Рішення адміністративного суду від 2022-05-25 00:00:00+03

Оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2021р. відмовлено в порядку п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства /КАС/ України у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом [PERSON] до Пустомитівського відділення поліції /ВП/ Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ у Львівській обл. про спонукання до вчинення певних дій та відшкодування шкоди, оскільки такий не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (а.с.15-17). Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач [PERSON] , який в апеляційній скарзі просить скасувати судову ухвалу та заявлені позовні вимоги задовольнити, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, які призвели до неправильної відмови у відкритті провадження у справі (а.с.19-20, 47-48). Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він неодноразово звертався із скаргами та заявами до відповідача з приводу неналежного контролю за виконанням службових обов`язків працівниками поліції. Вважає, що оскаржувані дії відповідача стосуються управлінської діяльності, а не здійснення кримінального провадження. Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Постановляючи оскаржувану ухвалу та приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до змісту заявлених вимог позивач [PERSON] просить зобов`язати відповідача Пустомитівське ВП ГУ НП у Львівській обл. вчинити певні дії в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 42013150270000002 від 04.01.2013р. та розпочати кримінальне провадження за фактом службової недбалості. Інші позовні вимоги є похідними від наведених. У межах спірних правовідносин позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права та обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді. Таким чином, оскільки вимоги позивача пов`язані не з управлінською діяльністю відповідача, а з діями та прийняттям рішення, порядок вчинення яких визначений КПК України, то саме в такому порядку заявнику слід звернутися до суду. Між тим, вказані висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають вимогам діючого процесуального законодавства, виходячи з наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як убачається із матеріалів справи, 11.11.2021р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому сформулював зміст позовних вимог наступним чином: внесення до ЄДДР будівництво газопроводу, виконану через земельну ділянку ПП «Інстал-Плаз»; проведення і завершення розслідування по провадженню № 42013150270000002 від 04.01.2013р. та по будівництву газопроводу через приватну земельну ділянку, здійснену ПП «Інстал-Плаз»; відшкодування понесеної шкоди; початок провадження за фактом службової недбалості невиконання ухвали слідчого судді від 08.12.2014р., зволікання у внесенні до ЄРДР факту будівництва газопроводу ПП «Інстал-Плаз» та завершення розслідування по кожному будівництву (а.с.1). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Предметом заявленого позову є оскарження позивачем дій та бездіяльності відповідача Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській обл. щодо неналежного розгляду заяв позивача, проведення розслідування кримінального провадження, які стосуються зведення газопроводів через земельну ділянку позивача. Виходячи з наведених міркувань, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та інтересів. Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. За змістом п.2 ч.1 ст.4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України). Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Тобто, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Із установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв`язку з численними зверненнями позивача [PERSON] із скаргами та заявами до відповідача Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській обл. з приводу будівництва двох газопроводів через належну йому земельну ділянку (а.с.2-12). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З приводу частини таких звернень (будівництво газопроводу БМУ № 8 БМФ Укргазпромбуд, що мало місце в 2011 році) зареєстровано та розслідується кримінальне провадження № 42013150270000002 від 04.01.2014р. по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Разом з тим, інша частина звернень [PERSON] стосується будівництва газопроводу силами ПП «Інстал-Плаз» в жовтні 2018 року, які, за твердженням позивача, не внесені до ЄРДР. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Підтвердженням наведеного слугують долучені позивачем до матеріалів справи його заяви: від 29.10.2018р., адресована прокурору Львівської обл. та начальнику ГУ НП у Львівській обл. (а.с.2); від 05.02.2020р., адресована начальнику Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській обл. (а.с.4); від 23.03.2020р., адресована слідчому СВ Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській обл. (а.с.5); від 30.10.2020р., адресована начальнику Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській обл. (а.с.3). Відповідно до п.2 ч.2 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства. Згідно із ч.1 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п.10 ч.1 ст.3 КПК України). За правилами ч.ч.1-4 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України. Здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду). Для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути: 1) відібрано пояснення; 2) проведено медичне освідування; 3) отримано висновок спеціаліста і знято показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) вилучено знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей. У разі виявлення ознак кримінального правопорушення на морському чи річковому судні, що перебуває за межами України, досудове розслідування розпочинається негайно, відомості про нього вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань за першої можливості. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Згідно із частиною другою цієї ж статті скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу. Наведеними правовими нормами визначено суб`єктний склад, процедуру ініціювання і початку досудового розслідування, а також порядок оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора у разі нездійснення ними процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] неодноразово звертався із заявами до Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській обл. з метою повідомити про факт кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.197-1, 367, 382 КК України, та просив порушити кримінальні провадження на цій підставі. Звернення до суду з цим позовом обумовлене неналежним, на думку позивача, реагуванням посадовими особами Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській обл. на його заяви, зокрема, невчиненням співробітниками Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській обл. передбачених КПК процесуальних дій. У межах спірних правовідносин позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді. Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спір у цій справі не є публічно-правовим, вимоги [PERSON] про оскарження бездіяльності посадових осіб Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській обл. під час організації перевірки заяви про кримінальне правопорушення, здійснення розпочатого кримінального провадження повинні бути розглянуті лише в межах кримінального, а не адміністративного судочинства. Наведені в апеляційній скарзі мотиви та доводи не спростовують цих висновків. Водночас, відмовляючи у відкритті провадження у справі та роз`яснюючи позивачу про необхідність оскарження вказаних ним дій відповідача у порядку, встановленому КПК України, не вказав, як того вимагає ч.6 ст.170 КАС України, на суд, до юрисдикції якого віднесено вирішення решти позовних вимог щодо відшкодування шкоди. Так, відповідно до ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Отже, оскільки позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправними дій відповідача не пов`язані з вирішенням публічно-правового спору, то його позов про відшкодування шкоди, в разі завдання її внаслідок незаконних дій, зокрема, органу досудового розслідування чи прокуратури, може бути подано в порядку цивільного судочинства на підставі ст.1173 та ч.6 ст.1176 Цивільного кодексу України. Колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду по аналогічній категорії справ, зокрема, в постановах від 21.11.2018р. у справі № 826/2004/18, від 13.03.2019р. у справі № 813/1596/18, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору. Статтею 317 КАС України визначено, що підставами для зміни судового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин. Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції по суті ухвалив правильне рішення, але частково без дотримання норм процесуального права, а тому наявні підстави для зміни ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 26.11.2021р. в її мотивувальній частині з викладених вище обставин. В порядку вимог ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта [PERSON] .

Результат розгляду: partial