Рішення адміністративного суду від 2024-02-06 00:00:00+02

[PERSON] \~звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо нарахування та виплати [PERSON] грошового забезпечення військовослужбовця за період з 20.04.2022 по 29.05.2023 без використання посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022, 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт; зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] грошове забезпечення військовослужбовця за період з 20.04.2022 по 29.05.2023 з використанням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022, 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року позов задоволено. \~\~\~Визнано протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо нарахування та виплати [PERSON] грошового забезпечення військовослужбовця за період з 20.04.2022 по 29.05.2023 без використання посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102 гривень на відповідний тарифний коефіцієнт. Зобов`язано військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] грошове забезпечення військовослужбовця за період з 20.04.2022 по 29.05.2023 з використанням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102 гривень на відповідний тарифний коефіцієнт з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині визначення розміру прожиткового мінімуму, який підлягає застосуванню при нарахуванні [PERSON] грошового забезпечення військовослужбовця за період з 20.04.2022 по 29.05.2023, позивач подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права. Просить змінити рішення суду в цій частині, а саме: \~визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо нарахування та виплати [PERSON] грошового забезпечення військовослужбовця за період з 20.04.2022 по 29.05.2023 без використання посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022, 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт; зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] грошове забезпечення військовослужбовця за період з 20.04.2022 по 29.05.2023 з використанням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022, 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів. Відповідач, в свою чергу, не погоджується з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог. В апеляційній скарзі просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Відзиви на апеляційні скарги не надходили. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] \~проходив службу в ВЧ [NUMBER] з 20.04.2022. Відповідно до витягу з \~наказу командира Військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 149 від 29.05.2023 солдата [PERSON] , який знаходився у розпорядженні командира, колишнього водія 1 мінометного взводу 2 мінометної батареї 2 механізованого батальйону, звільненого наказом (по особовому складу) від 22.05.2023 № 67-РС у відставку відповідно до пункту «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини четвертої статті \~26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що справи та посаду здав, і направити для зарахування на військовий облік до [INFO] , 29 травня 2023 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. [PERSON] , вважаючи, що відповідачем не проведено перерахунок та виплату позивачеві грошового забезпечення з використанням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022, 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт, звернувся до суду з \~цим позовом. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. Постановою Кабінету Міністрів України № 704 від \~30.08.2017 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14. Пунктом 4 названої постанови в первинно прийнятій редакції було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. У пункті 1 Приміток до Додатку 1 до постанови визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У примітці до Додатку 14 до постанови КМУ № 704 визначено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. З 24 лютого 2018 року набула чинності постанова КМУ № 103, якою пункт 4 постанови КМУ № 704 викладено в новій редакції: розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що після внесення Постановою КМУ № 103 змін до пункту 4 Постанови КМУ № 704, зміст примітки Додатка 14 до останньої не було приведено у відповідність із нормою пункту 4 цієї Постанови. Проте, не приведення Кабінетом Міністрів України приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704 у відповідність до змін, що були внесені в пункт 4 цієї ж Постанови, не може бути підставою для обчислення окладу за військовим (спеціальним) званням з використанням у якості розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року). Суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 09.06.2022 у справі № 200/11472/20-а, згідно з якими \~примітки за своїм змістом та призначенням є такими, що лише роз`яснюють механізм (формулу) обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням. Суд касаційної інстанції звернув увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 року № 870 були затверджені Правила підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, які визначають загальні підходи до підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення з урахуванням нормопроектувальної техніки. За змістом пункту 20 вказаних Правил у структурі проекту положення або іншого нормативно-правового акту, який передбачається затвердити постановою, в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень. Положеннями пункту 2.16 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року № 34/5, також передбачено, що включення до нормативно-правових актів приміток не допускається, за винятком випадків, якщо необхідно дати визначення будь-якого суміжного поняття або помістити короткий коментар, що допоможе точніше зрозуміти положення, викладені в структурній одиниці нормативно-правового акта. Примітки не повинні містити норм права. Тобто, примітка до нормативно-правового акту носить інформаційний характер та не може містити норм права. Задовольняючи \~позов [PERSON] суд першої інстанції дійшов висновку, що з набранням чинності постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 про визнання протиправним та скасування п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» відновлено чинність пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в первинній редакції, яка передбачала, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Таким чином, \~з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Суд першої інстанції під час ухвалення рішення дійшов помилкового висновку, що в даній справі посадовий оклад і оклад за військовими (спеціальними) званнями протягом спірного періоду мав обчислюватися з урахуванням розміру прожиткового мінімуму в розмірі 2102 грн (для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів у 2022 та 2023 році), адже чинне законодавство визначає такий розмір саме шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»\~ \~та Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» не містять застережень щодо розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб для обрахунку грошового забезпечення військовослужбовців. Так, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» \~\~\~установлено у 2022 році\~ \~прожитковий мінімум\~ \~для \~працездатних осіб з 1 січня - 2481 гривня. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» \~\~\~установлено у 2023 \~році\~ \~прожитковий мінімум\~ \~для \~працездатних осіб з 1 січня 2684 гривня. Таким чином, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму саме для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. Щодо доводів апеляційної скарги Військової частини [NUMBER] , що позивачем попущено строк звернення до суду з позовною заявою, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Відповідно до статті 233 КЗпП України,\~ \~працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених\~ \~частиною другою\~ \~цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Згідно зі статтею 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. [PERSON] наказом № 149 від 29.05.2023 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, позовна заява подана до суду 21.08.2023, тобто в межах строку визначеного закону. Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції в окремій частині невірно застосовані норми матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Результат розгляду: granted