Рішення адміністративного суду від 2022-09-06 00:00:00+03

позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено. Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу. Представники відповідача просили суд задовольнити апеляційну скаргу. Позивач та його представник \~в судовому засідання щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що в \~період з 28 серпня 2020 року по 31 вересня 2020 року ГУ ДПС України в Житомирській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Марківка "АГРО-ВТ" з питань контролю та дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за червень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах. За результатами вказаної перевірки було складено Акт перевірки № 181/06-30-05-09/40362212 від 09.09.2020 (том І, а.с. 14-44) у якому зафіксовано порушення вимог 187.1 ст. 187, п. 188.1, ст. 188 та абз. в), г) п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) - товариством занижено податок на додану вартість в сумі 387507 грн в тому числі: жовтень 2018 року на суму 11878 грн, за листопад 2018 року - на суму 235581 грн, за лютий 2020 - на суму 140048 грн, та завищено від`ємне значення, що включається до складу до складу податкового кредиту поточного податкового періоду за жовтень 2018 року - в сумі 20264 грн, за листопад 2018 року - в сумі 47670 грн, за лютий 2020 року - в сумі 375091 грн та червень 2020 року - в сумі 480454 грн; вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України та п. 3 наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 - товариством не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні, виписані при постачанні товарів/послуг на загальну суму 867961 грн. У подальшому, на підставі Акту перевірки, ГУ ДПС у Житомирській області прийняло спірні податкові повідомлення - рішення від 02 жовтня 2020 року: №0012730709 про донарахування ТОВ «МАРКІВКА АГРО-ВТ» грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість 484384,00 грн, з яких за основним платежем 387507,00 грн та 96877,00 грн штрафні санкції; №0012720709 на суму завищення від`ємного значення, що враховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) в розмірі 867961,00 грн (том І, а.с. 45-48). ТОВ «МАРКІВКА АГРО-ВТ» не погодившись з винесеним відповідачем рішенням звернулося до Державної податкової служби України з відповідною скаргою від 19.10.2020. Державна податкова служба України прийняла рішення №34975/6/99-00-06-02-02-06 від 11.12.2020, яким відмовила в задоволенні скарги і залишила без змін спірні податкові повідомлення - рішення (том І, а.с. 70-74). Оскільки в ході процедури адміністративного оскарження не було відновлено порушених прав ТОВ «МАРКІВКА АГРО-ВТ» позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису. Пункт 188.1 статті 188 ПК України встановлює, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку. У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу. Відповідно до абз в), г) пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). Як визначено п. 201.10. ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем тощо. Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частина друга статті 9 Закону передбачає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних тощо. Аналізуючи доводи апелянта щодо протиправності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 02.01.2020 № №0012730709, яким позивачу збільшено суму податкового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем та за штрафними санкціями колегія суддів зазначає наступне. Згідно акту, перевіркою встановлено придбання та списання ТОВ «МАРКІВКА АГРО-ВТ» запасних частин, які в подальшому використовувалось для ремонту орендованого автотранспорту/техніки а також сторонньої техніки (яка не є власністю товариства або орендованою) - комбайн New Holland CS6090. На підтвердження запасних частин товариством надано для перевірки акти списання, в яких зазначено дату накладних, згідно з якими було здійснено придбання запчастин, які підлягають списанню, а також їхню вартість: акт № 1115 від 06.09.2018 - на загальну суму 4068 грн ; акт №1193 від 17.09.2018 - на загальну суму 4068 грн; акт №1 від 30.09.2018 - на загальну суму 130 372 грн; акт №2 від 31.10.2018 - на загальну суму 23559 грн; акт №3 від 30.11.2018 - на загальну суму 87 470,15 грн. Так, відповідно п. п. 14.1.191 п.14.1 ст. 14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. На переконання відповідача, операції зі списання запасних частин на техніку, яка не є власністю товариства або орендованою належить до операцій з реалізації ТМЦ у розумінні п.п. 14.1.212 п. 14.1. ст. 14 ПК України. Враховуючи викладене та в порушення п. 187.1 ст. 187 та п. 188.1 ст. 188 ПК України зазначає, що товариством занижено суму податкових зобов`язань на загальну суму 49636 грн. Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи міститься висновок експерта Є.