Рішення адміністративного суду від 2022-07-13 00:00:00+03

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 29.09.2021р. №159 про відмову у переведенні позивачки на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи позивачки в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001р. по 24.11.2015р., з 28.01.2016р. по 26.09.2021р.; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити позивачці з 27.09.2021р. пенсію за віком державного службовця у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зазначеної у довідках виданих Новодунаєвецькою селищною радою від 20.09.2021р. №882, №889; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування й виплату позивачці з 27.09.2021р. пенсію за віком державного службовця у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зазначеної у довідках виданих Новодунаєвецькою селищною радою від 20.09.2021р. №882, №889. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона 27.09.2021 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про перехід з одного виду пенсії на інший, а саме з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Проте їй відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю необхідного 20-річного стажу державної служби. На думку позивачки, така відмова є протиправною, оскільки її стаж державної служби складає 21 рік. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2022 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №159 від 29.09.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати періоди з 04.07.2001 по 24.11.2015 та з 28.01.2016 по 26.09.2021 до стажу державної служби [PERSON] . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування та виплату [PERSON] пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з 27 вересня 2021 року в розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках від 20.09.2021 №882 та від 21.09.2021 №889, виданих Новодунаєвецькою селищною радою, з урахуванням виплачених сум пенсії. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати\~оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом\~першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 23.06.2011 отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. Згідно з відомостями, зазначеними в трудовій книжці [NUMBER] , позивачка працювала: - з 25.04.2000 по 24.11.2015 - секретарем сільської ради; - з 28.01.2016 по 26.08.2016 - виконуючим обов`язки старости с. Лошківці; - з 27.08.2016 по 26.09.2021 - старостою с. Лошківці. Позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою від 27.09.2021 щодо переведення на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" з врахуванням довідок про заробітну плату від 20.09.2021 №882 та від 21.09.2021 №889, виданих Новодунаєвецькою селищною радою. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №159 від 29.09.2021 відмовлено [PERSON] , [INFO] , у переведенні на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" з врахуванням довідок про заробітну плату від 20.09.2021 №882 та від 21.09.2021 №889. Про вказане рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивачку листом від 27.10.2021 №2200-0304-8/59363. Позивачка, вважаючи порушеними її права, звернулася з позовом до суду. Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне. Спір у даній справі зводиться виключно до того, що відповідач не зараховує до стажу державної служби роботу позивача на посадах в органах місцевого самоврядування. У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII). За змістом \~п.2 р. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно із ч.1 ст.37 Закону України "Про державну службу" \~№ 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,-у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Отже, за наявності в особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно статтею 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування". При цьому, п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII. Згідно п.8 р. XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" \~№889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283, який діяв на час проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування, регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби. Згідно пункту 2 Порядку № 283, \~до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування". У пункті 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Як встановив суд, позивачка досягла встановленого законодавством віку, а її страховий стаж становить понад 42 роки. Суд звертає увагу, що досягнення позивачкою необхідного віку і загального страхового стажу не є спірним у цій справі. При цьому, на думку відповідачів, відсутній стаж державної служби. Так, згідно з частиною 1 статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування віднесено, зокрема, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати періоди роботи позивачки з 04.07.2001 по 24.11.2015 та з 28.01.2016 по 26.09.2021 до стажу державної служби. Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" набрав чинності 04.07.2001. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" визначено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування. Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону №889-VIII та пункту 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", зараховується до стажу державної служби. Зазначені обставини вказують на безпідставність доводів відповідачів про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця. Оскільки спірні періоди належать зарахуванню до спеціального стажу позивачки, розмір якого відповідає визначеному законодавцем стажу державної служби, суд дійшов висновку, що позивачка має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №159 від 29.09.2021 є протиправним та його слід скасувати. Для належного захисту порушених прав позивачки необхідно зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату [PERSON] з 27.09.2021 пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках від 20.09.2021 №882 та від 21.09.2021 №889, виданих Новодунаєвецькою селищною радою, з урахуванням виплачених сум пенсії. Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують. За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied