Рішення адміністративного суду від 2023-03-14 00:00:00+02

І. РУХ СПРАВИ 1. 30.04.2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила: визнати протиправними дії голови ліквідкомісії ВАСУ щодо невидачі їй довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з її заявою від 11.03.2021; зобов`язати голову ліквідкомісії ВАСУ видати довідку, згідно з якою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці складає 223 337, 00 грн, у тому числі: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,25) - (2102*50*1,25) =131375, 00 грн; доплата за вислугу років (70 %) - 91 962, 00 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь - 0; робота, що передбачає доступ до державної таємниці - 0. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що відмова голови ліквідкомісії ВАСУ видати довідку про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки внаслідок ухвалення 18.02.2020 Конституційним Судом України рішення у справі № 2-р/2020 в неї виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з огляду на те, що вказаним рішенням визнано неконституційним пункт 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) щодо різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів. 2. Окружний адміністративний суду міста Києва рішенням від 02.07.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021, задовольнив позовні вимоги. 3. 02.12.2021 голова ліквідкомісії ВАСУ звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 4. Верховний Суд ухвалою від 23.12.2021 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 5. У справі, яка розглядається суди встановили, що постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 №1515-VIII позивачку звільнено у відставку з посади судді ВАСУ. Наказом Голови ВАСУ від 28.09.2016 № 620-к оголошено постанову Верховної Ради України від 08.09.2016 № 1515- VIII у частині звільнення позивачки з посади судді ВАСУ у зв`язку з поданням заяви про відставку та відраховано [PERSON] зі штату суду у зв`язку із звільненням її у відставку відповідно до постанови Верховної Ради України. 09.01.2020 ВАСУ видано позивачці довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 7, згідно з якою суддівську винагороду обчислено на підставі положень статті 133 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI) (з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018 та положень Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №1774-VIII) щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів). Відповідно до вказаної довідки, посадовий оклад судді ВАСУ як складова суддівської винагороди, з якої обраховується щомісячне довічне грошове утримання, складає 37836,00 грн. Зазначений розмір складової суддівської винагороди обраховано, виходячи із встановленого розміру посадового окладу для судді місцевого суду у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та коефіцієнта 1,2 для судді вищого спеціалізованого суду. У зв`язку з прийняттям 18.02.2020 Конституційним Судом України рішення № 2-р/2020, яким визнано неконституційними положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, 11.03.2021 [PERSON] звернулася до ВАСУ із заявою про надання нової довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Листом від 16.03.2021 голова ліквідкомісії ВАСУ повідомила позивачку, що посадовий оклад судді ВАСУ встановлюється в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року з застосуванням коефіцієнта для судді вищого спеціалізованого суду - 1,2 (розрахунок 15*2102,00*1,2 = 37836,00), про що їй видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 09.01.2022 за № 7. Також повідомлено позивачку, що судді ВАСУ отримують суддівську винагороду, яка згідно з частиною другою статті 133 Закону № 2453-VI складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Додатково зазначено, що у системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди як суди першої та апеляційної інстанції з розгляду окремих категорій справ. Також зазначено про відсутність підстав для видачі запитуваної позивачкою довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Вважаючи дії відповідача щодо відмови у видачі нової довідки протиправними, [PERSON] звернулась до суду з цим адміністративним позовом. ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ 6. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачка має право на отримання нової довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020, оскільки з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у неї виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII, так як саме з цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, згідно з якими право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 7. Касаційна скарга відповідача мотивована, зокрема тим, що до спірних правовідносин у цій справі не підлягає застосуванню Закон № 1402-VIII, оскільки вказаним Законом не передбачено для суддів вищих спеціалізованих судів, які діяли до набрання ним чинності, порядку визначення такої складової щомісячного грошового утримання суддів у відставці як «базовий посадовий оклад судді, який працює на відповідній посаді»; розмір щомісячного довічного грошового утримання цих суддів у відставці має визначатись з врахуванням суддівської винагороди, визначеної Законом № 2453-VI. 8. У відзиві на касаційну скаргу відповідача [PERSON] вказує на законність та обґрунтованість рішень судів першої та апеляційної інстанцій, у зв`язку із чим просить залишити останню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки стаття 135 Закону № 1402-VIII передбачає базовий посадовий оклад для суддів вищого спеціалізованого суду (50 прожиткових мінімумів), без вказівок чи поділу в залежності від спеціалізації чи назви. V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ 9. Відповідно до частини третьої статті 341 Кодексу адміністративного суду України (далі - КАС України) суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4- 7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги. 10. Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі. 11. Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України). 12. Відповідно до пункту 7 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку. До припинення діяльності статус, структура, повноваження, порядок роботи, права, обов`язки, гарантії суддів цих судів визначаються Законом № 2453-VI. 13. Датою початку роботи Верховного Суду відповідно до рішення Пленуму цього Суду від 30.11.2017 року № 2 визначено 15.12.2017. 14. Із вказаної дати в Україні діє Верховний Суд. Відповідно припинили свою діяльність Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України. 15. Статус ліквідаційної комісії юридичної особи та її членів, зокрема голови, визначає Цивільний кодекс України (далі - ЦК України). 16. Відповідно до частини четвертої статті 105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи; голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. 17. Отже, голова ліквідаційної комісії будь-якої юридичної особи, зокрема й суду, не діє від власного імені, а у відносинах з іншими особами, у тому числі з судом та учасниками справи, представляє відповідну юридичну особу та виступає в суді від її імені. 18. Натомість, позивачка звернулась до суду з позовом, вважаючи, що відповідачем має бути саме голова ліквідкомісії ВАСУ Соловйова Л.В. Суд першої інстанції позовні вимоги [PERSON] задовольнив. 19. Згідно із частиною третьою статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи; суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача (речення перше частини четвертої статті 48 КАС України). 20. Колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції мав звернути увагу на те, що позов спрямований на зобов`язання вчинити юридично значимі дії саме ВАСУ, а не голови його ліквідаційної комісії, яка діє як представник юридичної особи. У матеріалах справи відсутня інформація про те, що суд першої інстанції пропонував замінити первісного відповідача належним, а позивач не надав згоди. При цьому суд задовольнив позов саме до голови ліквідаційної комісії ВАСУ, тобто вирішив питання про обов`язок саме цього суду. 21. Вказане порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Результат розгляду: partial