Рішення адміністративного суду від 2022-11-17 00:00:00+02

У квітні 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУПФ-1) в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ-1 про відмову у призначенні пенсії від 26.01.2022 №134550015871 (далі Рішення); зобов`язати ГУПФ призначити і здійснити нарахування та виплату [PERSON] пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (далі Закон №3723-XII), пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII), починаючи з 20.01.2022, яку обчислити у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у листі-довідці Управління соціального захисту Львівської міської ради від 24.01.2022 №2603-вих-151 (далі Лист-довідка, УСЗ відповідно) про визначення заробітної плати [PERSON] за грудень 2021 року. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення. Зобов`язано ГУПФ призначити й здійснити нарахування та виплату [PERSON] пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ з 20.01.2022. В іншій частині позову відмовлено. Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, кожен у відповідній частині його оскаржили сторони, які із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просять скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити та позов задовольнити повністю відповідно. В апеляційній скарзі ГУПФ вказує, що у позивача відсутній достатній стаж роботи державного службовця та вона не займала посад, державної служби, які б давали їй право на зарахування відповідного періоду до стажу державного службовця. Позивач в апеляційній скарзі акцентує увагу, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Таким чином, встановивши протиправність відмови відповідача щодо призначення пенсії відповідно до Законів №3723-ХІІ, №889-VIII суд з метою ефективного відновлення порушеного права позивачки мав би зобов`язати відповідача призначити та здійснити нарахування позивачці пенсії державного службовця, виходячи з заробітної плати позивачки згідно з Листом-довідкою. Сторони відзивів на апеляційні скарги не подали. У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами. Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга ГУПФ підлягає частковому задоволенню, а апеляційну скаргу позивача, слід задовольнити, з наступних підстав. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірні періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до стажу державної служби, що загалом складає понад 20 років та враховуючи, що станом на 01.05.2016 позивач працювала на посаді, робота на якій зараховується до державної служби, то відповідно остання має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №889-VIII. Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань. В частині відмовлених позовних вимог, цей суд вказав, що такі позовні вимоги є передчасними та не входять в предмет дослідження в межах даної справи. Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 20.01.2022 року [PERSON] звернулась до територіальних органів ГУПФ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 10 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII. 26.01.2022 ГУПФ-1 прийнято Рішення, яким відмовлено у призначенні пенсії з підстав, що для призначення пенсії повинен бути необхідний стаж, відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII, не менше 10 років стажу для працюючих на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців та після 01.05.2016 продовжують працювати на посадах державної служби, або абзацом шостим пункту 4 «Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі Порядок №622) за бажанням осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі. Необхідний стаж, який \~дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №889-VIII, відсутній, оскільки після 01.05.2016 заявниця не займала посаду державного службовця. Згідно записів у трудовій книжці від 03.04.1981 [NUMBER] [PERSON] з - 15.07.1999 зарахована на посаду спеціаліста II категорії по виплаті допомог з присвоєнням 14 рангу сьомої категорії державного службовця у Відділі соціального захисту населення виконкому Залізничної \~Райради народних депутатів м. Львова, - 01.05.2001 було присвоєно черговий 13 ранг сьомої категорії державного службовця; - 14.08.2001 прийнято Присягу посадової особи, відповідно до статті 11 Закону №3723-ХІІ; - \~01.10.2001 відділ соціального захисту населення реорганізовано у відділ праці та соціального захисту населення; - 01.10.2001 призначена на посаду спеціаліста 1 категорії підвідділу бухгалтерського обліку та звітності, як така, що перебувала у кадровому резерві; - 28.03.2003 присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування; - 09.07.2008 переведена на посаду начальника підвідділу бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера, як таку, що перебувала у кадровому резерві; - 01.04.2004 присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування (5 категорія посад) з 9 липня 2003 року; - 09.07.2005 присвоєно 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування; - 04.01.2007 у зв`язку з реорганізацією органів виконавчої влади переведена на посаду заступника начальника Залізничного відділу соціального захисту (далі Посада) за її згодою, як таку, що перебувала в кадровому резерві на якій перебувала і на час виникнення спірних відносин. - 20.09.2007 присвоєно черговий 9 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування в межах 5 категорії; Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до пункту 6 «Порядку обчислення стажу державної служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі Порядок №229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII. Згідно пункту 8 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби було визначено «Порядком обчислення стажу державної служби», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок №283). Згідно із пунктом 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі Закон № 2493-III), а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування. Порядок № 283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою Кабінету Міністрів України нового Порядку №229. Згідно з пунктом 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493-IIІ. Відповідно до статті 14 Закону №2493-IIІ, в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад. У пункті 4 частини другої статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Таким чином, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених \~Законом №2493-IIІ, входить до стажу державної служби. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року по справі №735/939/17. Враховуючи наведене, період роботи позивача з 04.01.2007 по 20.01.2022 на Посаді підлягає зарахуванню до стажу державної служби. Відповідно до частин першої статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої \~статті 28 Закону 1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Отже, до 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV. При цьому законодавством визначено певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ. Так, відповідно до пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно із пунктом 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Тобто, «Прикінцевими та перехідними положеннями» Закону №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до зазначеної статті є досягнення такими особами пенсійного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV. Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 2 квітня 2020 року у справі № 687/545/17. У позивача (враховуючи відомості трудової книжки та призначення пенсії за віком) наявний необхідний вік та страховий стаж, передбачений абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV. Доводи відповідача про те, що позивач після 01.05.2016 не працювала на посаді органу місцевого самоврядування, яка належать до посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ, є безпідставними, з огляду на вищенаведені висновки. Отже, з урахуванням того, що вказані періоди підлягають зарахуванню до стажу державної служби позивача, що загалом складає понад 20 років та враховуючи, що станом на 01.05.2016 позивач працював на посаді, робота на якій зараховується до державної служби, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ, №889-VІІІ. Таким чином, зважаючи на те, що ГУПФ-1 безпідставно відмовило позивачу в призначенні пенсії, позовні вимоги [PERSON] в цій частині є такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування Рішення. Наведені ж в апеляційній скарзі ГУПФ доводи в цій частині не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше. Щодо вимоги скаржника про призначення і виплату пенсії виходячи із 60 відсотків заробітку, що зазначений у Листі-довідці, то суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне зазначити наступне. Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до пункту 5 Порядку №622 заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до Закону №889-VІІІ визначається довідками про заробітну плату, форми яких затверджені постановами правління Пенсійного фонду України (далі ПФУ) і які видаються особі установою за останнім місцем роботи. За змістом пункту 4 Постанови №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Визначаючи спосіб захисту порушених прав особи, яка має право на пенсію державного службовця, Велика Палата Верховного Суду при ухваленні постанови від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18 (провадження № 11-555заі18), вказала на необхідність зобов`язання відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідці про заробітну плату. Разом з тим, як видно із Листа-Довідки УСЗ, так як станом на 14.01.2022 втратили чинність відповідні норми законодавства щодо необхідності видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсії, то відповідний орган в якому працювала особа надає інформацію про її заробіток у змісті цього Листа-Довідки. Крім цього, як згідно позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 25 жовтня 2021 року у справі №127/8787/17 та від 16 травня 2022 року у справі №399/473/17. відсутність в цьому випадку саме довідки про заробітну плату за останньої займаною посадою, за наявності об`єктивної можливості визначити розмір пенсії, на яку позивач має право, не може бути підставою для відмови у задоволенні її заяви про призначення пенсії за віком як державному службовцю. Водночас, в розглядуваному випадку матеріали справи містять докази достатнього стажу позивача для призначення їй пенсії на підставі статті 37 Закону №3723-XII, №889-VІІІ, відомості про займану Посаду [PERSON] , а також відомості про основні види грошової винагороди. Також у Листі-довідці вказано розмір посадового окладу та доплати за ранг за Посадою, з якої позивач має намір йти на пенсію. Таким чином, встановивши протиправність відмови відповідача щодо призначення пенсії відповідно до Закону №3723-XII, №889-VІІІ суд з метою ефективного відновлення порушеного права позивачки вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги скаржника у спосіб зобов`язання відповідача призначити та здійснити нарахування позивачці пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII починаючи з 20.01.2022, виходячи з заробітної плати позивачки за грудень 2021 року згідно з Листом-довідкою. Відтак оскаржуване рішення суду, в частині зобов`язання ГУПФ призначити і здійснити нарахування та виплату позивачці пенсії та відмовлених позовних вимог, відповідно до вимог статті 317 КАС підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про задоволення позову повністю у відповідній частині, з наведених вище підстав.

Результат розгляду: partial