Рішення адміністративного суду від 2023-07-25 00:00:00+03

у квітні 2023 року [PERSON] звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав на протиправні дії відповідача щодо не нарахування \~\~щомісячної доплати до пенсії, згідно із постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" від 14.07.2021 №713. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 07 липня 2023 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому він заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції - без змін. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційнe скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року у справі №0240/2957/18-а визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку з 80 % на 70 % від відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.01.2018 році перерахунок пенсії за вислугу років позивачу в розмірі 80 % від відповідних сум грошового забезпечення. Надалі на підставі рішення суду від 08.06.2021 року у справі №120/3908/21-а, головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснено перерахунок пенсійного забезпечення позивача з урахуванням оновленої довідки Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ХЛ65143 від 25.02.2021 року. Так, розмір пенсії позивача за вислугу років станом на 01.04.2019 року склав 23731,60 грн. Позивач звернувся до відповідача із запитом про здійснення йому виплати, передбаченої постановою КМУ №713, з 01.07.2021 року. Листом відповідача від 03.04.2023 року повідомлено, що позивачу проводився перерахунок після 01.03.2018 року, зокрема на підставі рішення від 03.10.2018 року у справі № 0240/2957/18-а, від 08.06.2021 року у справі № 120/3908/21-а, у результаті яких основний розмір пенсії збільшився більше ніж на 2000 грн. Таким чином, у відповідача відсутні підстави для встановлення доплати відповідно до постанови КМУ №713. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. За результатами встановлених обставин, судом першої інстанції зроблено висновок щодо безпідставності заявлених позовних вимог. Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (Закон №2262-ХІІ). Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано ст.63 Закону №2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" (Постанова №713). У преамбулі Постанови №713 зазначено, що ця постанова прийнята з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб. Пунктом 1 Постанови №713 установлено з 1 липня 2021 р. особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону. Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 р., розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту. Особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, пенсії яких переглядалися (перераховувалися) після 1 березня 2018 р. (крім перерахунку пенсій на виконання Закону України від 24 березня 2022 р. №2146-IX Про внесення змін до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб щодо пенсій в разі втрати годувальника), щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру. Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 1 липня 2021 року. Так, предметом даного спору є правовідносини щодо наявності підстав для нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713. Виходячи із наведених вище норм, суд першої інстанції дійшов висновку, що постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" від 14.07.2021 №713 встановлено, зокрема, для осіб, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, при цьому обумовлено, що вказана доплата не виплачується у разі коли пенсія переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 р., крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. У такому випадку щомісячна доплата встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 зумовлений набранням законної сили рішень суду у справі №240/12999/21, яким зобов`язано відповідача провести перерахунок з 01.12.2019 пенсії [PERSON] відповідно до довідки від 31.05.2021 року. Згідно постанови Верховного Суду від 08 листопада 2022 року у справі №420/2473/22 (п.46) перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом 3 пункту 1 постанови №713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-ХІІ, має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення постанови №713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи винило до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 березня 2023 року в справі №600/870/22-а та від 04 квітня 2023 року у справі №380/25987/21. Таким чином, зважаючи на те, що перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019, проведений на виконання судових рішень з метою усунення порушеного права на належний розмір пенсії, то останній не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, а тому позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови №713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття Постанови №713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018. З огляду на викладене, судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки відмовляючи позивачу у нарахуванні та виплати щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови №713 відповідач діяв не на підставі Конституції та законів України, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача. Враховуючи, що в ході апеляційного розгляду справи колегією суддів встановлено, що у позивача наявне право на отримання з 01.07.2021 року щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" з урахуванням раніше виплачених сум та без обмеження максимальним розміром, то оскаржувану бездіяльність відповідача слід визнати протиправною. За таких обставин, з метою належного відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести нарахування та виплату позивачу з 01.07.2021 року щомісячну доплату до пенсії в сумі 2000,00 грн. відповідно до постанови КМ України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" від 14 липня 2021 р. № 713. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з врахуванням задоволення позову підлягають стягненню на користь позивача підтверджені документально судові витрати по сплаті судового збору, в загальному розмірі 2684,01 грн. (1073,60 грн., відповідно до квитанції про сплату судового збору від 17.04.2023 №0.0.2952219945.1 та 1610,41 грн., відповідно до квитанції про сплату судового збору від 22.06.2023 №100946662). Положення ст.2 та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до ч.2 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно із ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted