Рішення адміністративного суду від 2022-06-08 00:00:00+03

Заступник прокурора Києво-Святошинського району в інтересах держави в особі: Міністерства аграрної політики та продовольства України та державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: - визнати недійсними, протиправними та скасувати: - рішення 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради № 178 від 04.08.2010, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. - рішення 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради № 179 від 04.08.2010, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. - рішення 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради № 180 від 04.08.2010 року, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. - рішення 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради № 182 від 04.08.2010, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. - рішення 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради № 183 від 04.08.2010, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. - рішення 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради № 184 від 04.08.2010 року, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. - рішення 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради № 185 від 04.08.2010, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. - рішення 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради № 187 від 04.08.2010 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. - рішенням 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради № 188 від 04.08.2010, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. - рішення 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради № 189 від 04.08.2010, яким надано дозвіл на розробленн проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] . у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.01.2012 в позові заступника прокурора Києво-Святошинського району в інтересах держави в особі: Міністерства аграрної політики та продовольства України та державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними, протиправними та скасування рішень сільської ради - відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням заступник прокурора Києво-Святошинського району в інтересах держави в особі: Міністерства аграрної політики та продовольства України та державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що прокуратурою Києво-Святошинського району проведено перевірку додержання вимог чинного законодавства щодо законності припинення права постійного користування земельними ділянками, які перебували у користуванні Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця». Перевіркою встановлено, що 04.08.2010 39 сесією 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради прийняті рішення № № 178, 179, 180, 182, 183, 184, 185, 187, 188, 189 про надання третім особам дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства із земель ДП «НДА «Пуща-Водиця», які були передані до земель запасу Софіївсько-Борщагівської сільської ради. Крім того, голова Софіївсько-Борщагівської сільської ради звернувся до ДП «НДА «Пуща-Водиця» про надання дозволу на передачу в запас сільської ради земельних ділянок для наступної їх передачі у власність громадянам для ведення окремих селянських господарств. Листом від 14.06.2010 № 502 ДП «НДА «Пуща-Водиця» надано згоду на припинення права постійного користування земельними ділянками площею 61,85 га та введення їх до земель запасу села, мотивуючи це скороченням поголів`я худоби та вивільненням частини сільськогосподарських угідь. Крім того, у вказаному листі зазначено про те, що дана територія, яка розташована в межах села Софіївська Борщагівка згідно з рішенням Київської обласної ради від 02.03.2006 № 370-32-IV, найбільш ефективно може бути використана під розміщення індивідуальних житлових будинків, а також для ведення особистого селянського господарства. Рішенням 38 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 07.07.2010 № 2, припинено право постійного користування ДП «НДА «Пуща-Водиця» земельними ділянками загальною площею 61,85 га, які знаходяться в південно-західній частині села Софіївська Борщагівка. Рішенням 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 04.08.2010 № 4 затверджено технічну документацію щодо припинення права постійного користування ДП «НДА «Пуща-Водиця» на земельну ділянку площею 61,85 га (ріллі) та передано цю земельну ділянку до земель запасу в межах села Софіївська Борщагівка. Рішеннями 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 04.08.2010: - № 178 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства; - № 179 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства; - № 180 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства; - № 182 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства; - № 183 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства; - № 184 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства; - № 185 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства; - № 187 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства; - № 188 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0800 га в [ADDRESS] , у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства; - № 189 надано дозвіл на розробленн проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0, 0800 га в [ADDRESS] . у власність гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. Вважаючи вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, заступник прокурора Києво-Святошинського району Київської області звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. Суд