Ю.Павліченко від 19.03.2021 №ЕД-19/111-21/286-Е зі змісту якого вбачається, що в матеріалах наданих на дослідження наявні договори, укладені «Марківка «Агро-ВТ» з контрагентами щодо оренди майна, а саме: Договір від 01.02.2018 № 1802 оренди транспортного засобу, спецтехніки та механізмів, який значиться укладеним між ТОВ "Марківка "Агро-ВТ" (далі - Орендар), в особі директора Жовтун М.В., що діє на підставі з одного боку та ТОВ «Розком» (далі - Орендодавець), в особі [PERSON] , та Договір від 17.04.2018 № 1 безоплатного користування майном, значиться укладеним між ТОВ «Марківка «Агро-ВТ» (далі - Наймач), і директора Жовтун М.В., що діє на підставі Статуту, з одного боку та [PERSON] (далі - Наймодавець), з другого боку. Відповідно до умов цього Договору та Акту прийому-передачі майна, що передається в безоплатне користування (Додаток №2 до договору від 17.04.2018 №1), Наймодавець передав, а Наймач прийняв у тимчасове користування в справному стані майно відповідно наведеного переліку, в тому числі комбайн (без зазначення марки та моделі). Вище зазначені договори підписані від імені сторін, підписи скріплені печатками, тобто, узгоджені обома сторонами. Відповідно до пункту 3.1.3 Договору від 17.04.2018 №1 та пунктів 2.3, 2.6 Договору від 01.02.2018 №1802, здійснення ремонту наданої в оренду та безоплатно наданої техніки за власний рахунок товариства. Експерт дійшов висновку, що позивач відповідно до умов договорів про безоплатне користування (оренду) майна, здійснював поточний ремонт орендованої техніки, яка використовувалась у господарській діяльності та вартість запасних частин, послуг з ремонту техніки віднесено до загальновиробничих витрат, що не належать до господарських операцій з реалізації ТМЦ та не виникає податкове зобов`язання з ПДВ. А тому зазначає, що висновок акту № 181/06-30-05-09/40362212 від 09 вересня 2020 року в частині заниження суми податкових зобов`язань на загальну суму 49636 грн, в тому числі за вересень 2018 року - на 27 430,00 грн, за жовтень 2018 року на 4712 грн, за листопад 2018 року - на 17 494,00 грн внаслідок віднесення до затрат списання запасних частин для ремонту власного та орендованого автотранспорту/техніки, а також техніки, отриманої в безоплатне користування - комбайн New Holland CS6090, документально не підтверджується. Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта \~та вказаного висновку експерта, оскільки Договір від 17.04.2018 № 1 безоплатного користування майном, укладений ТОВ «Марківка «Агро-ВТ» (далі - Наймач) з [PERSON] (далі - Наймодавець) не був наданий під час перевірки позивача контролюючому органу, а в додатку №1, де зазначається перелік майна, що передається в безоплатне користування до цього договору шостим пунктом вказано "Комбайн" без марки, моделі, номерного знаку і т.д. На підставі п.63.3 ст.3 ПК України платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків. У п. 8.4. розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 № 462), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 р. за № 1562/20300 зазначено, що повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. У повідомленні за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду. Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивач не вказував у формі № 20-ОПП інформацію про орендований ним комбайн New Holland CS6090 в періоді вересень - листопад 2018 року. Водночас, надане до суду першої інстанції копію повідомлення за формою № 20-ОПП про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність від 27.08.2020, де зазначено комбайн New Holland, не доводить протиправність прийнятого податкового повідомлення - рішення, оскільки спірні правовідносини стосуються періоду вересень - листопад 2018 року. З огляду на вищенаведені обставини та правові норми, колегія суддів вважає, що \~висновок контролюючого органу про заниження позивачем суми податкових зобов`язань на загальну суму 49636 грн не спростований доводами та документами ТОВ «Марківка «Агро-ВТ». Даючи оцінку доводам апеляційної скарги в частині взаємовідносин позивача з ТОВ "Гарні Лани" з приводу придбання у листопаді 2018 року послуг обробітку землі на загальну суму 1650560 грн, у т.ч. ПДВ 275093,33 грн, колегія суддів вказує на слідуюче. З матеріалів справи встановлено, що, між ТОВ «Марківка «Агро-ВТ» та ТОВ "Гарні Лани" 11.04.2018 укладено Договір надання послуг №11/11-03 відповідно до п. 1.1. ТОВ "Гарні Лани" надає послуги обробки землі. Згідно вказаного договору, ТОВ "Гарні Лани" надало позивачу послуги відповідно до актів здачі-прийняття робіт у листопаді 2018 року. Здійснено роботи: послуги культивації, внесення добрив, послуги боронування, послуги посіву соняшника, послуги посіву кукурудзи, послуги обприскування, послуги дискування, послуги збору соняшника, послуги збору кукурудзи, послуги оранки. Водночас, відповідач, як на правомірність дій податкового органу посилається на акт перевірки, згідно якого під час перевірки було встановлено, що списання насіння, добрива та засоби захисту рослин відбулося у періоді, що забезпечує дотримання технології виробництва зернових та технічних культур. Придбані ж у ТОВ "Гарні Лани" послуги виконувалися в одному звітному періоді, при неможливості здійснити весь комплекс агротехнічних заходів, спрямованих на одержання урожаю, протягом одного місяця. Таким чином, фактичне виконання робіт у листопаді 2018 року не відповідає технології вирощування відповідних культур. Також, згідно усних пояснень посадових осіб, спочатку ТОВ "Гарні Лани" надавали послуги по збору врожаю, а вже потім - послуги по обробітку землі. Крім того, слід звернути увагу, що послуги по збору соняшника згідно з актами виконаних робіт були надані в листопаді 2018 року, а фактична реалізація відбулася у вересні 2018 року. Вважає, що придбані послуги у ТОВ Гарні Лани не могли використовуватись позивачем в господарській діяльності. При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що в даному випадку мають місце помилки в документах первинного бухгалтерського обліку, які не вплинули на суть господарських зобов`язань та виконання робіт. Якщо б такі роботи не були виконані, а послуги не надані, то б і не було можливості виростити посівні культури й здійснити реалізацію, з огляду на наступне. Так, відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Відповідно до п.3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 07.02.2013 № 73, фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства; звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) - звіт про доходи, витрати, фінансові результати та сукупний дохід. Факт безпосереднього зв`язку витрат з господарською діяльністю платника податків може бути встановлений з врахуванням якісних характеристик послуг (товарів), які мають однозначно свідчити про призначення наданих послуг чи придбаних товарів для використання в господарській діяльності платника податків, відповідати змісту цієї діяльності. При цьому, необхідно, щоб первинні документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) й ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатись на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій, адже за відсутності таких документів неможливо перевірити правильність обчислення і сплати сум податкових (грошових) зобов`язань на підставі господарських операцій. Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що \~несвоєчасність обліку та помилок в документах первинного бухгалтерського обліку по взаємовідносинах з ТОВ "Гарні Лани" не можуть вважатись обґрунтованими, оскільки платник податків повинен вести бухгалтерський облік належним чином відповідно до вимог чинного законодавства. Щодо взаємовідносин позивача з ФОП [PERSON] і висновку контролюючого органу про заниження податкових зобов`язань на суму 98718 грн судова колегія вказує на слідуюче. В ході перевірки встановлено придбання ТОВ "Марківка "АГРО-ВТ" обробітку землі та послуг сушки кукурудзи у ФОП [PERSON] . На підтвердження зазначених взаємовідносин під час перевірки надано договір б/н від 17.04.2018, договір про надання послуг №030220 від 03.02.2020, договір №011019 про надання послуг від 01.10.2019, договір №030719 про надання послуг 03.07.2019, акти наданих послуг (виконаних робіт) та податкові накладні, рахунки фактури, специфікації. При детальному аналізі актів наданих послуг (виконаних робіт) виставлених ФОП [PERSON] на адресу ТОВ "Марківка "АГРО-ВТ", встановлено придбання послуг, які не використовувалися в господарській діяльності товариства. З матеріалів справи встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до умов договорів ФОП [PERSON] зобов`язується за завданням позивача надавати останньому визначені послуги в строки додатково погоджені сторонами та забезпечувати якість наданих послуг. Здавання послуг Виконавцем та приймання їх результатів Замовником оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг який підписується повноважними представниками сторін протягом 5 робочих днів після фактичного надання послуг (п. 3.3). На переконання відповідача в акті №ОУ-0033 від 04.11.2019 \~зазначено, що послуги із збирання соняшника надавалися в листопаді 2019 року, при тому, що фактична реалізація соняшника відбулася у вересні 2019 року, в акті №ОУ-0034 від 07.11.2019 зазначено, що послуги зі збирання гречки мали місце в листопаді 2019 року, при тому, що фактично реалізація гречки відбулася у жовтні 2019 року, та відповідно специфікації (додаток №1 до Договору № 05129) зазначено, що послуги сушки кукурудзи надавалися в грудні 2019 року, при тому що фактична реалізація кукурудзи відбулася у жовтні 2019 року. Реалізація підтверджується видатковими накладними, товарно - транспортними накладними, податковими накладними, зареєстрованими в ЄРПН. Відповідно до Мемореального ордеру №4 Накопичувальна відомість за розрахунками з дебіторами кредиторська заборгованість (попередні оплати) відсутня, отже обсяги реалізації по видаткових накладних відповідають обсягам постачання, що відображено в податкових накладних. У зв`язку з чим, товариством занижено податкові зобов`язання на загальну суму 98 718 грн, в тому числі за листопад 2019 року - на суму 42 872 грн, та за грудень 2019 року - на суму 55846 грн. Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що контролюючий орган не довів свій висновок шляхом проведення зустрічної перевірки по ланцюгу постачання послуг (товарів) із ФОП [PERSON] , і останнім як платником податку на додану вартість по ланцюгу було сплачено ПДВ повному обсязі, з огляду на наступне. Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що \~продаж гречки, як і зазначає відповідач відбувся у жовтні 2019 року; продаж кукурудзи у жовтні 2019 року , продаж соняшника у вересні 2019 року. Таким чином, вказані обставини свідчать щодо обґрунтованості висновку контролюючого органу про заниження податкових зобов`язань на суму 98718 грн по взаємовідносинах з ФОП [PERSON] . Щодо правовідносин позивача із Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством "Нібулон", колегія суддів зазначає наступне. З матеріалів справи встановлено, що ТОВ "Марківка "АГРО-ВТ" уклало договір складського зберігання зерна №Б-426-19 від 28.10.2019 з Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарським підприємством "Нібулон" щодо надання послуг зі зберігання кукурудзи урожаю 2019 року. Відповідно до податкових накладних № 1227 від 31.12.2019 \~та №579 від 31.01.2020 \~встановлено придбання послуг із зберігання кукурудзи при цьому реалізація кукурудзи відбулася ще у жовтні 2019 року. Як було встановлено податковим органом, реалізація кукурудзи належним чином підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та податковими накладними, зареєстрованими в ЄРПН. Відповідно до Мемореального ордеру №4 "Накопичувальна відомість за розрахунками з дебіторами" кредиторська заборгованість (попередні оплати) відсутні, а отже обсяги реалізації по видаткових відповідають обсягам постачання, що відображено в податкових накладних відповідають обсягам постачання, що відображено в податкових накладних. Тому в порушення п. 198.5 ст. 198 ПК України товариством занижено податкові зобов`язання на загальну суму 6614 грн, в тому числі за грудень 2019 року на суму 3 307 грн та за січень 2020 року - на 3 307 грн. В ході перевірки також встановлено придбання товариством жатки кукурудзяної Capello Quasar F8 в листопаді 2018 року. Як зазначає відповідач, при аналізі первинних документів, не встановлено використання даного засобу в господарській діяльності товариства. Крім того, послуги по збору урожаю товариством придбавалися в сторонніх. Отже, даний основний засіб переведений до складу невиробничих необоротних активів. За даними бухгалтерського обліку по рахунку 10 «Основні засоби» станом на 01.07.2020 вартість жатки кукурудзяної Capello Quasar F8 становить 526 817,16 грн та оскільки жатка кукурудзяна Capello Quasar F8 не використовувалась у господарській діяльності товариства, то відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України товариство повинно було нарахувати податкові зобов`язання в розмірі 105 363 грн на вартість зазначеного об`єкта, як такого, що являється невиробничим основним засобом та не використовується в господарській діяльності платника податку. Згідно матеріалів справи, відповідно до Договру купівлі-продажу від 28.11.2018 №2811 укладеним між ТОВ «Розком» (Продавець) та ТОВ "Марківка -Агро-ВТ" (Покупець), позивачем придбано жатку кукурудзяну Capello Quasar F8, вартість товару становить 632 180,59 грн, в т. ч. ПДВ 105 363,43 грн. Так, на переконання апелянта вищенаведені доводи \~відповідача не відповідають дійсності, оскільки жатка кукурудзяна Capello Quasar F8 використовується в господарській діяльності товариства, що підтверджується \~фотознімками \~з місця зберігання та під час її використання. Крім того, апелянт стверджує, що жатка потребує агрегатування з комбайном New Holland та використовувалась для подрібнювання стеблів кукурудзи. Проте, колегія суддів вказані доводи не приймає, оскільки, як вже було зазначено вище, судом зроблено висновок, що оренда комбайну New Holland CS6090 в періоді вересень - листопад 2018 року не підтверджена документально, відповідно жатка кукурудзяна Capello Quasar F8 не може функціонувати без комбайна, а отже використання даного засобу в господарській діяльності товариства не підтверджене. Здійснивши аналіз вищенаведених обставин, судова колегія зауважує, що позивач придбав жатку кукурудзяну Capello Quasar F8 у ТОВ "Розком", директором якого є [PERSON] , а надалі передав ФОП [PERSON] вказану жатку для надання послуг собі ж у проведенні робіт. Також [PERSON] відповідно Договору від 17.04.2018 № 1 безоплатного користування майном передав позивачу техніку в т.