Рішення адміністративного суду від 2023-01-11 00:00:00+02

27.01.2022р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області \~про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 13.05.2017 по 05.01.2022 у сумі 1100319,97грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року [PERSON] було поновлено на посаді начальника відділу кадрової роботи виконавчого комітету Знам`янської міської ради. Вказане рішення підлягало негайному виконанню. Однак відповідач, зволікаючи з виконанням судового рішення, виніс розпорядження про поновлення позивачки на посаді лише 06 січня 2022 року. \~За таких умов позивач вважає, що набула права компенсацію їй середнього заробітку за час затримки виконання постанови Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.05.2017 у справі № 389/3078/16-а за період з 13 травня 2017 року по 05 січня 2022 року. Сума такого заробітку за вказаний період склала 1100319,97 грн. Рішенням \~Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з Виконавчого комітету Знам`янської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання постанови Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року у справі № 389/3078/16-а (2-а/389/95/16) за період з 13 травня 2017 року по 05 січня 2022 року в сумі 875117,37 грн (вісімсот сімдесят п`ять тисяч сто сімнадцять гривень, тридцять сім копійок), з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована неврахуванням судом першої інстанції того, що 04.07.2021р. судом апеляційної інстанції судове рішення про поновлення позивача на посаді, було скасовано, а отже у відповідача з цього часу \~відсутній був обов`язок вчиняти дії щодо поновлення позивача на посаді. Лише у січні 2021р., касаційним судом було скасовано судове рішення суду апеляційної інстанції, а справа була направлена на новий апеляційний розгляд. Проте, позивач з \~грудня 2020р. перебувала у трудових відносинах з відповідачем, \~на посаді (керуючий справами (секретаря) виконкому), заву про поновлення на посаді, враховуючи судове рішення, подала 05.08.2021р., проте продовжувала перебувати на займаній посаді, та лише у грудні 2021р. позивачем подано заяву про складення повноважень, яка була розглянута міською радою. Таким чином, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначає, що відповідач на протязі чотирьох років не виконував судове рішення, а отже судом першої інстанції вірно задоволені позовні вимоги. Перебування позивача на виборній посаді, на думку позивача не перешкоджало прийняттю відповідачем наказу про поновлення позивача \~посаді. Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 4000грн. Відповідачем подано клопотання про зменшення суми стягнення таких витрат, оскільки враховуючи наданий обсяг послуг, вартість таких послуг у м. Кропивницькому, та обсяг наданих правових послуг, обґрунтованою сумою стягнення на правничу допомогу \~є 1000грн. Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України. Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] з 21 грудня 2010 року працювала на посаді начальника відділу кадрової роботи виконавчого комітету Знам`янської міської ради. Розпорядженням Знам`янського міського голови Про звільнення [PERSON] \~від 24 жовтня 2016 року №512-к позивачку було звільнено із займаної посади з 25 жовтня 2016 року. Позивачка оскаржила розпорядження про своє звільнення до суду. Так, постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року, що надалі залишена без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року, позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Знам`янського міського голови \~\~\~Філіпенка С. І. \~Про звільнення [PERSON] \~від 24 жовтня 2016 року № 512-к. Поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу кадрової роботи виконавчого комітету Знам`янської міської ради з 25 жовтня 2016 року. Стягнуто з виконавчого комітету Знам`янської міської ради на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 жовтня 2016 року по 12 травня 2017 року в сумі 38047,64 грн з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. При цьому постанову суду від 12 травня 2017 року допущено до негайного виконання в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника відділу кадрової роботи виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць. За наслідком розгляду судової справи постановою Верховного Суду від 16 грудня 2021 року Постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі № 389/3078/16-а(2-а/389/95/16) змінено, з викладенням їх мотивувальної частини в редакції постанови Верховного Суду, а в іншій частині - залишено без змін. На виконання означених судових рішень Розпорядженням виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 06 січня 2022 року №6-к Про поновлення на посаді [PERSON] позивачку поновлено на посаді начальника відділу кадрової роботи Знам`янської міської ради з 25 жовтня 2016 року. Позивачка, вважаючи, що у зв`язку із затримкою виконання відповідачем рішення суду про поновлення на посаді, їй має бути виплачений середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 13 травня 2017 року по 05 січня 2022 року. Суд першої інстанції задовольняючи позов частково дійшов висновку, що відповідача лише у січні 2022р. виконав судове рішення щодо поновлення позивача на посаді, а отже дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 13 травня 2017 року по 05 січня 2022 року, проте здійснив обрахунок суми стягнення самостійно, оскільки позивача допустила помилку. Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Так судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи. Постановою \~Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року у справі №389/3078/16-а позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Знам`янського міського голови \~\~\~Філіпенка С. І. \~Про звільнення [PERSON] \~від 24 жовтня 2016 року \~\~\~№ \~\~\~512-к. Поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу кадрової роботи виконавчого комітету Знам`янської міської ради з 25 жовтня 2016 року. Стягнуто з виконавчого комітету Знам`янської міської ради на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 жовтня 2016 року по 12 травня 2017 року в сумі 38047,64 грн з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Постанова \~суду від 12 травня 2017 року допущено до негайного виконання в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника відділу кадрової роботи виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць. (а.с. 7-13) 15.05.2017р. позивачем подано заяву відповідачу про виконання судового рішення щодо поновлення на посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу. (а.с. 19) Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017р. у справі №389/3078/16-а \~апеляційну скаргу Знам`янського міського голови задоволено, постанову \~Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року скасовано та прийнято нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. (а.с. 51-55) Постановою Верховного Суду від 20.01.2021р. постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017р. у справі №389/3078/16-а, скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд. (а.с. 56-58) Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі №389/3078/16-а, постанову \~Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року залишено без змін. (а.с. 14-17) За наслідком розгляду судової справи в касаційному провадженні, постановою Верховного Суду від 16 грудня 2021 року постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі № 389/3078/16-а(2-а/389/95/16) змінено, з викладенням їх мотивувальної частини в редакції постанови Верховного Суду, а в іншій частині - залишено без змін. Також відповідно матеріалам справи, рішенням Знам`янської міської ради від 22.12.2020р. №10 затверджено [PERSON] на посаду керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету. Розпорядженням міського голови від 23.12.2020р. №766-к прийнято [PERSON] з 24.12.2020р. \~на посаду керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету. (а.с. 21, 21) 05.08.2021р. позивачем подано заяву відповідачу про виконання судового рішення у справі №389/3078/16-а, про поновлення на посаді , стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. 22.09.2021р. Знам`янською міською радою прийнято рішення №624, відповідно до якого з метою виконання судового рішення \~щодо поновлення на посаді [PERSON] , затверджено структура \~апарату міської ради та її виконавчого комітету, виконавчих органів міської ради з 01.01.2022р. (а.с. 72-64) 03.12.2021р. позивачем подано заяву про \~припинення повноважень з січня 2022р. \~(а.с. 77). Рішенням Знам`янської міської ради від 17.12.2021р. №840, припинено достроково повноваження керуючого справами (секретаря) виконкому Меренкової Л. з 05.01.2022р. (а.с. 75) Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Згідно з частиною першою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Частиною восьмою статті 235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняття органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Також пунктом 1 частини першої статті 371 КАС України визначено, що негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Статтею 236 КЗпП України обумовлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Наведені правові норми дають підстави для висновку, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх обов`язків. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати. За змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. Варто зазначити, що затримка виконання судового рішення за своєю суттю носить компенсаційний характер заходів відповідальності для органу, який незаконно звільнив працівника. Водночас працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Як свідчать встановлені обставини справи, постановою \~Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року у справі №389/3078/16-а позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Знам`янського міського голови Філіпенка С. І. \~Про звільнення [PERSON] \~від 24 жовтня 2016 року \~№ 512-к. Поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу кадрової роботи виконавчого комітету Знам`янської міської ради з 25 жовтня 2016 року. Враховуючи норми законодавства, вказане рішення породило у відповідача з 12.05.2017р. обов`язок його виконати, зокрема і в частині щодо поновлення [PERSON] \~на вказаній у судовому рішенні \~посаді, який має бути здійснений, шляхом видання відповідачем відповідного наказу. Проте, враховуючи постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017р. у справі №389/3078/16-а, якою \~постанову \~Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року скасовано та прийнято нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, відповідач був наділений обов`язком вчинити дії щодо виконання спірного розпорядження Знам`янського міського голови Філіпенка С. І. \~«Про звільнення [PERSON] \~від 24 жовтня 2016 року \~№ 512-к». Так, матеріали справи не містять доказів виконання судового рішення з 13.05.2017р. по 04.07.2017р. Проте, відповідач не мав обов`язку щодо виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді з 04.07.2017р. по 20.01.2021р., а саме до часу прийняття судом касаційної інстанції судового рішення про скасування постанови суду апеляційної інстанції і направлення справи на новий апеляційний розгляд. Однак, станом на 20.01.2021р. позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, а саме: рішенням Знам`янської міської ради від 22.12.2020р. №10 затверджено [PERSON] на посаду керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету. Розпорядженням міського голови від 23.12.2020р. №766-к прийнято [PERSON] з 24.12.2020р. \~на посаду керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету. Позивачем 05 серпня 2021р. подано заяву до відповідача про виконання судового рішення поновлення на посаді, проте заяву про звільнення із займаної посади керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету не було подано. Таку заяву позивач подала 03.12.2021р. в якій зазначила самостійно дату звільнення. Враховуючи зазначене, та оскільки затримка виконання судового рішення за своєю суттю носить компенсаційний характер заходів відповідальності для органу, який незаконно звільнив працівника, та те, що позивач з 24.12.2020р. знаходилась у трудових відносинах з відповідачем по дату поновлення на посаду за судовим рішенням, є помилковими висновки суду першої інстанції про задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню \~за період з 13.05.2017р. по 04.07.2017р., враховуючи посадовий оклад та коефіцієнти підвищення встановлені судом першої інстанції, та відсутність заперечень сторін щодо обрахунків здійснених судом першої інстанції, сума до стягненню є наступною. Кількість робочих днів затримки виконання рішення суду з 13.05.2017 по 25.05.2017 (включно) становить 9 днів. Отже, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за цей період становить: 2499,48 грн (277.72 грн * 9 днів = 2499,48 грн). Середньоденний заробіток з 26 травня 2017 по 04 липня 2017р. у для обрахунку суми середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду становить 563,77 грн (277,72 грн*2,03 коефіцієнт=563,77). Кількість робочих днів за цей період становила 25. Отже, сума середнього заробітку, що належить виплатити позивачці за цей період становить: 14094,25 грн (563.77 грн *25 днів - 14094,25 грн) Загалом сума середнього заробітку позивачки за час затримки виконання рішення суду за період з 13 травня 2017 року по 04 липня 2017 року складає: 16590,73грн. Щодо питання розподілу судових витрати. Так позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 4000грн. Відповідачем подано клопотання про зменшення суми стягнення таких витрат, та вважає, що враховуючи наданий обсяг послуг, та вартість таких у м. Кропивницькому, обґрунтованою сумою є 1000грн. Згідно з ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України). Згідно з п.п. 1, 2 ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України). Згідно з п.п. 6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 320/3271/19. Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. Колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Отже, надаючи оцінку співмірності заявленої до стягнення суми понесених витрат із критеріями, встановленими ч.5 ст.134 КАС України колегія суддів виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, стягненню з відповідача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. Судові витрати у справі (сплачений позивачкою судовий збір в сумі 11003,19 грн. при зверненні з позовом до суду) належить розподілити відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, присудивши їх [PERSON] з бюджетних асигнувань відповідача пропорційне до задоволених позовних вимог (1,5%), а отже 165,05грн .

Результат розгляду: partial