Рішення адміністративного суду від 2022-02-16 00:00:00+02

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ООТЦКСП) щодо відмови йому у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області довідок про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 року та 01.01.2021 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 \~\~\~\~\~№2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 про визнання протиправним та скасування п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), для здійснення обчислення та перерахунку розміру пенсії; зобов`язати відповідача здійснити дії щодо підготовки та надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 29.01.2020 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2020 року), \~для проведення з 29.01.2020 року перерахунку основного розміру пенсії; зобов`язати відповідача здійснити дії щодо підготовки та надання до ГУПФУ у Одеській області довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2021 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2020 року), із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), для проведення з 01.01.2021 року перерахунку основного розміру пенсії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Тобто, з 30.01.2020 року відновлено дію пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, що діяла до 21.02.2018 року (до внесення змін постановою КМУ №103) - установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14. Короткий зміст рішення суду першої інстанції. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено. При вирішенні даного спору суд першої інстанції виходив з того, що після скасування постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 пункту 6 постанови КМУ від 21.02.2018 року №103 дію пункту 4 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 автоматично відновлено в редакції, що діяла до 21.02.2018 року, а відтак, саме відповідною редакцією постанови КМУ від 30.08.2017 №704 повинен керуватись відповідач при обрахунку грошового забезпечення позивача з 30.01.2020 року. Короткий зміст вимог апеляційної скарги. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування наведених доводів апелянт зазначив, що при обрахунку грошового забезпечення позивача у 2020 році ним правомірно застосовано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, оскільки таке відповідає приписам пункту 4 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 в останній редакції. Крім того, суд першої інстанції допустив порушення процесуального права, які мають наслідком скасування оскаржуваного рішення. Судом було направлено всі процесуальні документи на електронну адресу відповідача, яка була зазначена позивачем. Однак через наявність певних заборон та обмежень відповідач, як спеціальний суб`єкт в оборонній сфері має обмеження в частині доступу до мережі інтернет та відсутня офіційна електронна адреса. Апелянт вказує, що ним не отримувалось жодних сповіщень про відкриття провадження, що унеможливило надання пояснень, відзиву, чим фактично обмежили його на участь у розгляді справи. У зв`язку з відсутністю відомостей щодо розгляду справи ООТЦКСП не мав змоги повідомити суд, що позивач вже заявляв вимоги щодо зобов`язання відповідача видати довідку про складові грошового забезпечення станом на січень 2020 року з застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму у справі №420/6492/20. Рішенням Одеського окружного суду від 23.09.2020 року вказані позовні вимоги були задоволені. Зазначене рішення набрало законної сили 16.12.2020 року та було виконано відповідачем 02.12.2020 року. [PERSON] своїм правом на подання відзиву не скористався. У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. Фактичні обставини справи. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є пенсіонером Міністерства оборони України, який перебуває на обліку в Головному управління ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ. 01.03.2021 року [PERSON] звернувся до ООТЦКСП з заявою щодо виготовлення та направлення до ГУ ПФУ в Одеській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 (а.с. 24-26). Листом від 10.03.2021 року ООТЦКСП повідомив, що згідно пункту 3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, уповноважені органи (тобто обласні військові комісаріати, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення лише на підставі списку, який повинні складати та надавати Головні управління Пенсійного фонду України. Після 05.03.2019 року та по теперішній час списки осіб, пенсії яких підлягають перерахунку з прізвищем позивача, від ГУ ПФУ в Одеській області до Одеського ОТЦКСП не надходили. Тому правові підстави для складання та направлення до ГУПФ у Одеській області нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача відсутні (а.с. 27-29). Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом. Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції. Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, з огляду на таке. Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закону №2011-ХІІ) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. За приписами частини першої статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до частини четвертої\~ \~статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Пунктом 4 Постанови №704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого\~ \~законом\~ \~на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14. Додатки 1 та 14 до Постанови №704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться. Згідно із приміткою 1 Додатку 1 до Постанови №704, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 було викладено у новій редакції, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.». Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови. Згідно з Постановою №704, в редакції Постанови №103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом\~ \~на 01.01.2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким було внесено зміни до пункту 4 Постанови №704. Таким чином, з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка була чинною до зазначених змін. При цьому порядок дій, який повинні вчинити, зокрема, відповідач, у зв`язку із втратою чинності положеннями пункту 6 Постанови №103 та змін до пункту 4 Постанови №704, не змінився. Відповідні висновки висловлені Верховним Судом у рішенні від 17.12.2019 року за результатами розгляду зразкової адміністративної справи №160/8324/19. Таким чином, з 30.01.2020 року, тобто з дня, наступного після дати набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18, виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14, а відтак, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з 30.01.2020 року. Разом з тим ООТЦКСП вказано, що судом першої інстанції розглянуто справу без належного сповіщення відповідача. Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту першого частини другої \~статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Згідно з частиною першою \~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За змістом частини першої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, всі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Відповідно до частини першої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України \~передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Кодекс адміністративного судочинства України встановлює для судів певну процедуру надсилання процесуальних документів учасникам справи, а також необхідність їх виклику та заслуховування в судовому засіданні. Згідно з частиною 10 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала про відкриття провадження у справі постановляється з додержанням вимог статті 126 цього Кодексу. Судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями (частина перша \~статті 124 КАС України). Відповідно до частини другої \~статті 124 КАС України \~повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою. Згідно з частиною третьою \~статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному \~статтею 129 цього Кодексу. Частиною третьою статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді. Виходячи зі змісту норм \~Конституції України, Конвенції про права людини та основоположні свободи, \~Кодексу адміністративного судочинства України, які регулюють питання рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, зокрема щодо права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи та забезпечення права доведення переконливості своїх доводів перед судом, Верховний Суд наголошує, що в спірних правовідносинах належним повідомленням позивача як учасника справи про місце, день та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції є повідомлення його повісткою чи іншим способом, передбаченим \~КАС України, не пізніше, ніж за п`ять днів до судового засідання. При цьому, відповідно до частини першої статті 129 КАС України за письмовою заявою учасника судового процесу, який не має офіційної електронної адреси, текст повістки надсилається йому судом електронною поштою, факсимільним повідомленням, телефонограмою, текстовим повідомленням з використанням мобільного зв`язку на відповідну адресу електронної пошти, номер факсу, телефаксу, телефону, зазначені у відповідній письмовій заяві. Учасник судового процесу, згідно з частиною другою статті 129 Кодексу адміністративного судочинства України, повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки. Відповідно до частини третьої \~статті 129 КАС України якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року відкрито адміністративне провадження, визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу 15-ти денний строк для подання відзиву та визначено, що розгляд справи розпочнеться через \~30-ть днів з дня відкриття провадження та справу належить розглянути у строк не більше 60-ти днів (а.с. 33). Згідно супровідного листа суду від 22.04.2021 року №420/6262/21/26847/21 учасникам справи направлено копію ухвали від 22.04.2021 року та копію позову з додатками для відповідача (а.с. 34). Разом з тим, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем вказаних документів. При цьому матеріали справи містять роздруківки з електронної пошти суду про направлення учасниками справи листів, надісланих на їх електронні адреси (а.с. 36-37). Відповідачу кореспонденція направлялась на електронну адресу \~ootck@ukr.net (а.с. 37). Проте в матеріалах справи відсутнє належне підтвердження відповідача про отримання копії ухвали та копії позовної заяви, направлене на адресу суду, а також довідка, складена секретарем судового засідання протягом двох робочих днів з дня направлення ухвали, у разі ненадходження такого підтвердження від позивача. Також, матеріали справи не містять відповідної заяви відповідача у порядку частини першої статті 129 КАС України щодо надіслання йому тексту повістки на відповідну адресу електронної пошти. Інших доказів повідомлення відповідача про розгляд справи судом матеріали справи не містять. Відтак, за відсутності в матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про відкриття провадження та розгляду справи, у колегії суддів немає підстав для висновку про дотримання судом першої інстанції процесуальних гарантій забезпечення належного розгляду справи стосовно відповідача. За таких обставин судова колегія констатує, що судом першої інстанції всупереч наведеним нормам процесуального закону розглянуто справу за відсутності відповідача та/або його представника, які не повідомлені належним чином про дату, час і місце судового засідання, що свідчить про порушення статті 129 Конституції України \~та наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. Апелянт також наголошував на порушенні судом першої інстанції вимог процесуального права, оскільки позивач вже звертався до суду з позовними вимогами, заявленими у даній справі. Судова колегія встановила, що [PERSON] вже звертався до адміністративного суду з позовом до ООТЦКСП щодо відмови йому у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 року, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2020 року). Рішенням Одеського окружного суду від 23.09.2020 року у справі 420/6492/20 позовні вимоги були задоволені. Зобов`язано Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки оформити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення [PERSON] \~для перерахунку пенсії виходячи з 50 тарифного розряду та з визначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідні тарифні коефіцієнти, а саме з 01.01.2020 року: посадовий оклад в розмірі 11710,00 грн. та оклад за військовим званням в розмірі 1980,00 грн. (а.с 97-103). Зазначене рішення набрало законної сили 16.12.2020 року та було виконано відповідачем 02.12.2020 року (а.с. 75-77). Відповідно до п.4 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Тобто, підставою для закриття провадження має бути обов`язкова наявність вказаних факторів у їх сукупності. Колегія суддів погоджується, що у справі №420/6492/20 спірні правовідносини виникли між тими самими сторонами, про той самий предмет, що і у даній справі, однак підстави для звернення суттєво відрізняються. [PERSON] в обґрунтування даного позову визначив постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 про визнання протиправним та скасування п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103. В свою чергу рішення Одеського окружного суду від 23.09.2020 року у справі №420/6492/20 не містить жодних висновків з даного приводу. У вказаній справі досліджувалось право позивача на отримання нових довідок через наявні суперечності в нормативних актах, у той час як у даній справі судом досліджується питання застосування нормативних актів внаслідок скасування судовим рішенням постанови КМУ. Крім того, у справі №420/6492/20 зобов`язано відповідача видати довідку станом на 01.01.2020 року, а у даній справі станом на 29.01.2020 року. За таких обставин судова колегія не має підстав для закриття провадження щодо частини позовних вимог, оскільки підстави для звернення до суду у справі №420/6492/20 та у даній справі не є тотожними. З урахуванням викладеного в сукупності, відповідно до п.4 ч.3 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог. Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Результат розгляду: partial