Рішення адміністративного суду від 2022-05-19 00:00:00+03

ТОВ ''Тікава'' звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління Держпраці у Кіровоградській області, в якій просило: визнати протиправними та скасувати припис про усунення виявлених порушень № КР6809/219/АВ/П від 16.07.2021 р.; визнати протиправними та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КР6809/219/ АВ/ТД-ФС від 29.07.2021 р. В обґрунтування позову ТОВ ''Тікава'' зазначено, що Управлінням Держпраці у Кіровоградській області винесено спірну постанову про накладення штрафу, якою на позивача накладено штраф у розмірі 60000,00 грн. за допуск до роботи громадянина без укладення трудового договору та повідомлення ДПС. Позивач стверджує, що під час проведення інспекційного заходу перевіряючими особами було порушено порядок та процедуру проведення інспекційного заходу, з огляду на те, що в акті перевірки зазначено, що перевірка була проведена 13.07.2021 року, натомість\~ \~\~\~\~направлення на проведення інспекційного заходу складене на період з 15.07.2021 по 16.07.2021. Крім того, перевіряючим було роз`ясненно, що товариство не використовує найману працю неоформлених працівників, оскільки працівниця, яка була присутня під час інспекційного заходу 13.07.2021 року направлення на ТОВ ''Тікава'' на підставі договору про надання персоналу від 01.07.2019 року, укладеного з ТОВ ''Марінекс ЛТД'', і саме ТОВ ''Марінекс ЛТД'' є роботодавцем. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 позовні вимоги задоволено. Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що на підставі наказу №739 від 15.07.2021 року ''Про проведення інспекційного заходу'' проведене інспекційне відвідування у ТОВ ''Тікава'' з питань виявлення неоформлених трудових відносин проведено інспекційне відвідування під час якого встановлено використання найманої працю без оформлення трудових відносин особи - Ірини Сергіївни, яка повідомила, що працює у ТОВ ''Тікава''. На підставі вказаного акту було прийнято рішення про винесення постанови про накладання штрафу на підставі абз. 2 ч. 2\~ \~ст. 265 КЗпП України\~ \~у розмірі 60000 гривень на ТОВ ''Тікава'' та припису стосовно зобов`язання усунути порушення законодавства про працю. Позивач не скористалась правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків. Судом першої інстанції встановлено та із матеріалів справи слідує, що ТОВ ''Тікава'' зареєстроване як юридична особа директором та кінцевим бенефіціаром є [PERSON] . 15.07.2021 року начальником відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Масловською Г.В. було складено службову записку з проханням провести інспекційне відвідування у ТОВ ''Тікава'' на підставі інформації отриманої під час проведення інспекційного відвідування у ФОП [PERSON] під час якого було виявлено можливе використання неоформленої праці у магазині ''TEAKAVА''. За результатом розгляду інформації, що містилась у вказаній службовій записці, видано наказ Управління Держпраці в Кіровоградській області від 15.07.2021 року №739 ''Про проведення інспекційного відвідування'' та направлення на проведення інспекційного відвідування від 15.07.2021 року №739/02.21, копію якого (за відсутності можливості роздрукувати за місцем здійснення діяльності) направили директору [PERSON] через засіб зв`язку VEBER-месенджер 15.07.2021 року о 14.27. За результатами інспекційного відвідування складено акт №КР6809/219/АВ від 16.07.2021 року, в якому зафіксовано, що 13.07.2021 року під час проведення превентивних заходів виявлено факт можливого використання найманої працю без оформлення трудових відносин. 16.07.2021 року інспекторам працю винесене попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю КР6809/219/АВ/П/ПП та припис КР6809/219/АВ/П, яким зобов`язано директора ТОВ "Тікава" Кравченка А.І. усунути виявлені під час проведення інспекційного відвідування порушення. На підставі вищезазначеного акту управління Держпраці у Кіровоградській області винесено постанову про накладення штрафу №КР6809/219/АВ/ТД-ФС від 29.07.2021 року, яким накладено на ТОВ ''Тікава'' штраф у розмірі 60000 грн. Не погодившись із правомірністю припису та постанови про накладення штрафу уповноваженою особою, позивач звернувся до суду із даним позовом. Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив, дійшовши висновку про відсутність в діях позивача порушень вимог абз. 2 ч.2 ст. 265 КЗпП України, та як наслідок, безпідставність накладення штрафу. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. За приписами статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно із частиною 1 статті 3 Кодексу законів про працю України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V (далі - Закон №877-V). Статтею 2 Закону №877-V, серед іншого, передбачено що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 року № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 року № 1986-IV, та Законом України «Про основі засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Порядок №823). Приписами пункту 2 Порядку № 823 передбачено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, які проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів. За змістом пункту 5 Порядку № 823, підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема, повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо не оформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин. Підпунктами 1, 3, 6 пункту 10 Порядку №823 передбачено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право: під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки. Згідно до пунктів 15, 17, 18, 19 Порядку №823 копія акта, зазначеного у пункті 14 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням. Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці. Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження. Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті. Частиною 1 статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця. Нормами ст.24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (ст. 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. Згідно із ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З аналізу наведених норм убачається, що допущення працівника до роботи можливе за наявності укладеного трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та подання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором. Відповідно до положень статті 265 Кодексу законів про працю України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно із чинним законодавством. Зокрема, абзацом 2 ч.2 ст.265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок №509), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення». Підставою для притягнення юридичної особи, яка використовує найману працю, до відповідальності на підставі ч.2 ст.265 КЗпП України, є встановлений факт відсутності трудових відносин між цією особою та працівником при умові фактичного виконання працівником трудових функцій. Так, матеріалами справи встановлено, що \~\~\~13.07.2021 року посадові особи відповідача проводили інспекційний захід ФОП [PERSON] за адресою [ADDRESS] . На відео-файлі, долученому відповідачем, суд убачає, що в приміщенні магазині на стіні наявні інформаційні листи на ім`я ФОП [PERSON] , натомість сам [PERSON] , який одночасно є директором ТОВ ''Тікава'' зазначив перевіряючим особам, що за цією адресою ФОП [PERSON] не здійснює свою господарську діяльність, оскільки це приміщення за договором суборенди №7 від 01.01.2021 року перебуває у користуванні ТОВ ''Тікава'' (а.с.66, 94). Крім того, під час проведення інспекційного заходу ФОП [PERSON] \~інспекторами зроблено припущення, що ТОВ ''Тікава'' використовує найману працю без належного працевлаштування, що і стало підставою для винесення наказу на проведення інспекційного заходу. Отже, саме під час проведення інспекційного заходу ФОП [PERSON] перевіряючим стало відомо про те, що за адресою [ADDRESS] здійснює свою господарську діяльність ТОВ ''Тікава'', а також ними зроблено припущення про те, що саме ТОВ ''Тікава'' використовує неоформлену найману працю. Колегія суддів зазначає, оскільки перешкод у проведенні інспекційного відвідування не було, предметом розгляду у цій справі є факт того чи дійсно ТОВ ''Тікава'' допустила до роботи за адресою: [ADDRESS] неоформлену найману працю. У постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №814/2156/16 визначено, що ключовою відмінністю статті 265 КЗпП України та статті 41 КУпАП є суб`єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за статтею 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за статтею 41 КУпАП) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин. Суд апеляційної інстанції зауважує, що звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені, однак спростування належними і допустимими доказами обставин, встановлених іншим судом у судовому рішенні, не порушує принципу верховенства права та правової визначеності як елемента верховенства права. Подані в такому випадку докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами визначеними процесуальним законодавством. Відповідно до частини 2 статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно з частиною 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Правовий аналіз вищезазначених законодавчих норм дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що трудовий договір чинне законодавство визначає як домовленість між працівником і власником про умови виконання роботи, оскільки працівники самі не організовують роботу і виконують таку не на власний ризик та розсуд, а підпорядковуються відповідним посадовим особам. Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №820/1432/17 (провадження №К/9901/15518/18), від 13 червня 2019 року у справі №815/954/18 (провадження №К/9901/3195/19), у справі №1840/2507/18 (провадження №К/9901/10124/19), у справі №824/896/18-а (провадження №К/9901/10149/19) та від 3 березня 2020 року у справі №1540/3913/18 (провадження №К/9901/8967/19), від 08 липня 2021 року у справі № 620/1223/19. Відповідальність, передбачена абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах, зокрема, Товариства, а тому ключовим питання при вирішенні спірних правовідносин є встановлення наявності або відсутності фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору, фактичне виконання особою трудових функцій без оформлення трудових відносин. Факт допуску особи до роботи без оформлення трудового договору повинен бути підтверджений достатнім обсягом доказів, що характеризують відносини особи та суб`єкта господарювання, який його наймає, як трудові, від таких осіб повинно бути відібрано пояснення. При цьому, у акті, складеному за наслідками перевірки, повинні фіксуватись лише ті порушення, які достеменно підтверджені доказами (документами, поясненнями тощо) у обсязі, що дозволяє беззаперечно стверджувати про виявлені факти. При цьому, такі докази не мають носити суперечливий характер, допускати неоднозначне тлумачення. Важливість відображення (фіксації) у акті, складеному за наслідками проведеної уповноваженим органом перевірки, достовірної і повної інформації обумовлено тим, що такий документ є підставою для застосування фінансових санкцій та становить основну частину доказової бази при розгляді справи про накладення штрафу. Отже, відповідач, під час здійснення інспекційного відвідування у ТОВ «Тікава» в межах наданої компетенції, повинен був перевірити і з`ясувати усі обставини, зокрема, в частині факту допуску Товариством працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), а також підтвердити такі належними та допустимими доказами. В свою чергу в акті інспекційного відвідування від 16.07.2021 \~відсутня інформація про фіксацію процесу відвідування засобами аудіо-, фото- та/чи відеотехніки. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 22.04.2019 у справі №806/2143/18 акт інспекційного відвідування є службовим документом, в якому відображено узагальнений опис виявлених під час проведення інспекційного відвідування порушень законодавства, тобто такий є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства. Разом із тим, зафіксовані у акті факти можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки. Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні Таким чином, суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідачем зроблено висновки про використання позивачем праці найманого працівника без дослідження первинних документів або будь-яких інших доказів, що підтверджують використання його праці. Матеріали адміністративної справи, не містять жодного документального підтвердження порушення позивачем вимог трудового законодавства. Крім того, як встановлено матеріалами справи, що інспекційний захід саме ТОВ ''Тікава'' 15 липня 2021 року та 16 липня 2021 року проведений не був, оскільки перевіряючи особи відповідача після 13 липня 2021 року більше не приходили за адресою товариства. Тоді як, \~в акті інспекційного відвідування від 16 липня 2021 року зазначено "використання найманої праці без оформлення, яке мало місце щонайменше 13.07.2021 року". Тобто зазначені обставини, які, не були встановлені у ході інспекційного відвідування, оскільки мали місце в часі раніше, \~саме під час проведення інспекційного заходу ФОП [PERSON] , а не під час проведення перевірки ТОВ ''Тікава''. Підставою для прийняття наказу про проведення інспекційного заходу стала інформація викладені в службовій записці, яка посадовими особами відповідача була виявлена під час проведення перевірки іншого суб`єкта господарювання (ФОП [PERSON] ). Зазначені обставини, не можуть бути одночасно і підставою для проведення інспекційного заходу, і обставинами, які встановлені вже під час такого інспекційного заходу, оскільки\~ \~\~\~\~інспекційний захід розпочався лише 15 липня 2021 року під час якого не було встановлено/зафіксовано факту використання позивачем неоформленої найманої праці. Більш того, суд зауважує, що всі ці обставини не заперечуються відповідачем, оскільки в акті перевірки в графі ''опис виявлених порушень'' відсутня інформацію про встановлені порушення саме під час проведення інспекційного заходу ТОВ ''Тікава''. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що \~оскільки підставою для накладення штрафу на позивача стали обставини, які мали місце поза межами інспекційного заходу ТОВ ''Тікава'', а тому не можуть бути підставою для притягнення позивача до відповідальності, оскільки позивача притягнуто до відповідальності на підставі обставин, які не були встановлені під час інспекційного заходу, тому спірна постанова про накладення штрафу від 29 липня 2021 року №КР6809/219/АВ/ТД-ФС є протиправною та підлягає скасуванню. Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності оскаржуваної постанови про накладення штрафу, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Результат розгляду: denied