Рішення адміністративного суду від 2022-04-19 00:00:00+03

в лютому 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного виконавця Кошкера Івана Анатолійовича про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень приватного виконавця протиправною та зобов`язання приватного виконавця Кокшера Івана Анатолійовича виключити запис про [PERSON] з Єдиного реєстру боржників, що внесено у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження № 60825678 від 09 грудня 2019 року. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10.03.2022 позов задоволено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. 18.04.2022 на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення адміністративного позову, а доводи відповідача ніяким чином не спростовують встановленні обставини та висновки суду першої інстанції. З урахуванням вказаного, позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу приватного виконавця Кошкера Івана Анатолійовича, без задоволення. Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, приватним виконавцем Кошкером Іваном Анатолійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60825678 від 09.12.2019 про примусове виконання виконавчого напису №3140, вчиненого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. від 03 серпня 2009 року про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , місце роботи - приватний підприємець, ідент.код [NUMBER] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири, задоволено вимоги ПАТ "ОТП Банк", за період з 05.11.2007 по 31.07.2009 у розмірі еквівалентному 65029,93 доларів США, з яких: еквівалент суми в 56 921,51 дол. США є заборгованістю по кредиту, еквівалент суми в 5230,88 дол. США є заборгованістю по несплачених відсотках, еквівалент суми в 2877,54 дол. США становить сума пені та витрати по вчиненню виконавчого напису в сумі 1700 гривень. 02.12.2020 приватним виконавцем Кошкером Іваном Анатолійовичем винесено постанову у виконавчому провадженні № 60825678 про повернення виконавчого документу (виконавчий напис №3140 від 03.08.2009) на підставі п. 9 ч.1 ст.37 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження». Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 14.12.2021 у справі №926/2842-6/20 ухвалено: - закрити провадження у справі № 926/2842-6/20 про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] ( [INFO] , громадянка України, адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ); - звільнити фізичну особу [PERSON] ( [INFO] , громадянка України, адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) від боргів, окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, або смертю фізичної особи, сплати аліментів, виконання Інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині; - вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню. 12.02.2022 [PERSON] звернулася до відповідача із заявою, згідно якої просила виключити запис про неї з Єдиного реєстру боржників, що внесено на підставі ВП № 60825678, на що приватним виконавцем допущено бездіяльність, яку позивач і оскаржує у цій справі. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що ч.1 ст.134 Кодексу України з питань банкрутства, за наслідком постановлення ухвали Господарським судом Чернівецької області від 14.12.2021 у справі №926/2842-6/20, за позивачем не обліковується боргів, оскільки остання звільнена від таких. Відтак, з урахуванням положень частини 4 статті 40 Закону № 1404-VIII відомості про [PERSON] , як боржника, підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників, оскільки виконавчий напис нотаріуса №3140 від 03.08.2009 є таким, що не підлягає виконанню в силу звільнення позивача від боргів відповідно до процедури передбаченої Кодексу України з питань банкрутства. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не доведено суду правомірність бездіяльності щодо виключення відомостей про [PERSON] з Єдиного реєстру боржників, а тому суд першої інстанції вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписами ч.1 ст.9 ЗУ "Про виконавче провадження", Єдиний реєстр боржників систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України. Відповідно до ч.7 ст.9 ЗУ "Про виконавче провадження" відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. Згідно Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5 (Положення №2432/5), Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20.05.2003 №43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2003 за №388/7709, наказу Міністерства юстиції України від 28.04.2015 №614/5 «Про затвердження Тимчасового порядку автоматичного розподілу виконавчих документів між державними виконавцями і контролю строків виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2015 за № 478/26923. Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відповідно до пункту 6 Розділу Х Положення №2432/5, Система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: - про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону №1404-VIII; - про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; - про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. У день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання. З урахуванням наведеного частиною 7 статті 9 Закону №1404-VIII та пунктом 6 Розділу Х Положення №2432/5 визначено вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Апеляційний суд зауважує, що жодним іншим нормативно-правовим актом не передбачено прямої чи опосередкованої можливості вилучення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників з інших підстав, ніж ті, що визначені частиною 7 статті 9 Закону №1404-VIII та пунктом 6 Розділу Х Положення №2432/5, у тому числі й на підставі рішення суду. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що 02.12.2020 приватним виконавцем Кошкером Іваном Анатолійовичем винесено постанову у виконавчому провадженні № 60825678 про повернення виконавчого документу (виконавчий напис №3140 від 03.08.2009) на підставі п. 9 ч.1 ст.37 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження». Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 14.12.2021 у справі №926/2842-6/20 ухвалено: - закрити провадження у справі № 926/2842-6/20 про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] ( [INFO] , громадянка України, адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ); - звільнити фізичну особу [PERSON] ( [INFO] , громадянка України, адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) від боргів, окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, або смертю фізичної особи, сплати аліментів, виконання Інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині; - вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню. Також, згідно з ст.40 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. У разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо визнання протиправною бездіяльності приватного виконавця Кошкера Івана Анатолійовича щодо не виключення запису про [PERSON] з Єдиного реєстру боржників на підставі ч.4 ст.40 ЗУ "Про виконавче провадження" та ч.7 ст.9 ЗУ "Про виконавче провадження", який внесено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №60825678 від 09 грудня 2019 року та зобов`язання приватного виконавця Кошкера Івана Анатолійовича виключити запис про [PERSON] з Єдиного реєстру боржників, який внесено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №60825678 від 09 грудня 2019 року. Щодо строку звернення до суду позивача в межах даного адміністративного позову, колегія суддів зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідно до п.1 ч.2 ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 14.12.2021 у справі №926/2842-6/20 ухвалено: - закрити провадження у справі № 926/2842-6/20 про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] ( [INFO] , громадянка України, адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ); - звільнити фізичну особу [PERSON] ( [INFO] , громадянка України, адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) від боргів, окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, або смертю фізичної особи, сплати аліментів, виконання Інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині; - вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню. Повний текст судового рішення складено 17.12.2021. Задля належного виконання вказаної ухвали в частині виключення [PERSON] , остання 12.02.2022 звернулась до приватного виконавця Кошкера Івана Анатолійовича. В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи з відповідним адміністративним позовом [PERSON] звернулась до суду 17.02.2022, тобто в межах 10 днів з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. Крім того, колегія суддів зазначає, що вказане порушення може вважатись тривалим, оскільки станом на момент розгляду справи [PERSON] так і не була виключена з Єдиного реєстру боржників, який внесено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №60825678 від 09 грудня 2019 року. Щодо доводів апелянта, що він з жовтня 2021 року змінив виконавчий округ, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець. Тобто, позивач обмежена у виборі відповідача, оскільки таким в межах даних правовідносин може бути лише приватний виконавець. Також, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року). Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29). Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Результат розгляду: denied