Рішення адміністративного суду від 2022-11-21 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області у якому просив: - визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Житомирській області у призначенні та виплаті [PERSON] одноразової грошової допомоги, відповідно до статей 97-101 Закону України "Про національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4; - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області призначити та виплатити [PERSON] , одноразову грошову допомогу, відповідно до статей 97-101 Закону України "Про національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4, в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року позов [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) до Головного управління національної поліції України в Житомирській області (вул.Старий Бульвар, буд.5/37, м.Житомир, 10001, код ЄДРПОУ 40108625) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, - задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Житомирській області у призначені та виплаті [PERSON] одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 18.05.2021 інвалідності другої групи. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Житомирській області призначити та виплатити [PERSON] одноразову грошову допомогу у відповідності до вимог статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ №4 від 11.01.2016, у зв`язку із встановленням з 18.05.2021 інвалідності другої групи, в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з урахуванням раніше виплаченої суми в розмірі 134470,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] з 19.07.2019 було встановлено ступінь втрати професійної здатності - 35%, причина: травма так, пов`язана з виконанням службових обов`язків (довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серії 12 ААА № 046921). У зв`язку із встановленням степеня втрати працездатності без визначення інвалідності [PERSON] Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області було виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 134 470,00 грн, що підтверджується Висновком про призначення одноразової грошової допомоги, затвердженим 26.11.2019. Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією МСЕК серії 12 ААВ №294241 від 17.12.2020 [PERSON] з 27.11.2020 було встановлено третю групу інвалідності, причина: травма так, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Наказом №36 о/с від 28.01.2021 майора поліції [PERSON] із 01.02.2021 звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу). Згідно Виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААВ №588009, позивачу при повторному огляді 21.05.2021, встановлено з 18.05.2021 другу групу інвалідності. Причина інвалідності: травма так, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із заявою та пакетом документів про виплату одноразової грошової допомоги. Листом №908/29/105/05-2021 від 23.07.2021 відповідач повідомив позивача про наступне: як свідчать надіслані матеріали, згідно з пунктом 8 копії виписки із акта огляду МСЕК від 17.12.2020 №294241 Вам встановлено з 27.11.2020 третю групу інвалідності внаслідок травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків, а звільнені Ви з посади слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області відповідно до наказу ГУНП в Житомирській області від 28.01.2021 №36о/с з 01.02.2021, що суперечить вимогам п.3 ч.1 ст.97 Закону. А також інформуємо, що відповідно до п.8 р. IV Порядку (в редакції наказу МВС України від 05.04.2019 № 249) не передбачено повторну виплату одноразової грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності. Право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі мають особи, яким під час первинного огляду рішенням МСЕК встановлено тільки ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності, а під час повторного огляду - встановлено групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності. Так, як Вам було встановлено третю групу інвалідності під час проходження служби, на теперішній час Законом України «Про Національну поліцію» та Порядком не передбачено право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням вищої (другої) групи інвалідності. Тому, на підставі вищевказаного, у зв`язку з невідповідностями вимогам п.3 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» та п.8 р. IV Порядку (в редакції наказу МВС України від 05.04.2019 №249) Вам відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги та затверджено відповідний висновок про відмову. Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог. Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VІІІ). Відповідно до частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: 1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин; 2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції; 3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; 4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; 5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності; 6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності. Згідно із частиною другою статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Пунктом 8 Розділу ІV Порядку № 4 (в редакції до 14 травня 2019 року) було визначено, якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Водночас з 14 травня 2019 року до Порядку № 4 було внесено зміни, зокрема пунктом 8 Розділу ІV в редакції від 14 травня 2019 року визначено, що якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Після внесення відповідних змін до Порядку № 4 законодавець фактично виключив право поліцейського на отримання грошової допомоги в більшому розмірі у разі, якщо протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності останньому під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності. Зазначені норми законодавства на момент виникнення спірних правовідносин були чинними, а тому підлягали застосуванню, у тому числі, відповідачем. Положення пункту 8 Розділу ІV в редакції від 14 травня 2019 року підлягають застосуванню в наступних випадках: - якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності; - якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії більший відсоток втрати працездатності. Поряд з цим, приписи наведеної норми не місять підстав та умов для призначення та виплати поліцейському грошової допомоги в більшому розмірі у разі якщо поліцейському після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності. Таким чином, станом на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності та звернення останнього до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності нормами чинного законодавства не передбачалось право поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі після встановлення йому вищої групи інвалідності. Колегією суддів встановлено, що позивачу 19.07.2019 було встановлено ступінь втрати професійної здатності. Із \~27 листопада 2020 року було встановлено третю групу інвалідності. У зв`язку зі зміною групи інвалідності із 18.05.2021 на другу групу, позивач звернувся до відповідача з заявою на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі. Отже, на час встановлення позивачу другої групи інвалідності та на час звернення останнього із заявою, право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі мають особи, яким під час первинного огляду рішенням МСЕК встановлено тільки ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності, а під час повторного огляду - встановлено групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності. Враховуючи вищезазначене колегія суддів приходить до висновку про відсутність у позивача права на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, з огляду на встановлення [PERSON] під час \~медичного огляду за рішенням МСЕК вищої групи інвалідності. Крім того, колегія суддів зазначає, що положеннями Закону № 580-VIII не передбачено право на отримання більшого розміру одноразової грошової допомоги у випадку зміни групи інвалідності, а визначено лише право особи на отримання одноразової грошової допомоги, у випадках встановлених ст.97 цього Закону. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову. Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом у постановах від 18 листопада 2021 року у справі №240/9996/19, від 24 листопада 2021 року у справі № 520/1726/2020, від 25 липня 2022 року у справі № 520/12401/2020. Отже, з огляду на встановлені обставини справи норми чинного законодавства у їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення. Натомість, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи, у той час як встановлені під час апеляційного розгляду обставини справи та норми чинного законодавства у сукупності та взаємозв`язку свідчать про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність правових підстав для її задоволення. Таким чином, колегією суддів встановлено, що висновки викладені у рішенні суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, а також спростовуються доводами апелянта. Відповідно до ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Згідно із ч.1 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування, та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні вимог.

Результат розгляду: denied