Рішення адміністративного суду від 2022-09-14 00:00:00+03

У лютому 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України \~в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ \~в Хмельницькій області), \~в якому просив: -визнати протиправними дії \~ГУ ПФУ \~в Хмельницькій області щодо відмови здійснити перерахунок раніше призначеної [PERSON] пенсії з 13 грудня 1997 року, відповідно до додаткового розрахунку вислуги років для перерахунку пенсії від 04 березня 2021 року, які надійшли відповідачу 04.01.2022 від Департаменту персоналу МВС України; -зобов`язати ГУ ПФУ \~в Хмельницькій області прийняти додаткові документи для проведення додаткового розрахунку вислуги років для перерахунку пенсії від 04 березня 2021 року, які надійшли відповідачу 04.01.2022 від Департаменту персоналу МВС України і на підставі зазначених документів здійснити перерахунок та виплату донарахованої пенсії з 13 грудня 1997 року та здійснити виплату донарахованої пенсії з 13 грудня 1997 року \~по теперішній час з урахуванням проведених виплат. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року позов задоволено: -визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Хмельницькій області у здійсненні перерахунку раніше призначеної [PERSON] пенсії з 13 грудня 1997 у зв`язку з уточненням розрахунку вислуги років, проведеним на виконання рішення суду; -зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області провести на користь [PERSON] перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років починаючи з 13 грудня 1997, взявши до виконання подання про призначення пенсії (уточнення вислуги років) та інші документи, які надійшли 04.01.2022 від Департаменту персоналу МВС України, а також провести виплату донарахованої пенсії з 13 грудня 1997 ( з урахуванням раніше виплачених коштів). Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги Управління посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга \~підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.11.2020 у справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 560/2668/20, зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України включити [PERSON] до вислуги років у пільговому обчисленні час проходження служби у підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби за період з 13.11.1995 по 10.12.1997. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.10.2021 у справі №560/9825/21 зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України внести подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про призначення пенсії з відповідними змінами щодо вислуги років відповідно до додаткового розрахунку вислуги років для перерахунку пенсії [PERSON] , з 13 грудня 1997 року. \~ 10 січня 2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області з заявою про нарахування та виплату пенсії відповідно до внесеного МВС України подання від 23.12.2021 року №1104, яке складене з урахуванням зміни вислуги років позивача ( відповідно до додаткового розрахунку вислуги років). За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 28.01.2022 відмовив у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що у рішенні суду від 11.10.2021 у справі №560/9825/21 відсутні зобов`язання органу Пенсійного фонду провести відповідний перерахунок та виплату пенсії з 13 грудня 1997 року. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом. Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем \~протиправно відмовлено позивачу в перерахунку пенсії \~на підставі додаткових відомостей, наданих МВС України. Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. За змістом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України 09.04.1992 \~№ 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист. У статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" закріплено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. За приписами ч.2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-ХІІ). В свою чергу, статтями 43 та 49 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" від 09.04.1992 № 2262-XII ( в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) \~передбачено, \~\~що пенсії особам офіцерського складу, \~прапорщикам \~і \~мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та \~військової \~служби \~за контрактом, \~особам \~начальницького \~і \~рядового \~складу органів внутрішніх справ та \~членам \~їх \~сімей \~обчислюються \~з \~грошового забезпечення \~цих \~військовослужбовців, \~осіб \~начальницького \~\~\~і рядового складу. При цьому для обчислення їм \~пенсій \~враховуються відповідні оклади за посадою, військовим чи \~спеціальним \~званням, процентна \~\~надбавка \~\~за \~\~вислугу \~\~років, \~\~надбавки \~за \~вчене звання і вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби \~у \~порядку \~і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Пенсії \~військовослужбовцям \~строкової \~служби \~та \~членам їх сімей \~\~\~призначають \~\~\~районні \~\~\~(міські) \~\~органи \~\~соціального забезпечення, \~\~а \~\~особам \~\~офіцерського \~складу, \~прапорщикам \~і мічманам, \~військовослужбовцям \~надстрокової \~служби та військової служби \~за \~контрактом, \~особам \~начальницького \~і рядового складу органів \~внутрішніх \~справ \~та членам їх сімей - органи пенсійного забезпечення \~Міністерства \~оборони України, Державного комітету у справах \~охорони \~державного кордону України, Головного управління командуючого \~Національною \~гвардією України, Управління державної охорони, \~інших \~військових \~формувань, \~Служби \~безпеки України і Міністерства \~внутрішніх \~справ України. \~ Документи про призначення пенсій розглядаються \~органами, \~що призначають \~пенсії, \~у \~строк \~не \~пізніше \~10 \~днів \~з \~дня \~\~їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із \~зазначенням причин відмови орган пенсійного забезпечення \~видає \~або \~надсилає заявникові не пізніше 5 днів після прийняття відповідного рішення. Таким чином, пенсія позивачу в 1997 році призначалася органом пенсійного забезпечення \~Міністерства \~внутрішніх \~справ України на підставі документів, ь підготовлених та виданих останнім. Постановою Кабінету Міністрів України \~від 02.11.2006 № 1522 \~"Про передачу органам пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категорія громадян" функції з призначення та виплати пенсії військовослужбовцям покладено на органи Пенсійного фонду України з 01.01.2007. Відповідно до п.2.1 Інструкції \~про організацію роботи з пенсійного забезпечення \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~військовослужбовців внутрішніх військ та осіб начальницького і рядового складу органів \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~внутрішніх справ України і членів їхніх сімей \~затвердженої наказом МВС України від \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~31.10.2003 \~N 1276 (чинної станом на 01.01.2007) оформлення \~документів для призначення пенсій і грошової допомоги \~особам, \~що \~звільняються \~зі \~служби, \~а \~також \~раніше звільненим особам, які мають право на призначення пенсії згідно із Законом \~України \~"Про \~пенсійне \~забезпечення \~осіб, звільнених з військової \~служби, та деяких інших осіб" ( 2262-12 ), проводиться управліннями \~(відділами, \~відділеннями) \~роботи з персоналом МВС, ГУМВС, \~УМВС, \~кадровими \~службами Головного управління внутрішніх військ і підпорядкованими їм органами і військовими частинами. Для цього \~попередньо \~перевіряються \~дані \~про \~\~проходження служби, \~уточнюються \~і \~підтверджуються \~періоди, \~які підлягають зарахуванню на пільгових умовах, після чого складається розрахунок вислуги років, \~який погоджується з ДФРЕ, \~УФРЕ (ВФРЕ) МВС, ГУМВС, УМВС і доводиться \~до \~відома \~особи, \~яка \~звільняється. \~У \~разі незгоди \~із \~складеним \~розрахунком \~спірні \~питання \~повинні бути розглянуті \~начальником \~органу \~\~внутрішніх \~\~справ, \~\~командиром військової частини на підставі рапорту (заяви). Якщо після звільнення пенсіонер \~подав \~додаткові \~документи, які \~підтверджують \~невраховані \~періоди служби, \~які впливають на збільшення пенсії, \~до наказу про звільнення вносяться \~відповідні зміни. В свою чергу Інструкцією про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільненим зі служби, та членам їх сімей, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2013 \~№ 611, передбачалось, що на уповноважені структурні підрозділи МВС України \~\~\~покладається підготовка та подання до територіальних органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсій військовослужбовцям Національної гвардії України, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільненим зі служби, та членам їх сімей. Аналогічні норми містяться і в Інструкції \~від 17.09.2018 № 760. Отже призначення та перерахунок пенсії пенсіонерам органів внутрішніх справ, здійснюється територіальними органами пенсійного фонду на підставі документів, наданих відповідними структурними підрозділами органів внутрішніх справ. Як зазначив в апеляційній скарзі \~відповідач, при передачі з 01.01.2007 до ГУПФУ в Хмельницькій області пенсійної справи [PERSON] , календарна вислуга років позивача визначена МВС України та становила 31 рік 05 місяців 08 днів. При цьому, при прийнятті до обліку, Управлінням пенсійні справи військовослужбовців не переглядались, виплата пенсії проводилась у визначеному відповідним структурним підрозділом розмірі згідно проведених розрахунків. І лише 04.01.2022 \~надійшло подання та документи у зв`язку з уточненням вислуги років для обчислення пенсії [PERSON] . Колегія суддів погоджується з доводами апелянта в тій частині, що до надходження з МВС України додаткових документів з уточненням вислуги років позивача, у органу пенсійного фонду не було підстав для перерахунку пенсії останньому. В той же час, такий обов`язок у відповідача наступив, з моменту отримання подання про призначення пенсії від 23.12.2021 № 1104, згідно якого \~\~станом на 12.12.1997 вислуга років [PERSON] для призначення пенсії складає: 32 роки 05 місяців 21 день, в тому числі календарна вислуга років складає -31 рік 05 місяць 08 днів та в пільговому обчисленні 01 рік 00 місяців 13 днів (з урахуванням наказу УМВС України в Хмельницькій області від 04.03.2021 № 1 о/с. При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на те, що рішення у справі №560/9825/21 не встановлює для нього жодних зобов`язань щодо перерахунку пенсії