Рішення адміністративного суду від 2022-08-29 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області з наступними позовними вимогами: - визнати за [PERSON] право на пенсію за вислугу років згідно п. "а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відповідно до наявної вислуги років, яка становить 32 роки 08 місяців 21 день; - визнати протиправною відмову [INFO] у оформленні та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документів для призначення пенсії за вислугу років згідно п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; - зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документи для призначення з 02.08.2021 пенсії за вислугу років, згідно п. "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Адміністрації Державної прикордонної служби України у оформленні та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документів для призначення [PERSON] пенсії за вислугу років згідно п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документи для призначення пенсії [PERSON] за вислугу років, згідно п. "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відповідно до заяви від 25.08.2021 року. В решті позову відмовлено. Не погоджуючись із даним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що для призначення пенсії згідно п. "а" ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" \~враховується саме календарна вислуга років, яка у позивача складає 22 роки 03 місяці 27 днів при необхідній 25 календарних років і більше. Таким чином апелянт стверджує про відсутність правових підстав для підготовки та подані до пенсійного органу документів про призначення пенсії позивача. Просить рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 16.06.1998 р. проходив військову службу та відповідно до наказу начальника 31 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 02.07.2021 р. №188-ОС та від 30.07.2021 р. №220-ОС звільнено з військової служби, у зв`язку із закінченням строку контракту з 01.08.2021 року. Вислуга років позивача з розрахунку на 01.08.2021 р. складає у календарному обчисленні - 22 роки 03 місяці 27 днів, у пільговому - 10 років 04 місяці 24 дні, загальна - 32 роки 08 місяців 21 день. Представником позивача подано до відповідача 26.08.2021 р. адвокатський запит про підготовку та подані до пенсійного органу документи для призначення [PERSON] пенсії за вислугу років згідно п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". До запиту було додано заяву [PERSON] про призначення пенсії за вислугою років від 25.08.2021 року. Адміністрацією Державної прикордонної служби України на поданий адвокатський запит представника позивача повідомив, що відсутні підстави для підготовки та подання до пенсійного органу документів для призначення [PERSON] пенсії за вислугу років згідно п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах, судом під час судового розгляду встановлено наявність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років згідно п. "а" ст. 12 Закону №2262-XII, про що судом зазначено у мотивувальній частині даного рішення. Відповідачем не доведено суду правомірність відмови у оформленні та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років згідно п. "а" ст. 12 Закону №2262-XII. Таким чином, належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах буде визнання протиправною вказану відмову відповідача у оформленні та поданні до пенсійного органу документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років. Колегія суддів, переглядаючи рішення в оскаржуваній відповідачем частині, погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 pоку N 2262-XII (далі - Закон №2262-XII \~(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог \~частини п`ятої \~\~статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), зокрема: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом; особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України; особи із числа військовослужбовців строкової служби та члени сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, у передбачених цим Законом випадках. Відповідно до п. "а" ст. 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. "б"-"д", "ж" ст. 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 01 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу років 25 календарних років більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у ч. 2 ст. 17 цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у \~\~пунктах "б"-"д" \~\~статті 1-2 \~\~\~цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії. Статтею 17-1 Закону №2262-XII визначено, що порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії встановлено \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (далі - Постанова №393), яка визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах. Верховний Суд у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі №750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі №620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено. Водночас Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону N 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон N2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18. У вищезазначеній постанові Судова палата сформувала наступні правові висновки: "В цілях Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393". Судом встановлено, що вислуга років позивача з розрахунку на 01.08.2021 р. складає у календарному обчисленні - 22 роки 03 місяці 27 днів, у пільговому - 10 років 04 місяці 24 дні, загальна - 32 роки 08 місяців 21 день. Таким чином, до календарної вислуги років позивача підлягає зарахуванню вислуга в пільговому обчисленні, що з урахуванням календарної вислуги років становить 32 роки 08 місяців 21 день, що є більше необхідних за Законом №2262-XII - 25 років та дає позивачу право на призначення пенсії. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обгрунтованості позовної вимоги позивача стосовно зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документи для призначення з 02.08.2021 позивачу пенсії за вислугу років, згідно п. "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" \~з врахуванням наступного. \~ Відповідно до п.1 Порядку №3-1 заяви \~про \~призначення \~пенсії \~за \~вислугу \~років \~та по інвалідності особам, \~звільненим зі служби, \~які \~мають \~право \~на пенсію згідно із Законом (2262-12 ), \~та особам, \~які мають право \~на пенсійне забезпечення відповідно \~до \~міжнародних \~договорів \~у \~галузі \~пенсійного \~забезпечення \~військовослужбовців та членів їх \~сімей, \~згода \~на \~обов`язковість \~яких \~надана \~Верховною \~\~Радою України, \~подаються \~цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та \~Севастополі (далі \~- \~органи, \~що \~призначають \~пенсії) \~через \~уповноважені \~структурні \~підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних \~ситуацій \~України, \~Міністерства \~інфраструктури \~України, \~Служби \~безпеки \~України, \~Служби \~зовнішньої розвідки України, Управління державної \~охорони \~України, Державної служби спеціального зв`язку та \~захисту \~інформації України, \~Державної \~прикордонної \~служби України, \~Державної податкової \~\~служби \~\~України, Державної пенітенціарної \~служби \~України, \~Державної \~інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Згідно п. 12 Порядку №3-1 уповноважений \~структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про \~призначення пенсії оформляє всі необхідні \~документи \~і \~своє \~подання \~про \~призначення \~пенсії (додаток 2), \~ознайомлює з ним особу, \~якій оформлюється пенсія, \~і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Уповноважений структурний підрозділ надає \~допомогу \~особі \~в \~одержанні \~\~відсутніх \~на \~момент \~подання \~заяви \~документів \~для призначення пенсії. У разі, \~якщо \~підготовлені \~не всі необхідні для призначення \~пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, \~подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього \~Порядку. Згідно з Інструкцію про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України наказ 17.09.2018 \~№ 760 саме на уповноважені структурні підрозділи покладено функції з організації роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства, зокрема, вони приймають від особи, яка набула право на пенсію відповідно до Закону №2266, заяву про призначення пенсії, документи згідно з Порядком №3-1. Уповноважені структурні підрозділи \~у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії та всіх необхідних документів оформлюють особі, якій оформлюється пенсія, подання про призначення пенсії за формою, установленою Порядком №3-1, та направляють до органу, що призначає пенсії, за місцем проживання особи. Отже, у спірних правовідносинах, судом першої інстанції вірно встановлено наявність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років згідно п. "а" ст. 12 Закону №2262-XII. В свою чергу, оскільки відповідачем не доведено правомірність відмови у оформленні та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документів для призначення [PERSON] пенсії за вислугу років згідно п. "а" ст. 12 Закону №2262-XII, належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах буде визнання протиправною вказану відмову відповідача у оформленні та поданні до пенсійного органу документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років та \~зобов`язання відповідача оформити та подати до пенсійного органу документи для призначення [PERSON] пенсії за вислугу років, згідно п. "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі його заяви від 25.08.2021 року. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Зазначеним вимогам закону судове рішення в оскаржуваній відповідачем частині відповідає. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено. Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Переглянувши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: denied