Рішення адміністративного суду від 2022-09-21 00:00:00+03

У лютому 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області, у якому просить: визнати протиправним рішення сесії Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області № 3615 від 19 жовтня 2021 року; зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під кадастровим номером 5123380900:01:003:0353 у власність для ведення особистого сільського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту с. Бокове Любашівської територіальної громади Подільського району Одеської області. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення сесії Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області від 19.10.2021 року № 3615 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення селянського господарства громадянам України за адресою: Любашівська селищна рада Подільський район Одеської області (за межами населеного пункту)» в частині відмови [PERSON] в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою: Любашівська селищна рада Подільський район Одеської області (за межами населеного пункту). Зобов`язано Любашівську селищну раду Подільського району Одеської області повторно розглянути клопотання [PERSON] від 20.08.2021 року, подане до Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області за вх. № В170(38) від 26.08.2021 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року витребувано від Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області належним чином засвідчені копії заяви [PERSON] про виділення у власність земельної ділянки та усіх доданих до неї документів, в тому числі, графічних матеріалів, належним чином засвідчену копію рішення від 19.10.2021 року № 2886 «Про вилучення земельної ділянки з користування [PERSON] до земель комунальної власності Любашівської селищної ради (за межами населеного пункту)», витребувано від Любашівського районного суду Одеської області належним чином засвідчену копію судового рішення у справі № 507/1901/21 з відміткою про набрання ним законної сили, зупинено провадження у справі до отримання витребуваних доказів. Вимоги ухвали суду апеляційної інстанції про витребування доказів виконані, усуненні обставини, що викликали зупинення провадження у справі, а тому, на підставі ст. 237 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що провадження у справі підлягає поновленню та вважає, що необхідним продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження. Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 26.08.2021 року [PERSON] звернувся до Любашівської селищної ради із заявою, в якій просив виділити йому у власність земельну ділянку розміром 2 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Любашівської територіальної громади, зокрема, на території Боківської сільської ради, надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. \~\~ Рішенням Любашівської селищної ради від 19.10.2021 року № 3615 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства мешканцям Любашівської селищної ради за адресою: Любашівська селищна рада Подільського району Одеської області (за межами населеного пункту) (додатки № 1, 2, 3, 4, 5, 6). Позивача включено до переліку громадян, яким відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з наданням дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на дані земельні ділянки іншим особам (додаток № 2). Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Любашівської селищної ради № 2886 від 19.10.2021 року вилучено з постійного користування [PERSON] до земель запасу комунальної власності земельну ділянку за кадастровим номером 5123380900:01:003:0240 загальною площею 49,5337 га, яка розташована на території Любашівської селищної ради (за межами населеного пункту). Рішенням Любашівської селищної ради від 19.10.2021 року № 3608 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на поділ, зокрема, земельної ділянки за кадастровим номером 5123380900:01:003:0240 з метою її включення до переліку земельних ділянок право оренди яких виставляється на аукціон окремими лотами. 30.11.2021 року проведено державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки за кадастровим номером 5123380900:01:003:0353 загальною площею 17 га. Рішенням Любашівської селищної ради від 17.12.2021 року № 4307 затверджено технічну документацію щодо поділу та об`єднання земельних ділянок земельні ділянки запасу, передано у комунальну власність Любашівської селищної ради земельну ділянку запасу загальною площею 17 га рілля за кадастровим номером 5123380900:01:003:0353. 03.02.2022 року було зареєстровано право комунальної власності Любашівської селищної ради на земельну ділянку за кадастровим номером 5123380900:01:003:0353 загальною площею 17 га. Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що [PERSON] , як спадкоємець [PERSON] , оскаржила в судовому порядку рішення про вилучення з його постійного користування земельної ділянки за кадастровим номером 5123380900:01:003:0240. Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 27.04.2022 року у справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 507/1901/21, яке набрало законної сили 09.06.2022 року, визнано за [PERSON] право постійного користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства площею 50,03 га на території Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області (кадастровий номер 5123380900:01:003:0240), колишньої Боківської сільської ради Любашівського району Одеської області, яка була виділена для ведення селянського (фермерського) господарства [PERSON] згідно державного акту на право постійного користування землею серії Б № 056511, виданого 30.07.1992 року Любашівською районною радою Любашівського району Одеської області, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , як за спадкоємцем першої черги за законом, скасовано рішення Любашівської селищної ради № 2886 від 19 жовтня 2021 року про вилучення з постійного користування [PERSON] земельної ділянки площею 49,5337 га кадастровий номер 5123380900:01:003:0240, яка розташована на території Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області. Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи справу, з огляду на викладене. Відповідно до вимог ст. 79, ч.ч. 1-10 ст. 79-1 Земельного кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ЗК України) земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно статті 1 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року № 858-IV (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом. Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування. Відповідно до вимог статті 25 цього ж Закону документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Частинами 1, 3 статті 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року № 858-IV (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом). У відповідності до вимог ч.ч. 6-7 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. В свою чергу, відповідно до ч. 10 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 22.05.2003 року № 858-IV (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом). Згідно ст. 56 вказаного Закону технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути; е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні); є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній). Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації. Тобто, згідно ЗК України способами формування земельної ділянки є: у порядку відведення земельної ділянки із земель комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок) та шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже ч. 2 ст. 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 21.08.2018 року у справі № 823/1179/17, від 03.10.2019 року у справі № 823/1172/17, від 25.11.2019 року у справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 823/1178/17, від 26.11.2019 року у справі № 823/1180/17. Вказані висновки суду відповідають також правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 815/4257/16. Звертаючись із заявленим позовом [PERSON] вказує на те, що подав до селищної ради клопотання про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки із визначенням у графічних матеріалах бажаного місця розташування земельної ділянки, зокрема, вказано земельну ділянку під кадастровим номером 5123380900:01:003:0353, однак, відповідачем протиправно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з підстав надання такого дозволу іншим особам. В свою чергу, заперечуючи проти задоволення заявленого позову, відповідач, як у відзиві на позовну заяву, так і в поданій апеляційній скарзі, посилається на те, що у клопотанні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою позивачем не зазначалась земельна ділянка під кадастровим номером 5123380900:01:003:0353 і не могла бути зазначена, оскільки така земельна ділянка була сформована після подання спірного клопотання позивачем шляхом поділу земельної ділянки 5123380900:01:003:0240. Вказаним доводам відповідача судом першої інстанції не надано оцінку. Суд першої інстанції обмежився лише висновком про те, що до заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою позивачем надано графічні матеріали, на яких визначено місце розташування бажаної земельної ділянки, що відповідає вимогам ЗК України. Однак, такі висновки суду є передчасними та не заснованими на матеріалах справи, оскільки під час судового розгляду справи в суді першої інстанції сторонами не надавались копії графічних матеріалів, які є додатком до заяви позивача, та вказані графічні матеріали надані відповідачем на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про витребування. Надаючи оцінку наведеним доводам відповідача з урахування наявних в матеріалах справи доказів та додатково наданих на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про витребування, колегія суддів зазначає наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Любашівської селищної ради від 19.10.2021 року № 3608 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на поділ, зокрема, земельної ділянки за кадастровим номером 5123380900:01:003:0240 з метою її включення до переліку земельних ділянок право оренди яких виставляється на аукціон окремими лотами. 30.11.2021 року проведено державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки за кадастровим номером 5123380900:01:003:0353 загальною площею 17 га. Рішенням Любашівської селищної ради від 17.12.2021 року № 4307 затверджено технічну документацію щодо поділу та об`єднання земельних ділянок земельні ділянки запасу, передано у комунальну власність Любашівської селищної ради земельну ділянку запасу загальною площею 17 га рілля за кадастровим номером 5123380900:01:003:0353. 03.02.2022 року було зареєстровано право комунальної власності Любашівської селищної ради на земельну ділянку за кадастровим номером 5123380900:01:003:0353 загальною площею 17 га. В свою чергу, клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, за результатами якого прийнято оскаржуване рішення, було подано позивачем 26.08.2021 року. При цьому, у вказаному клопотанні (заяві) позивач не посилається на земельну ділянку за кадастровим номером 5123380900:01:003:0353. Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що наведені позивачем в позовній заяві обставини щодо подання ним клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки саме за кадастровим номером 5123380900:01:003:0353 не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки земельна ділянка за кадастровим номером 5123380900:01:003:0353 сформована шляхом поділу земельної ділянки за кадастровим номером 5123380900:01:003:0240 за рішеннями Любашівської селищної ради від 19.10.2021 року № 3608 та від 17.12.2021 року \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 4307, державна реєстрація у Державному земельному кадастрі земельної ділянки за кадастровим номером 5123380900:01:003:0353 загальною площею 17 га проведена \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~30.11.2021 року та право власності Любашівської селищної ради на цю земельну ділянку зареєстровано 03.02.2022 року, тобто, вже після подання позивачем спірного клопотання. Колегія суддів наголошує, що позивач подав клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га у серпні 2021 року, а тому, доводи позивача про те, що за цим клопотанням він бажав отримати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення саме земельної ділянки за кадастровим номером 5123380900:01:003:0353, яка сформована загальною площею 17 га шляхом поділу іншої земельної ділянки вже після подання позивачем спірного клопотання, є безпідставними. З огляду на викладене, вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під кадастровим номером 5123380900:01:003:0353 загальною площею 2 га не підлягають задоволенню, оскільки клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою у редакції наведеній позивачем у позовній заяві та саме відносно земельної ділянки за вказаним кадастровим номером не заявлялось. Також, колегія суддів акцентує увагу на тому, що земельна ділянка за кадастровим номером 5123380900:01:003:0353 загальною площею 17 га, щодо якої, як зазначає позивач, ним подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, станом на момент подання цього клопотання входила до вже сформованої земельної ділянки за кадастровим номером 5123380900:01:003:0240 загальною площею 49,5337 га. Водночас, як вже зазначалось колегією суддів, формування земельної ділянки у порядку відведення земельної ділянки із земель комунальної власності за проектами землеустрою здійснюється за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок, оскільки на одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже ч. 2 ст. 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар. Таким чином, клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення частини вже сформованої та зареєстрованої земельної ділянки не відповідає наведеним вимогам ЗК України. Зазначені обставини та вимоги ЗК України залишились поза увагою суду першої інстанції, про що вірно звернуто увагу відповідачем в апеляційній скарзі. Разом з цим, колегія суддів наголошує, що обставинам, на які послався відповідач під час судового розгляду справи, а також наведеним вимогам ЗК України, не було надано оцінки при прийнятті оскаржуваного рішення. Так, рішенням Любашівської селищної ради від 19.10.2021 року № 3615 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства мешканцям Любашівської селищної ради за адресою Любашівську селищна рада Подільського району Одеської області (за межами населеного пункту) (додатки № 1, 2, 3, 4, 5, 6). Позивача включено до переліку громадян, яким відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з наданням дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на дані земельні ділянки іншим особам (додаток № 2). Тобто, оскаржуваним рішенням позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у зв`язку з наданням такого дозволу іншій особі, що не відповідає вимогам ч. 7 ст. 118 ЗК України, згідно яких, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Також, колегія суддів звертає увагу на те, що як в оскаржуваному рішенні, так і під час судового розгляду справи, відповідачем не вказано, за яким рішенням, яким громадянам та коли надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, щодо якої подано клопотання позивачем. Більш того, як зазначив сам відповідач, що підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивач просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність частини вже сформованої та зареєстрованої земельної ділянки, яка станом на момент подання цього клопотання перебувала у постійному користуванні. Колегією суддів, з урахуванням витребуваних доказів, встановлено, що у спірному випадку відповідачем не надавався дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншій особі, про що зазначено в якості підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою позивача. Так, згідно наявних в матеріалах справи та додатково наданих відповідачем рішень, Любашівською селищною радою згідно рішення № 2886 від 19.10.2021 року вилучено з постійного користування [PERSON] до земель запасу комунальної власності земельну ділянку за кадастровим номером 5123380900:01:003:0240 загальною площею 49,5337 га, яка розташована на території Любашівської селищної ради (за межами населеного пункту), та рішенням Любашівської селищної ради від 19.10.2021 року № 3608 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на поділ, зокрема, земельної ділянки за кадастровим номером 5123380900:01:003:0240 з метою її включення до переліку земельних ділянок право оренди яких виставляється на аукціон окремими лотами. В свою чергу, технічну документацію щодо поділу, зокрема, вказаної земельної ділянки затверджено лише рішенням Любашівської селищної ради від 17.12.2021 року № 4307, тобто, вже після прийняття оскаржуваного рішення. Таким чином, відмова відповідача у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з підстав надання такого дозволу іншій особі не відповідає вимогам ЗК України та дійсним обставинам справи. Колегія суддів наголошує, що у спірних правовідносинах позивач просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність частини вже сформованої та зареєстрованої земельної ділянки, яка станом на момент подання цього клопотання перебувала у постійному користуванні, та лише за рішеннями Любашівської селищної ради від 19.10.2021 року №№ 2886, 3608 ця земельна ділянка була вилучена з постійного користування та здійснено її поділ на підставі технічної документації. На зазначені обставини відповідач послався під час судового розгляду справи, однак, ці обставини не були підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та відповідач відмовив у наданні такого дозволу з підстав надання дозволу іншій особі, що не підтверджено жодними доказами, суперечить ЗК та наведеним самим відповідачем обставинам. Також, в ході розгляду справи відповідач послався на те, що [PERSON] , як спадкоємець [PERSON] , оскаржила в судовому порядку рішення про вилучення з його постійного користування земельної ділянки за кадастровим номером 5123380900:01:003:0240. Колегією суддів встановлено, що рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 27.04.2022 року у справі № 507/1901/21, яке набрало законної сили, 09.06.2022 року, визнано за [PERSON] право постійного користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства площею 50,03 га на території Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області (кадастровий номер 5123380900:01:003:0240), колишньої Боківської сільської ради Любашівського району Одеської області, яка була виділена для ведення селянського (фермерського) господарства [PERSON] згідно державного акту на право постійного користування землею серії Б № 056511, виданого 30.07.1992 року Любашівською районною радою Любашівського району Одеської області, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , як за спадкоємцем першої черги за законом, скасовано рішення Любашівської селищної ради № 2886 від 19 жовтня 2021 року про вилучення з постійного користування [PERSON] земельної ділянки площею \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~49,5337 га кадастровий номер 5123380900:01:003:0240, яка розташована на території Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області. Водночас, обставини щодо перебування земельної ділянки у користуванні іншої особи не були підставою для прийняття оскаржуваного рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. На підставі наведеного у сукупності, враховуючи, що відповідач взагалі не надав оцінку заяві позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки на відповідність її вимогам ЗК України, не звернув увагу на те, що позивач звернувся в порядку ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення частини вже сформованої та зареєстрованої земельної ділянки та відповідно не визначив наявності за таких обставин у позивача право на отримання саме дозволу на розроблення проекту землеустрою, відмова відповідача у наданні дозволу позивача на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки не відповідає вимогам ЗК України та дійсним обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, є протиправним та підлягає скасуванню із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача. Таким чином, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення сесії Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області № 3615 від 19 жовтня 2021 року в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача у відповідності до змісту та вимог цієї заяви. В свою чергу, вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під кадастровим номером 5123380900:01:003:0353 загальною площею 2 га не підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою у редакції наведеній позивачем у позовній заяві та саме відносно земельної ділянки за вказаним кадастровим номером не заявлялось. Також, не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення сесії Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області \~№ 3615 від 19 жовтня 2021 року в цілому, оскільки цим рішенням відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не лише позивачу, а і іншим особам. За таких обставин, оскаржуване рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню лише в частині, яка стосується позивача. Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки судом першої інстанції вірно вирішено заявлений позов по суті його вимог, проте, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також, оскільки судом першої інстанції не надано оцінки усім обставинам справи та доводам сторін, чим порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в мотивувальній частині із виключенням мотивів, з яких виходив суд першої інстанції, та визначенням мотивів за цією постановою, які викладені у рішенні суду апеляційної інстанції.

Результат розгляду: partial