Рішення адміністративного суду від 2022-07-20 00:00:00+03

19.08.2021 р. ТОВ фірма «Комплект» \~звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду \~з адміністративним позовом \~до Головного управління \~ДПС \~у Кіровоградській області про визнання \~протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, де просили визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 21.07.2021 р. форми «В4» № 000027840703 та форми «В1»№ 000027820703. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 р. \~адміністративний позов задоволений. Не погодившись з рішенням суду, \~відповідач \~подав апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення Кіровоградського \~\~окружного адміністративного суду від 14.12.2021 р., \~прийняти нове рішення про \~відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції \~не належним чином врахував аргументовані доводи позиції податкового органу, що призвело до ухвалення необгрунтованого рішення по справі. На апеляційну скаргу відповідача позивач надав відзив, де просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, \~суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги в зв`язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що \~основним видом економічної діяльності ТОВ \~фірми «Комплект» є 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, в т.ч. рибою, ракоподібними та молюсками. Судом встановлено, що в період з 07.06.2021 р. по 11.06.2021 р. \~посадовими особами відповідача проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ фірми «Комплект», \~за результатами чого 18.06.2021 р. складений акт №1893/11-28-07-03/22219911, де зафіксовані виявлені порушення: - 1. п.44,1 ст.44, п.п. «а» п.198.1 ст.198, абз.1-3 п.198.2, абз. 1-2 п.198.3 ст. 198 і абз.3 п. 198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п. 201.10 ст. 201 \~ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого: - завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 декларації) за березень 2021 р. в розмірі 342\~ 399 грн; - завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) за березень 2021 о. в розмірі 1\~ 711 101 грн. На підставі висновків \~перевірки 21.07.2021 р. відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення: - форми «В4» №000027840703, чим зменшений розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 342 399 грн; - форми «В1» №000027820703, чим зменшена сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 1\~ 711 101 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 855 551 грн. Так, перевіркою встановлено, що ТОВ фірма «Комплект» не має власних приміщень та земельних ділянок, в зв`язку з чим використовує у господарській діяльності орендовані приміщення та обладнання згідно укладених договорів оренди (суборенди): -з ПП «Віктор і К», як орендодавцем: № 02071302 від 02.07.2013 р., який передає в тимчасове користування склад для зберігання продукції; № 01031913 від 01.03.2019 р., який передав в оренду комп`ютер, принтер, мобільний телефон, шафу для одягу, шафу для документів, стіл офісний з тумбою, № 01021918 від 01.02.2019 р., про передачу в користування частини приміщення кімнати №2 побутової будівлі; -з ПП «Надніпрянське», як орендодавцем договір суборенди: \~№ 10072001/1 від 10.07.2020 про передачу в тимчасове володіння та користування вагонів, \~які знаходяться у володінні та користуванні орендаря відповідно договору оренди № 310032003/1 від 31.03.2020 р. з ТОВ «Діва Логістик Консалт» та договору оренди № 01042002/ від 01.904.220 р. з ТОВ «Укрмаслотрейд»; Крім того, перевіркою встановлено, що між ПП «Віктор і К», як виконавцем та ТОВ фірма «Комплект», як замовником, укладений договір № 15012101/1 від 15.01.2021 р. про надання платних послуг по зберіганню товарно матеріальних цінностей. 03.12.2020 р. між ТОВ «Гідросенд», як виконавцем \~та ТОВ фірма «Комплект», як замовником укладений договір № 03122001/1 про надання платних послуг по зберіганню ТМЦ. Крім того, перевіркою встановлено, що 04.01.2016 р. між позивачем, як орендодавцем та ТОВ «Гідросенд», як орендарем укладений договір оренди № 14011605, згідно чого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду основні засоби: 3 \~сепаратори, на виконання умов чого до перевірки надані акт наданих послуг, податкова накладна. Як слідує з акту перевірки в березні 2021 р. ТОВ фірма «Комплект» задекларувало відносини з придбання у ПП «Віктор і К» олії соняшникової, у ТОВ «Гідросенд» - олії соняшникової та фосфатидного концентрату і у ТОВ «Транзпостач» - шроту соєвого. Як \~встановлено перевіркою ПП «Віктор і К» - в \~березні 2021 р. придбало \~соняшник в загальній кількості 12\~ 778,23 т, де з наведеної кількості придбано у ризикових суб`єктів господарювання соняшника в кількості 590,05 т соняшника, що становить 4,6% від загальної кількості соняшника, а саме ТОВ «Семаль». Також встановлено, що ТОВ «Семаль» зареєстроване в органах державної реєстрації з 01.06.2001р., знаходиться на обліку в ГУ ДПС