першої інстанції врахував, що відповідно до пункту 1.1 статуту ДП «НДА «Пуща-Водиця», затвердженого розпорядженням Міністерства аграрної політики та продовольства України від 06.06.2006 № 59, підприємство діє на основі державної власності і підпорядковане Міністерству аграрної політики України. Згідно з пунктом 6.5 статуту, підприємство немає право безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам чи громадянам. Відчужувати, віддавати в заставу майнові об`єкти, що належать до основних фондів, здавати в оренду цілісні майнові комплекси структурних одиниць та підрозділів підприємство має право лише за попередньою згодою органу управління майном на конкурентних засадах. Міністерством аграрної політики України з метою підвищення ефективності управління об`єктами державної власності, забезпечення відповідності законодавству установчих документів державних підприємств, віднесених до сфери управління міністерства аграрної політики України, видано наказ № 341 «Про внесення змін до примірного статуту державного підприємства, віднесеного до сфери управління Мінагрополітики» від 22.06.2010. Відповідно до пункту 1.1 наказу від 22.06.2010 № 341, пункт 5.5 глави 5 статуту державного підприємства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 12.12.2008 № 82 б, доповнено абзацом такого змісту: «Підприємство немає права без попереднього погодження з Уповноваженим органом управління приймати рішення щодо вилучення чи добровільної відмови від користування земельною ділянкою, передачі в оренду, укладання договорів про спільну діяльність (спільний обробіток земельних ділянок) та інших видів договорів, що можуть призвести до вилучення земельних ділянок, зміни цільового призначення земельних ділянок або їх частин, які закріплені за підприємством на праві постійно користування». Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наказ Міністерства аграрної політики України № 341 щодо заборони на вчинення самостійних (без погодження з Мінагрополітики) дій стосовно спірних земельних ділянок затверджено 22.06.2010, тобто після надання погодження на передачу земель сільській раді 14.06.2010. Таким чином, Києво-Святошинський районний суд Київської області дійшов висновку, що лист ДП «НДА «Пуща-Водиця» № 502 від 14.06.2010, підписаний заступником генерального директора по виробництву та земельним питанням [PERSON] , про надання згоди на припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 61,85 га в південно-західній частині села Софіївська Борщагівка та введення її до земель запасу села, вважається законним та таким, що був підставою для припинення права постійного користування. Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі. Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України. Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Тобто, встановлюючи правомірність дій суб`єкта владних повноважень, суд повинен враховувати, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, та повинен приймати рішення відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх, та у встановлений спосіб, тобто дотримуючись встановленої законом процедури і форми прийняття рішення. Крім того, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам, у тому числі, чи прийняті вони обґрунтовано. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного Кодексу України (в чинній редакції на момент виникнення спірних правовідносин) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Частиною 1 статті 116 зазначеного Кодексу встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 141 Земельного Кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою. Положеннями частини 3 статті 142 Земельного Кодексу України установлено порядок припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача, згідно з яким останній повинен надати власнику земельної ділянки відповідну заяву, на підставі якої власник приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. Приймаючи рішення від 04.08.2010 №№ 178, 179, 180, 182, 183, 184, 185, 187, 188, 189 стосовно надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області у власність низці громадян для ведення особистого селянського господарства, Софіївсько-Борщагівська сільська рада повинна була перевірити наявність правових підстав для прийняття таких рішень з урахуванням правового статусу земельної ділянки, а також надати правову оцінку на предмет законності прийнятих нею попередніх рішень від 07.07.2010 № 2 та від 04.08.2010 № 4 щодо припинення права користування земельними ділянками ДП «НДА «Пуща-Водиця» та затвердження відповідної технічної документації. При цьому, необхідно було враховувати положення частини третьої статті 142 Земельного кодексу України щодо порядку припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок добровільної відмови землекористувача, враховуючи юридичний статус землекористувача та положення його статуту, виходячи з належності земельних ділянок до земель державної власності. Недотримання відповідачем зазначених вимог дає підстави для визнання оспорюваних рішень стосовно надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок протиправними та їх скасування, оскільки вони прийняті без урахування норм права, що підлягали застосуванню при прийнятті рішень. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28.01.2014 № 21-459а13. Суд апеляційної інстанції також вказує, що із статуту державного підприємства «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» в редакції станом на 06.06.2006 вбачається, що підприємство має державну форму власності та підпорядковане Міністерству аграрної політики України. Відповідно до частини 3 ст. 142 Земельного Кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Згідно п. 6.5 статуту підприємства, останнє має право безплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам чи громадянам. Відчужувати, віддавати в заставу майнові об`єкти, що належать до основних фондів, здавати в оренду цілісні майнові комплекси структурних одиниць та підрозділів підприємство має право лише за попередньою згодою органу управління майном на конкурсних засадах. Однак, статут не визначає підстав для добровільної відмови підприємства як землекористувача землями, що належать до державної власності та які були передані останньому у користування, від земельної ділянки з подальшим припиненням права постійного користування. Крім того, добровільно відмовляючись від земельної ділянки, позивач у порушення п.6.5 статуту, дане питання взагалі не погодив з Міністерством аграрної політики та продовольства України, як з власником майна. Стаття 7 статуту визначає повноваження Генерального директора підприємства, зокрема, що генеральний директор несе повну відповідальність за стан діяльності підприємства, розпоряджається коштами та майном підприємства згідно до чинного законодавства України, має право без доручення діяти від імені підприємства, підписувати документи, пов`язані з його поточною господарською діяльністю, тощо. Крім того, оцінюючи наявність повноважень державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» самостійно (без погодження) надавати згоду на припинення права постійного користування колегія суддів враховує, що Кабінетом Міністрів України 11.02.2010 видано розпорядження за № 4 «Про деякі питання збереження об`єктів державної власності, відповідно до п. 4 якого зобов`язано Державний комітет із земельних ресурсів разом із заінтересованими центральними органами виконавчої влади та іншими суб`єктами управління об`єктами державної власності, у тому числі Національними та галузевими академіями наук, не допускати погодження документів, прийняття рішень, на підставі яких може здійснюватися відчуження з державної власності земельних ділянок, наданих у постійне користування державним підприємствам, установам та організаціям (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, що підлягають приватизації, та земельних ділянок, відчуження яких здійснюється для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності), до законодавчого врегулювання питання щодо визначення порядку їх відчуження. Крім того, під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів враховує, що Апеляційним судом Київської області у справі № 22-ц-5446/12, за участю тих же позивачів та відповідача досліджувалось питання законності рішень 38 сесії 5 скликання від 07.07.2010 № 2 та 39 сесії 5 скликання № 4, внаслідок чого їх було скасовано. Колегією суддів Апеляційного суду Київської області у рішенні від 16.01.2013 встановлено, що лист від 14.06.2010, яким ДП «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» надало згоду на припинення права постійного користування відповідною земельною ділянкою суперечить вимогам статуту зазначеного підприємства, а саме йогу пункту 6.5, яким закріплено, що підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам чи громадянам, крім випадків, передбачених законом. Відчужувати, віддати в заставу майнові об`єкти, що належать до основних фондів, здавати в оренду цілісні майнові комплекси структурних одиниць та підрозділів підприємство має право лише за попередньою згодою Органу управління майном на конкурентних засадах. Відсутність погодження на вилучення земельних ділянок площею 61,85 га землекористування ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» підтверджується листом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 04.03.2011 року за № 37-11-3-15/3334. Відтак, Апеляційним судом Київської області встановлено порушення землекористувачем процедури добровільної відмови від права постійного користування земельною ділянкою, яка передбачена статтею 142 Земельного кодексу України. З огляду на що, вказаним судом зроблено висновок про протиправність рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 2 від 07.07.2010 «Про припинення права постійного користування земельними ділянками Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця», прийнятого на підставі нелегітимної відмови землекористувача від постійного користування земельною ділянкою загальною площею 61,85 га, яка знаходиться в південно-західній частині села Софіївська Борщагівка. З аналогічних підстав визнано протиправним та скасовано рішення 39 сесії 5 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 04.08.2010 року № 4. Відтак, порядок припинення права користування державним підприємством «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» земельною ділянкою дотримано не було, а тому, всі подальші рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та відведення земельної ділянки є протиправними і підлягають скасуванню. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.07.2013 № К/9991/54998/12. Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають підстави для скасування рішення суду першої інстанції. За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянта стосовно того, що рішення відповідача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в селі Софіївська-Борщагівка у власність для ведення особистого селянського господарства №№ 178, 179, 180, 182, 183, 184, 185, 187, 188, 189 прийняті неправомірно та підлягають скасуванню. Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…». Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Результат розгляду: granted