Рішення адміністративного суду від 2022-07-07 00:00:00+03

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Військової частини [NUMBER], в якому просив: а) визнати протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо не нарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 16.05.2016; б) зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 16.05.2016. Рішенням від 21 березня 2022 року Рівненський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково. Зобов`язав Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року по 16 травня 2016 року. У решті позовних вимог - відмовив. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Військова частина [NUMBER] подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що позивач у позовній заяві не довів, що грошове забезпечення з урахуванням підвищення (надбавки, премії), яке він отримував з 01.01.2008 по 16.05.2016, не перевищувало суму індексації, та відповідно були підстави для нарахування індексації з метою забезпечення його достатнього життєвого рівня, що є завданням індексації грошових доходів населення. Вказує також на те, що з 2016 року по 2018 рік у Міністерства оборони України в межах наявного фінансового ресурсу коштів не було, механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні роки немає. Окрім зазначеного, апелянт наголошує, що обов`язок нараховувати всі належні при звільненні виплати покладено на роботодавця, яким у спірних правовідносинах є оперативне командування «Захід» (військова частина [NUMBER]). З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] проходив військову службу у Збройних Силах України, зокрема, у Військовій частині [NUMBER]. Згідно з наказом командувача військ оперативного командування «Захід» (по стройовій частині) № 110 від 16.05.2016 майора [PERSON] , старшого інженера-дослідника 484 літаючої авіаційно-технічної лабораторії, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі №460/377/21 визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER], яка полягає у невиплаті [PERSON] індексації грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01 січня 2008 року по 16 травня 2016 року, з урахуванням базового місяця - січень 2008 року, зобов`язано військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року по 16 травня 2016 року, з урахуванням базового місяця - січень 2008 року. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року у справі № 460/377/21 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року по 16 травня 2016 року. У решті вимог відмовлено. 19.10.2020 позивач звернувся до військових частин [NUMBER] та [NUMBER] з проханням нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2008 по 16.05.2016, враховуючи правові висновки, зазначені у постанові апеляційного суду у справі № 460/377/21. 01.11.2021 військова частина [NUMBER] у відповідь на вказане звернення листом № 501/25/1033 повідомила, що зобов`язання щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 16.05.2016 судовим рішенням, на яке посилається позивач у своїй заяві, не визначені. Тому правові підстави для нарахування і виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення відсутні. Військова частина [NUMBER] відповіді на заяву від 19.10.2020 не надала. Не погодившись з діями відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації, позивач звернувся до суду з цим позовом. Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що протиправність невиплати позивачу індексації грошового забезпечення військовою частиною [NUMBER] за період з 01.01.2008 по 16.05.2016 встановлена Восьмим апеляційним адміністративним судом в межах розгляду справи № 460/377/21. Проте, враховуючи, що розпорядником бюджетних коштів на забезпечення функціонування такої військової частини стала Військова частина [NUMBER], остання зобов`язана нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за вказаний вище період. Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII). Згідно зі статтею 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Абзацом 2 частини третьої статті 9 Закону №2011-XII визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України ,,Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі Закон - №1282-XII). Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (з 01.01.2016). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078). Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби. У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства. З аналізу наведених правових норм убачається, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації. Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення. Оскільки докази виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період його служби в матеріалах справи відсутні, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що такий має право на проведення відповідних виплат. Зазначене підтверджується також постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у справі №460/377/21, яка набрала законної сили, та якою визнано протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року по 16 травня 2016 року. Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Поряд з цим з наявних у матеріалах справи доказів слідує, що позивач проходив військову службу у Військовій частині [NUMBER], яка була його роботодавцем, та мала обов`язок нараховувати індексацію грошового забезпечення, а тому суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини [NUMBER] щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 16.05.2016. Водночас колегія суддів відхиляє доводи відповідача про відсутність підстав для нарахування та виплати саме відповідачем індексації грошового забезпечення за спірний період з огляду на наступне. Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 18 жовтня 2021 року в справі № 460/377/21 встановлено, що рішенням командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19 грудня 2019 року № 39140 та наказом командувача військ оперативного командування «Захід» від 28 грудня 2019 року № 821 ВЧ [NUMBER] виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та зарахована на фінансове забезпечення до військової частини [NUMBER] з 1 січня 2020 року. Відповідно до пункту 1.3 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 року № 280 (далі - Правила), розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони є: Міністр оборони - головний розпорядник; командувачі (начальники) видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь, інших органів військового управління (крім військових комісаріатів), Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які включені до мережі головного розпорядника коштів, - розпорядники коштів нижчого рівня (далі - розпорядники коштів другого рівня); командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, - розпорядники коштів нижчого рівня (далі - розпорядники коштів третього рівня). Пунктом 1.5 Правил визначено, що військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини - розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень) (далі -правил). Згідно пункту 47 статті 2 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я та здійснення витрат бюджету. Отже, військова частина [NUMBER] з 01.01.2020 позбавлена можливості нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення. А отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що нарахувати й виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 01 січня 2008 року по 16 травня 2016 року, яка не була отримана ним під час несення служби внаслідок протиправної бездіяльності роботодавця (військової частини [NUMBER]) зобов`язаний відповідач, який став розпорядником бюджетних коштів на забезпечення функціонування такої військової частини, а тому підставно задовольнив адміністративний позов у цій частині. Однак колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції в частині висновків, викладених останнім у мотивувальній частині рішення, щодо застосування січня 2008 року як базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2008 по 30.11.2015. Так, відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Тобто, відповідно до пункт у 5 Порядку №1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів. Відповідно до вимог абзацу 3 пункту 10-1 Порядку №1078 (в редакції, чинній до 15.12.2015) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснювалось з місяця прийняття працівника на роботу. Пунктом 5 Порядку №1078 (в редакції Постанови КМ № 1013 від 09.12.2015) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Також, з 01.12.2015 року згідно з Постановою Кабінету Міністрів № 526 від 13.06.2012 року в редакції Постанови Кабінету Міністрів № 1013 від 09.12.2015 року Порядок доповнено пунктом 10-2, відповідно до якого для новоприйнятих працівників обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник. Порівняльний аналіз наведених вище правових норм про індексацію грошових доходів дає підстави стверджувати те, що новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення: - до 01.12.2015 був місяць прийняття працівника на роботу та місяць збільшення заробітної плати (за рахунок будь-яких постійних складових зарплати чи грошового забезпечення). - після 01.12.2015 - місяць збільшення тарифної ставки (окладу). А тому, відповідно до вимог абзацу 1 пункту 5 Порядку №1078 (в редакції до 01.12.2015) січень 2008 року не може бути базовим місяцем при нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2008 по 30.11.2015, оскільки у вказаний період підставою для проведення індексація було підвищення грошового забезпечення за рахунок будь-яких його складових, що не мали одноразового характеру. З 01.12.2015 для проведення індексації необхідно встановити місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, а не складових заробітної плати, в даному випадку грошового забезпечення. Наведені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, сформульованій в постанові від 19 травня 2022 року в справі №200/3859/21, яку суд апеляційної інстанції враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч.5 ст.242 КАС України. Отже, висновок суду першої інстанції про необхідність застосування при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 по 30.11.2015 базового місяця січня 2008 року вказує на застосування судом першої інстанції норм права до спірних відносин, що виникли раніше. Тобто суд порушив принцип незворотності дії правової норми в часі, що суперечить положенням частини 1 статті 58 Конституції України, згідно з якою закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає правильним рішення суду першої інстанції в частині задоволенні позовним вимог про зобов`язання Військової частини [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2008 року по 16 травня 2016 року, однак вважає за необхідне змінити вказане рішення в частині мотивації стосовно застосування базового місяця при нарахуванні індексації за період з 01.01.2008 по 01.12.2015. Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України). За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни рішення суду в мотивувальній частині стосовно застосування базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2008 по 30.11.2015, з урахуванням висновків, встановлених вище.

Результат розгляду: partial