у Полтавській області, основний вид діяльності вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур, насіння олійних культур. Відповідно інформації ІС «Податковий блок» - податкової звітності за 2020 2021 роки встановлено, що ТОВ «Семаль» має земельні ділянки в кількості 3\~ 198,31 га. Проведеним аналізом можливості виконання оформлених господарських операцій з придбання (виробництва) продажу ідентифікованих товарів/послуг із використанням основних засобів, об`єктів оподаткування, земельних ділянок по ТОВ «Семаль» що декларується постачання соняшника в лютому 2021 р. в кількості 507,9 т та в березні 2021 р. в кількості 590,05 т на адресу ПП «Віктор і К» встановлено, що в наявних в користуванні земельних ділянок недостатньо для виконання оформлених господарських операцій з продажу ідентифікованих товарів різним суб`єктам господарювання (кукурудзи, соняшника, сої). У ТОВ «Семаль» недостатньо кількості землі для вирощування наведених культур, що свідчить про те, що платником здійснювалося декларування постачання сільськогосподарської продукції понад вирощений урожай. За відсутності факту достатньої кількості вирощеного соняшника у контрагента постачальника ТОВ «Семаль» та реалізованого на адресу ПП «Віктор і К», який є постачальником ТОВ «Комплект» за березень 2021 р. встановлене порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, 198.2,198.3,ст. 198, п.п. 200.1 п.п. 200.4, п.п. 200.7, п.п. 200.8 ст. 200 ПК України, що вплинуло на завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 ) декларації за березень 2021 р. в сумі 234\~ 582 грн. Крім того, перевіркою встановлено \~завищення податкового кредиту за березень 2021 р. в сумі 18366,34 грн, що призвело до завищення показника рядка 10 (колонка Б) Декларації з придбання фосфатидного концентрату невідомого походження у ТОВ «Гідросенд». Так, в березні 2021 р. ТОВ «Гідросенд» придбало насіння соняшника в загальній кількості 40\~ 838,76 т, зокрема у ризикових суб`єктів господарювання в кількості 3\~ 654,10 т соняшника, що становить 8,94% від загальної кількості соняшника, а саме: ОП [PERSON] , СФГ «Верест», СФГ «Ніколаєв», ТОВ «Агроленд -2010», ТОВ «Семаль», ФГ «Авангард Т», ФГ «Сильне Братство», ФГ «Дорід», ФГ «Оберіг 2000», ФГ «Ярко+Ко», ФГ «Пащенко», ФГ Пащенко, ФГ «Клас Агро», [PERSON] , [PERSON] , ФГ «Ткаченко О.О.», ПП «Моє джерело», ТОВ «Машівка Агро Альянс», ТОВ «Карлівське», сільгосппідприємство «Лос», ФГ «Крокус», ФГ «Корида», СФГ «говір», ТОВ «Вовчинське 2018», ТОВ «АФ «Соняшник», ФГ «Агроленд», ФГ «Базис Агро 015»,. Однак, за відсутності наявності в достатній кількості вирощеного соняшника у зазначених контрагентів постачальників на адресу ТОВ «Гідросенд», у ТОВ фірми «Комплект» за березень 2021 р. завищена сума податкового кредиту, сформованого від контрагента ТОВ «Гідросенд» в розмірі 18\~ 366,4 грн. Враховуючи, що такі господарські операції не відбулися, при \~декларування допущені порушення п.441.1 ст. 44, п.198.1,п.198.2, пю.198.3,ст. 198, п. 200.1 п.200.4 ст. 200 ПК України. Також перевіркою встановлено, що \~в лютому 2021 р. ТОВ «Транзпостач» придбало сою в загальній кількості 4\~ 402,17 т, зокрема в ризикових суб`єктів господарювання в кількості 1\~ 230,84 т. сої, що становить 22,78 % від загальної кількості, а саме в: С(Ф)Г «Чернявського Віктора Миколайовича», ТОВ «Машівка-Агро-Альянс», ТОВ «Агроленд 2010», ФГ «Агат-8», ФГ «Рубін Дворецької». Однак, за відсутності факту реального виробництва, придбання та, відповідно, наявності зазначеного в наданих до перевірки видаткових накладних товару (насіння сої_), по ланцюгу постачання сировини сої, договори на постачання товарів \~\~в подальшому не опосередковувалися реальним виконанням операції, в зв`язку з чим, за відсутності реально здійснених операцій з постачання насіння сої по ланцюгу \~постачання ТОВ фірма «Комплект» неправомірно віднесено до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2021 р. суми податкового кредиту по взаємовідносинам з вищезазначеним підприємством, що свідчить про недостовірність даних \~в податкових деклараціях з податку на додану вартість за відповідний період та \~чим \~порушені \~п.п. «а» п.198.1 ст.198, абз.-1-3 п. 198.2, абз.1 \~п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 п.200.4 ст. 200 \~тап абз 2-3 \~п. 201.10 ст. 201 ПК України. Таким чином, судом встановлено, що, лише на підставі інформаційних баз ДПС, без проведення зустрічних перевірок, \~відповідач зробив висновок про безтоварність \~господарських операцій по ланцюгу постачання між контрагентами позивача та їх контрагентами і такий висновок є тільки припущенням, не підтвердженим жодними доказами, що є не припустимим. Однак, як вбачається з акту перевірки «аналізом наявної інформації щодо вивезення товарів за межі митної території України, здійснених платником у періоді, що підлягає перевірці, за даними МД та податкових декларацій з ПДА встановлено, що у звітній період за березень 2021 р. обсяги