Рішення адміністративного суду від 2022-10-04 00:00:00+03

У липні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕАР №5590947 від 10.07.2022 року, винесену інспектором 1 батальйону 3 роти Управління поліції в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Кушнірем Д.А. за ч. 1 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову зазначав, що вищевказаною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано захід адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Вважає зазначену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню судом, оскільки справа про адміністративне правопорушення інспектором розглянута з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України. На підставі викладеного, посилаючись на норми права, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії ЕАР №5590947 від 10.07.2022 року за ч.1 ст.122 КУпАП. 05 вересня 2022 року відповідачем на адресу суду подано відзив на позов, в якому він просив в задоволенні позову відмовити. При цьому, вказав, що УПП в Хмельницькій області заперечує проти скасування оскаржуваної постанови, вважає, що вона була винесена суб`єктом владних повноважень з дотриманням вимог КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», а тому вважає винесену постанову законною, й відповідно, на його думку, відсутні підстави для її скасування. Крім того, зазначив, що водій транспортного засобу «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», чим порушив п.8.4.в, а саме порушення вимог заборонних знаків, що безпосередньо бачив сам працівник поліції. Враховуючи вищевикладене, вважає винесену постанову законною, й відповідно відсутні підстави для її скасування. У судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у поданому письмовому відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити за їх відсутності. На підставі ч.4 ст. 229 КАС України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Так, статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Частиною 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що постановою серії ЕАР №5590947 від 10.07.2022 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1\~ст.122 КУпАП. \~ \~ \~ \~Зокрема даною постановою встановлено, що 10.07.2022 року о 06 год. 41 хв., водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», чим порушив п.8.4.в Правил дорожнього руху, а саме порушення вимог заборонних знаків, й відповідно відносно [PERSON] винесено постанову серії ЕАР №5590947 від 10.07.2022 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а/с 8). \~ \~ \~ \~Так, порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України\~"Про\~дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.5 ст.14\~Закону України\~"Про\~дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. \~ \~ \~ \~При цьому, ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Разом з тим, відповідач, на якого нормами чинного законодавства покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що дійсно позивач [PERSON] допустив порушення Правил дорожнього руху України, а саме докази порушення вимог заборонних знаків, зокрема відеоматеріалів з нагрудного відео реєстратора ВХ 00054, що зазначено в постанові, або ж поясненнями свідків тощо. При цьому, як вказує позивач при винесенні оскаржуваної постанови він заперечував факт вчинення ним адміністративного правопорушення й відповідно перевірити факт вчинення ним правопорушення в ході розгляду справи з урахуванням належних та допустимих доказів суд позбавлений можливості, а пояснення відповідача, викладені у відзиві в тій частині, що він особисто бачив факт порушення, суд ураховуючи положення чинного процесуального законодавств, до уваги не приймає й відповідно розцінює їх як неналежний доказ. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України й відповідно вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому, суд приходить до висновку про те, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАР №5590947 від 10.07.2022 року підлягає скасуванню. Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Враховуючи вищевказане та те, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, суд вважає що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП підлягає закриттю. На підставі ст.ст. 245, 247, 276, 288 КУпАП,

Результат розгляду: granted