Рішення адміністративного суду від 2022-07-18 00:00:00+03

В грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №5155347 від 16.12.2021 року. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що оскаржуваною постановою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що 16.12.2021 року о 21 годині 24 хвилин, керуючи ТЗ з напівпричепом, перевозив великогабаритний вантаж без отримання відповідного дозволу, чим порушив вимоги пункту 22.5 Правил дорожнього руху. Позивач не погоджується із винесеною постановою та просить її скасувати, вказуючи, що відповідачем не надано будь-яких доказів перевищення дозволених параметрів вантажу, також поліцейський діяв поза межами повноважень, наданих йому законом. Ухвалою суду від 30.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи. Вказаною ухвалою відповідачу запропоновано подати суду відзив та всі матеріали, що були взяті до уваги при винесенні оскаржуваної постанови. Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції подало до суду відзив, яким заперечило проти задоволення позову, вказуючи на фактичне порушення позивачем вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху, внаслідок чого на нього було накладено стягнення за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Поліцейський, що складав спірну постанову, діяв в межах, встановлених законом, здійснив правомірні дії щодо зупинки транспортного засобу та вимірювання габаритів вантажу. В судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час, місце судового розгляду, не прибули. В поданому позові [PERSON] заявив клопотання про слухання справи за його відсутності. Від представника відповідача наявне письмове клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами та поясненнями. Щодо задоволення позову заперечує у повному обсязі. Відтак, виходячи з положень ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників. Згідно з вимогами ч. 4 ст.\~229\~КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №5155347 від 16.12.2021 року цього ж дня о 21 год. 24 хв. [PERSON] на трасі М-12, 70 км 100 м, керуючи транспортним засобом з напівпричепом, номерний знак [NUMBER] , здійснював перевезення великогабаритного вантажу, а саме грейдеру, ширина якого становить 2 м 70 см, без відповідного дозволу органу Національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.132-1 КУпАП. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена, зокрема, частиною 1 статтею 132-1 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху (далі ПДР), Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Частиною 1 статті 132-1 КУпАП передбачено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому в примітці до статті 132-1 КУпАП передбачено, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Відповідно до п. 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінет Міністрів України від 18.01.2001 року №30 (далі - Правила). Згідно з п. 2 Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Пунктом 4 Правил передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок). Відповідно до п. 1 Порядку цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування Згідно з п. 15 Порядку контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль. Пунктом 20 Порядку передбачено, що за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Таким чином, з урахуванням примітки до ст. 132-1 КУпАП відповідальність за ч. 1 ст.132-1 КУпАП настає за порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, окрім правопорушень, пов`язаних з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Разом з тим, відповідно до Порядку встановлення факту перевищення габаритних та/або вагових параметрів належить до компетенції органів Укртрансбезпеки та здійснюється згідно з вимогами Порядку. Згідно з пп. 2, 4, 6, 7 п. 2 Порядку терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення: - вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; - габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; - вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики; - місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю. Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 6 Порядку). Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (п.п. 12-13 Порядку). Враховуючи вищенаведене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що визначення ширини вантажу має здійснюватися виключно в пунктах габаритно-вагового контролю. Судом встановлено, що в якості доказу наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, до відзиву на позов відповідач долучив компакт-диск з відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Дослідивши наданий відповідачем відеозапис, суд встановив, що шляхом вимірювання за допомогою рулетки працівниками поліції визначено габарити вантажу по ширині 2,70 м. У зв`язку з цим позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за перевезення великогабаритного вантажу, фактична ширина якого перевищує параметри, вказані в п. 22.5 ПДР. Разом з тим, враховуючи положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що вимірювання габаритів транспортного засобу, яким керував позивач, за допомогою рулетки не відповідає п. 6 Порядку, тому результати такого вимірювання не можуть бути підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Враховуючи вищенаведене, а також відповідно до примітки до ст. 132-1 КУпАП, оскаржувана постанова про притягнення позивача до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, є протиправною. Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення. В порядку ст.139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції судові витрати за подання до суду позовної заяви в розмірі 454 грн. судового збору.

Результат розгляду: granted