задовольнити частково та здійснити заміну боржника - Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Житомирській області у виконавчому листі № 9772022 від 14 січня 2022 року на правонаступника - Головне управління Національної поліції в Житомирській області. Натомість посилання скаржника на порушення судом першої інстанції вимог ч. 2 ст. 379 КАС України, яке полягає у неповідомлені Міністерства внутрішніх справ України про судове засідання з розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження як заінтересованої особи колегія суддів вважає необґрунтованими. Відповідно до ч. 2 ст. 379 КАС України суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. Заінтересованими особами, за змістом вказаної норми права, є саме ті особи, які звернулися з поданням (заявою) про заміну сторони виконавчого провадження. З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення без додержання норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення процесуального питання. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково, ухвалу Житомирскього окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення заяви [PERSON] .

Результат розгляду: partial