позивача, та звертає увагу, що такий обов`язок для ГУ ПФУ в Хмельницькій області передбачений ст.63 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", якою визначено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що відмова ГУ ПФУ \~в Хмельницькій області у здійсненні перерахунку раніше призначеної [PERSON] пенсії з 13 грудня 1997 у зв`язку з уточненням розрахунку вислуги років, проведеним на виконання рішення суду є протиправною, а відтак наявні підстави для здійснення перерахунку пенсії останньому. Поряд з цим визначаючись щодо періоду за який порушене право позивача підлягає захисту, колегія суддів виходить і з наступного. За змістом частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У частині третій статті 122 КАС України закріплено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду-це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Питання застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у соціальних спорах було предметом розгляду Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі №240/12017/19 (постанова від 31.03.2021), де Суд висловив наступну правову позицію щодо строків звернення до суду: "… для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. 2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо". Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 18 червня 2021 року у справі № 522/5974/17 та від 27 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.005964. При цьому, Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 9901/325/19 (провадження № 11-677заі19) вказала, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Такої ж позиції дотримався Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2018 року у справі №520/1353/17. Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. При цьому, колегія суддів зауважує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу. Так, у згаданій вище постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 зокрема вказано, що загальне правило щодо необхідності вчинення особою активних дій з метою призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший чи з`ясування видів та розміру складових, які враховані при розрахунку пенсії шляхом подання відповідних заяв визначено Законом № 1058-IV (зокрема, статті 44, 45) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону "України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1). Згідно із статтями 42, 44, 45 Закону № 1058-IV призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється територіальним органом ПФУ за заявою особи, яка має право на призначення, перерахунок, перехід з одного виду пенсії на інший чи поновлення відповідної пенсії. За правилами пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (пункт 4.9 вказаного Порядку № 22-1). При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись». Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. В той же час, як зазначив Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 №340/1019/19 поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова ). Поряд з цим, у вказаній постанові Верховний Суд наголосив на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справах №127/13736/16-а та №813/5002/17. З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. Так, у цій справі предметом спору є відмова органу пенсійного фонду здійснити позивачу \~\~перерахунок пенсії на підставі довідки, виданої МВС України 23.12.2021 №1104, на підставі рішення суду у справі №560/9825/21 від 11.10.2021. Колегією суддів при ознайомлені зі змістом рішення у справі №560/9825/21 встановлено, що МВС України при звільненні в 1997 році [PERSON] з органів МВС та підготовки документів для призначення пенсії, невірно обраховано вислугу років останнього, що відповідно вплинуло на розмір його пенсії. При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач не був позбавлений права з моменту звільнення, як перевірити документи, як передавались МВС України для призначення пенсії, так і звернутись до органу пенсійного фонду за інформацією, з якого стажу здійснений розрахунок пенсії. В той же час, як свідчать матеріали справи, зокрема наявна у них копія судового рішення у справі №560/2668/20, [PERSON] вперше звернувся до Головного управління Національній поліції у Хмельницькій області з заявою про надання відомостей щодо терміну фактичної вислуги років із відзначенням у календарному та пільговому обчисленні лише 30.01.2018, тобто через 20 років після призначення пенсії. Колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку. За таких обставин, колегія суддів \~вважає, що позовні вимоги поза межами строку звернення до суду необхідно залишити без розгляду. Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору \~не в поновому обсязі встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та дають правових підстав для часткового скасування оскаржуваного судового рішення. У силу п.2 ч.1 ст.315\~ \~\~КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст.317\~ \~КАС України\~ \~\~підставами для скасування судового рішення суду першої \~інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно частково скасувати рішення суду першої інстанції та залишити \~в цій частині позовні вимоги без розгляду.

Результат розгляду: partial