ч. комбайн, і надалі у ФОП [PERSON] ТОВ "Марківка "АГРО-ВТ" придбавало послуги обробітку землі та послуг сушки кукурудзи. При цьому апелянтом не доведено доцільність такої господарської діяльності платника податків. Також в ході перевірки, з метою встановлення перевірки правильності формування собівартості вирощеної продукції та дослідження руху продукції на підставі актів списання та робіт було здійснено розподіл витрат на вирощування та збирання по видах культур. Перевіряючими було здійснено обрахунок кількості зібраного урожаю по видах культур та визначено повну собівартість по видах культур та відповідно кожного виду с/г продукції. Також, ревізорами на підставі видаткових накладних на відпуск, товарно-транспортних накладних було обраховано по видах культур кількість с/г продукції. В результаті арифметичних розрахунків було обраховано кількість та вартість залишків на 31.12.2019 в розрізі кожного виду с/г продукції. За результатами аналізу встановлено невідповідність залишків по рахунку 27 "Продукція с/г виробництва" станом на 31.12.2019. Так, за даними Головної книги товариства залишки готової продукції по рахунку 27 Продукція сільськогосподарського призначення" становлять 244 737 грн (60 т кукурудзи), при цьому за даними перевірки (на підставі актів списання насіння, добрив та ЗЗР, актів придбаних послуг, товарно-транспортних накладних, даних головної) залишки готової продукції становлять 2055423,82 грн: пшениця 1,774 т на суму 2995,16 грн, ячмінь ярий 11,405 т на суму 46097,0 грн, соняшник 56,72 т на суму 696960,12 грн, кукурудза 192,16 т на суму 1110467,92 грн, гречка 30,025 т на суму 198903,62 грн (гречка урожаю 2018 року). Так, на переконання відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, оскільки дана продукція у сумарному виразі 1810687,0 грн не була реалізована та не рахується на залишках, а отже не використана в господарській діяльності товариства, а тому, в порушення абз) «г» п. 198.5 ПК України, занижено податкові зобов`язання за грудень 2019 року 362 137,0 грн. Водночас, колегія судів не приймає до уваги доводи апелянта, що ревізори не в повній мірі дослідили всі документи первинного бухгалтерського обліку щодо виробництва продукції та її реалізації, оскільки як було зазначено вище, у висновку експерта Є.Ю.Павліченко від 19.03.2021 №ЕД-19/111-21/286-ЕК судовий експерт зазначає, що документально підтвердити чи спростувати висновок акту перевірки в частині заниження суми податкових зобов`язань за грудень 2019 року в сумі 362137 грн за даними бухгалтерського обліку та первинних документів експерту не видається за можливе, так як дані у поданих позивачем звітах відрізняються від тих, що були використані при розрахунку перевірки, а в матеріалах, наданих на дослідження, відсутні облікові регістри щодо відображення залишку готової продукції на початок 2019 року в розрізі зернових культур. З огляду на вищенаведені обставин та правові норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що апелянтом ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не спростовано висновок контролюючого органу щодо заниження податкових зобов`язань за грудень 2019 року на суму 362137,0 грн, так як товариство формування показників податкової звітності здійснювало не на підставі даних, підтверджених документами, оскільки навіть експерт, не зміг підтвердити позицію позивача щодо залишків готової продукції по рахунку 27 Продукція сільськогосподарського призначення". Таким чином, враховуючи вищевикладене та в порушення п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст 188 та п. 198.5 ст. 198 ПК України суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що \~Товариством занижено податкові зобов`язання на загальну суму 867961 грн, в тому числі за вересень 2018 року - на суму 27430,0 грн, за жовтень на суму 4712,0 грн, за листопад 2018 року - на суму 262987,0 грн, за листопад - на суму 42872,0 грн, за грудень 2019 року - на суму 421290,0 грн, за січень на суму 3307,0 грн та за червень 2020 року - на суму 105363,0 грн. Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що податкове повідомлення-рішення від 02.10.2020 №0012720709, яким до позивача застосовані штрафні ( фінансові) санкції (штраф) за нескладання та реєстрацію в ЄРПН податкових накладних, виписаних при постачанні товарів на суму 867961 грн враховуючи порушення щодо заниження податкових зобов`язань, встановлених в ході перевірки є правомірним \~та не підлягає скасуванню. Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.\~\~

Результат розгляду: denied