Рішення адміністративного суду від 2023-02-08 00:00:00+02

[PERSON] звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просила суд: - визнати протиправними дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві застосування 30-денної тривалості одного місяця страхового стажу тільки відносно окремих частин трудового стажу, які призвели до визначення страхового стажу в розмірі 555 місяців та ненадання відповіді по суті питань у зверненні від 14.08.2019; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві застосувати 30-денну тривалість одного місяця страхового стажу, використану ним відносно окремих частин трудового стажу, до всіх періодів трудової діяльності та при нарахуванні пенсії утриматися від застосування тривалості страхового стажу меншої за 563,63 місяця. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2021 адміністративний позов [PERSON] задоволено частково. Суд вирішив: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно здійснити перерахунок пенсії [PERSON] та прийняти рішення щодо перерахунку пенсії [PERSON] відповідно до норм чинного законодавства України; у задоволені іншої частини позовних вимог відмовити. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2021 року повернуто апелянту. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2021 у задоволенні заяви позивача про внесення виправлень у судове рішення відмовлено. На виконання рішення суду від 27.01.2021, Окружним адміністративним судом міста Києва 01.06.2021 видано виконавчі листи у справі № 640/1441/20. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.06.2021 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 640/1441/20. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.06.2021 заяву [PERSON] про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду та порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду в адміністративній справі №640/1441/20, подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України повернуто заявнику. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2021 року щодо розгляду заяви позивача, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, без змін. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу суду від 22.06.2021 про відмову у встановленні судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 640/1441/20 задоволено. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2021 року скасовано, а клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 640/1441/20 направлено для продовження розгляду з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині даної постанови, до суду першої інстанції. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2022 в прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2021 у справі №640/1441/20 відмовлено. В задоволенні клопотання позивача про застосування заходів впливу, передбачених статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, - відмовлено. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві новий строк в один місяць з дня набрання даною ухвалою законної сили для подання звіту про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2021 у даній справі. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2022 апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2022 року залишено без змін. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.08.2022 у задоволенні клопотання позивача про застосування до відповідача заходів впливу, передбачених статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України та про встановлення відповідачу 10-денного строку для належного і повного виконання рішення суду відмовлено. У задоволенні звіту відповідача про виконання рішення суду відмовлено. Розглянувши поданий відповідачем звіт за вх. від 20.07.2022 № 03-14/57235/22 про виконання судового рішення, суд ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2022 р. вирішив прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2021 в адміністративній справі № 640/1441/20. У задоволенні клопотання позивача про застосування до відповідача заходів впливу, передбачених статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України та про встановлення відповідачу 10-денного строку для належного і повного виконання рішення суду і поданого звіту відмовити. Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду від 10.11.2022, [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить її скасувати. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у письмовому провадженні на 08.02.2023. Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження. Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України. Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Так, приймаючи звіт Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2021 в адміністративній справі № 640/1441/20, суд першої інстанції виходив з того, що до матеріалів справи було долучено рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 07.04.2021 № 930040829708 "Про пенсійне забезпечення [PERSON] ", яке прийнято на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2021. У своєму рішенні відповідач зазначив про те, що страховий стаж до 01.01.2004 розраховано згідно даних трудової книжки [PERSON] , яка міститься в матеріалах пенсійної справи та згідно даних державного реєстру застрахованих осіб (індивідуальних відомостей про застраховану особу) становить 46 років 3 місяці 26 днів (555 місяців). Іншого чинного законодавством не передбачено. Підстав для повторного здійснення перерахунку [PERSON] пенсії з урахуванням страхового стажу в інших розмірах, в управління немає підстав. При цьому, в рішенні від 27.01.2021, яке набрало законної сили, суд звернув увагу на те, що позивач, заявляючи вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві застосувати 30-денну тривалість одного місяця страхового стажу, використану ним відносно окремих частин трудового стажу, до всіх періодів трудової діяльності та при нарахуванні пенсії утриматися від застосування тривалості страхового стажу, меншої за 563,63 місяця, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача, що є неприпустимим. Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції безпідставними та необґрунтованими, адже висновки суду не враховують фактичних обставин та не відповідають вимогам КАС України щодо підстав та способу встановлення судового контролю. Крім того, акцентовано увагу на тому, що рішення суду досі не виконане. Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке. Слід зазначити, що КАС України, визначає систему процесуальних засобів, які адміністративні суди вправі застосовувати для забезпечення своєчасного, точного, неухильного та повного виконання судового рішення. Важливою конституційною гарантією забезпечення обов`язковості судового рішення, є судовий контроль за його виконанням. З цією метою, КАС України, визначає систему процесуальних засобів, які адміністративні суди вправі застосовувати для забезпечення своєчасного, точного, неухильного та повного виконання судового рішення. В аналітичній доповіді в рамках проєкту Ради Європи «Підтримка виконання Україною рішень Європейського суду з прав людини» (2018 рік) стосовно огляду практики ЄСПЛ щодо захисту права на розгляд справи та виконання судового рішення в розумний строк узагальнено критерії ефективності засобів забезпечення виконання цього права: 1) засіб є ефективним, якщо його можна використати для прискорення ухвалення рішення судом, що розглядає справу; 2) найбільш ефективними є засоби, спрямовані на попередження, а не на компенсацію за затримку розгляду справи чи виконання судового рішення; 3) поєднання пришвидшувального та компенсаторного засобів захисту є найкращим варіантом тощо. Аналіз положень КАС України, дає підстави виокремити такі основні процесуальні засоби, за допомогою яких адміністративний суд забезпечує належне виконання судового рішення, яке набрало законної сили: 1) роз`яснення судового рішення (ст. 254); 2) судовий контроль за виконанням судового рішення (ст. ст. 382, 383); 3) заміна сторони виконавчого провадження (ст. 379); 4) поновлення пропущеного з поважних причин строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (ст. 376); 5) відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, зміна чи встановлення способу і порядку виконання (ст. 378); 6) зупинення виконання судових рішень лише у виключних випадках (ст. 375); 7) застосування як преюдиційних обставин, встановлених у судовому рішенні, що набуло законної сили, під час судового розгляду іншої справи (частини четверта - сьома ст. 78) тощо. Стосовно сутності судового контролю у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 р. у справі № 295/13613/16-а зазначено, що ст. ст. 382-383 КАС України, визначено такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду. У цій справі, Верховний Суд акцентував увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі. При цьому, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється у порядку, передбаченому в КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. На цій підставі Верховний Суд дійшов висновку, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються. Таким чином, Верховний Суд вказав, що судове рішення виконується безпосередньо, та для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Суд також врахував, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити ст. 129-1 Конституції України. Приписами ч. ч. 1-2 ст. 382 КАС України, визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Колегія суддів зазначає, що, з метою забезпечення виконання судового рішення, статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень, є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання свої зобов`язань у межах відповідної справи. Для правильного вирішення питання про можливість прийняття звіту про виконання судового рішення, колегія суддів наголошує на тому, що виконанням судового рішення, є саме виконання його резолютивної частини, у даному ж випадку, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2021, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно здійснити перерахунок пенсії [PERSON] та прийняти рішення щодо перерахунку пенсії [PERSON] відповідно до норм чинного законодавства України; у задоволені іншої частини позовних вимог відмовити. Тобто, констатацією виконання рішення суду в даній справі, є здійснення перерахунку пенсії позивача. Проте, приймаючи звіт про виконання рішення суду в даній справі, суд врахував додане до звіту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 07.04.2021 № 930040829708 "Про пенсійне забезпечення [PERSON] ", яке прийнято на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2021. Проте, колегія суддів наголошує на тому, що у вказаному рішенні відповідач самостійно зазначає про те, що підстав для повторного здійснення перерахунку [PERSON] пенсії з урахуванням страхового стажу в інших розмірах, в управління немає підстав. Тобто, не вдаючись до обставин справи, що вже були предметом розгляду судом при вирішенні спору по суті, колегія суддів не має права надавати правову оцінку як висновкам суду по суті спору, так і діям відповідача що стосуються обставин та рішень, що вже були предметом розгляду, натомість, суд має перевірити, чи виконано рішення суду, в спосіб та мірі, встановленій резолютивною частиною рішення суду. У даному ж випадку, рішенням суду було зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивачу, натомість, у звіті та доданому до нього рішенні, відповідач фактично самостійно підтверджує, що підстав для повторного перерахунку позивачу немає, що не є виконанням рішення суду в даній справі. При цьому, аспекти встановленого судом під час розгляду спору по суті способу захисту прав позивача, не є предметом розгляду на стадії виконання рішення. З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції, що викладені у оскаржуваній ухвалі, колегія суддів вважає передчасними та не достатньо обґрунтованими, адже, таким чином нівелюється сама суть та завдання судового контролю, при цьому, що, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю, заявник наводив доводи та аргументи, що вказують на невиконання відповідачем рішення суду, що набрало законної сили. На переконання колегії суддів, оцінки вищевказаним обставинам при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції надано не було. За таких обставин, колегія суддів вважає, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про встановлення судового контролю та вирішення питання про надання нового звіту. Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято ухвалу з порушенням норм процесуального права. Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. У відповідності до ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Результат розгляду: granted