Рішення адміністративного суду від 2022-10-05 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Казмерчука Миколи Сергійовича інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд: - скасувати постанову серії ЕАО №4609533 від 09.08.2021 року, якою до [PERSON] застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП; - стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь позивача понесені ним судові витрати, які відповідно до попереднього розрахунку складають 5100 грн. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 21.12.2021 року в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з прийнятим рішенням, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги, позивач зазначає, що відповідачем в підтвердження правомірності прийняття оскаржуваної постанови ЕАО №4609533 до суду, не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення. Позивач звернув увагу, що фотокартка, яка була зроблена та зафіксована приладом TruCam №ТС000464, з огляду на її якість, не може бути доказом. Відеозапис є не чітким та містить явне тремтіння приладу TruCam №ТС 000464, що може свідчити про необ`єктивні вимірювання, видати більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач. Вважає, що законність використання приладу TruCam та притягнення до адміністративної відповідальності може бути такою лише у випадку стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, тобто достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху піддається сумніву через те, що під час вимірювання швидкості не в автоматичному-ручному режимі має місце тремтіння та вібрація приладу TruCam №ТС 000464. Щодо витрат на правничу допомогу адвоката позивач зазначив, що клієнт та адвокат, що надає професійну правничу допомогу, самі домовляються про суму, що буде витрачена на певну справу у певному судочинстві, що спростовує думку відповідача про те, що вимога про стягнення 5100 грн. є необґрунтованою та не є реальною, співрозмірною зі складністю даної справи. На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 09.08.2021 року інспектором роти №2 батальйону №3 УПП в Харківській області ДПП Казмерчуком М.С. винесено постанову серії ЕАО №4609533 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП. Відповідно до оскаржуваної постанови ЕАО №4609533 [PERSON] 09.08.2021 року о 12:21 год. керуючи т/з BMW 740D, д.н.з. [NUMBER] , рухався по пр-т Гагаріна, 354, в м. Харків, зі швидкістю 100 км/год., перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 50 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до частини 4 статті 122 КУпАП, оскільки відповідачем доведено належними доказами перевищення позивачем встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину. Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух" №3353-XII. Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Частиною 4 статті 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину (штраф в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Згідно з п. 5 Розділу III Інструкції № 1395 поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката Пунктом 9 Розділу III Інструкції № 1395 передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Згідно з п. 10 Розділу III Інструкції № 1395 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: granted