Рішення адміністративного суду від 2023-03-28 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Інспектора капітана\~поліції Відділення\~поліції №2\~(м.Радивилів)\~Дубенського РВП\~ГУНП в\~Рівненській області\~Кучера Михайла\~Вікторовичапро скасування постанови серії ЕАР № 6386784 від 09.01.2023 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за ч. 6\~ст. 122 КУпАП. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 09.01.2023 року інспектором поліції винесена постанова серії ЕАР № 6386784 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122 та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. З постанови вбачається, що 09.01.2023 року о 12 год. 51 хв. в м. Радивилів, вул. Почаївська, 32, водій [PERSON] здійснив зупинку на місці, яке позначено державною розміткою 1.30 , чим порушив п. 34\~ПДР. Позивач з даною постановою не згідний, оскільки викладені у постанові дані не відповідають дійсним обставинам справи та не підтвердженні будь-якими доказами. Вказав, що 09.01.2023 року о 12 год. 51 хв. в м. Радивилів, вул. Почаївська, 32, здійснив висадку пасажира з інвалідністю, про що вказав інспектору, однак іспектор на пояснення не зважав та склав постанову. Ухвалою Рівненського міського суду від 18 січня 2023 року по вищевказаній справі відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 02.03.2023 року залучено до участі у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Інспектора капітана поліції Відділення поліції №2 (м.Радивилів) Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області Кучера Михайла Вікторовича про скасування постанови в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції у Рівненській області. У судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце був належним чином повідомлений. Попередньо подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник позивача адвокат Менік В.В. також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, відзив відповідно до вимог ст.ст.\~162,\~163 КАС України\~і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не подали. Відповідно до правил ч. 6\~ст. 162 КАС України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6386784 від 09.01.2023 року, [PERSON] 09.06.2021 року о 12 год. 51 хв. в м. Радивилів, вул. Почаївська, 32 здійснив стоянку на місці призначеному дорожньою розміткою 1.30, не маючи відповідних документів, які б підтверджували інвалідність водія, або одного з пасажирів, чим порушив вимоги дорожньої розмітки 1.30 розділу 34 ПДР. Вказаною постановою, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6\~ст. 122 КУпАП\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень. Згідно з п.1.1.\~Правил дорожнього руху\~ці Правила відповідно до\~Закону України «Про дорожній рух»\~встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих вплів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил. Відповідно до п.1.3\~ПДР\~України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно п.1.9\~ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідальність за ч. 6\~\~ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки). З позову вбачається, що позивач не заперечив факт скоєного правопорушення під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, оскільки не зміг би підтвердити факт перевезення та здійснення висадки пасажира з інвалідністю, так як під час висадки такого пасажира на місці зупинки транспортного засобу працівники поліції були відсутні. Суд вважає, що\~сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Такого ж висновку дійшов Касаційний адміністративний суд Верховного Суду в Постанові від 08.07.2020 у справі\~№ 177/525/17\~. Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано. Суд, перевіряючи дотримання суб`єктом владних повноважень вищевказаних норм права оцінює докази, які наявні у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених КУпАП(ч.2 ст.251 КУпАП). Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно\~до\~ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі. Проте, відповідачами не надано жодних доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення (фото- чи відеофіксація вказаного правопорушення, пояснення свідків події), не подано відзиву на позовну заяву та не подано будь-яких заперечень на наведені позивачем обставини. Сама по собі постанова, без інших належних та допустимих доказів, не підтверджує факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.6\~ст.122 КУпАП. За таких обставин суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною, при винесенні оскаржуваної постанови не були з`ясовані всі обставини справи, доказів фото-відео фіксації порушення суду не надано, а тому позовні вимоги про скасування постанови є\~\~обгрунтованими та підлягають до задовлення. Між тим, суд не приймає до уваги, долучене до матеріалів справи пенсійне посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] , що видане на ім`я [PERSON] , з якого вбачається вид пенсії по інвалідності, оскільки таке не підтверджує того факту, що в ході вказаної зупинки позивачем було здійснено висадку саме цієї особи з інвалідністю. Відповідно до вимог п.3 ч.3\~ст. 286 КАС України\~за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити провадження у справі. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого\~КАС України\~обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення ЕАР № 6386784 від 09.01.2023 року, слід скасувати, а провадженні у справі закрити.

Результат розгляду: granted