постачання за даними перевірки склали 507\~ 424\~ 060 грн. та при перевірці операцій щодо вивезення товарів за межі митної території України за березень 2021 р. не встановлено розбіжностей з Інформацією про фактичне вивезення товару за межі митної території України, згідно з даними інформаційних систем ДПС. Як вбачається з матеріалів справи, 10.05.2013 р. між позивачем, як покупцем \~та ПП «Віктор і К», як постачальником укладений договір поставки № 10051301, згідно умов чого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар в асортименті. На підтвердження виконання даного договору позивачем до перевірки надані: договір, видаткові накладні, платіжні доручення, податкові накладні, що зареєстровані належним чином в ЄРПН. Крім того, судом встановлено, що в результаті виконання договору придбану продукцію позивач \~реалізував за зовнішньоекономічними договорами до Швейцарії та Великобританії, що підтверджено відповідною документацією, долученою до матеріалів справи. Також з матеріалів справи слідує, що 10.05.2013 р. між позивачем, як покупцем та ТОВ «Гідросенд, як постачальником укладений договір поставки № 10051302, згідно чого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар в асортименті, а покупець прийняти та оплатити товар. На підтвердження виконання договору до перевірки надані: договір, додаткові угоди, видаткові накладні, платіжні доручення, податкові накладні, що зареєстровані належним чином в ЄРПН. Крім того, судом встановлено, що в результаті виконання договору придбану продукцію позивач \~реалізував за зовнішньоекономічними договорами до Кіпру та Великобританії, що підтверджено відповідною документацією, долученою до матеріалів справи. 01.06.2018 р. між позивачем, як покупцем \~та ТОВ «Транзпостач», як постачальником укладений договір поставки № 01061818, згідно умов чого постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар в асортименті. На підтвердження виконання даного договору позивачем до перевірки надані: договір, видаткову накладну, платіжні доручення, податкову накладну, що зареєстрована належним чином в ЄРПН. Крім того, судом встановлено, що в результаті виконання договору придбану продукцію позивач \~реалізував за зовнішньоекономічними договорами до Кіпру, Білорусії та Швейцарії, що підтверджено відповідною документацією, долученою до матеріалів справи. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що у контрагентів позивача \~є усі необхідні умови для здійснення господарської діяльності, господарські відносини здійснювалися відповідно умов укладених договорів, всі господарські операції підтверджені необхідними первинними \~документами податкового та бухгалтерського обліку, \~кожна господарська \~операція підтверджується зареєстрованою в ЄРПН податковою накладною, розрахунок \~між сторонами \~проведений в повному обсязі, отриманий в результаті господарських операцій товар, реалізований за кордон іншим контрагентам. При таких обставинах, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що перевіряємі \~відповідачем господарські операції \~мали реальний характер, що підтверджено і матеріалами справи, контрагенти позивача належно зареєстровані як юридичні особи. Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів (послуг) або дата отримання платником податку товарів (послуг), що підтверджено податковою накладною. Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Положеннями пункту 198.6 статті 198ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ ПК України). Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит \~є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей \~чи послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст. Як вбачається з акту перевірки, взаємовідносини позивача з контрагентами здійснювалися на підставі договорів, \~а отримані товари \~використовувалися \~позивачем у господарській діяльності. Виконання договорів підтверджене наданими до перевірки первинними документами. Таким чином, судом встановлено, що під час перевірки позивач \~надав перевіряючим \~\~первинні документи, що підтверджують факт \~реального здійснення \~господарських операцій. Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції \~погоджується з висновком суду першої \~інстанції \~щодо задоволення \~позовних вимог, оскільки \~податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані, лише, про фактично здійснені господарські операції. Крім того, суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суд враховує, що відповідно до вимог ст.77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 р. у справі № 826/11879/13-а (К/9901/4022/18). Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит та/або на бюджетне відшкодування, можуть бути застосовані, саме, до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. Крім того, \~судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. Таким чином, \~приймаючи до уваги вищевикладене та той факт, що відповідачем, всупереч ст. 77 ч.2 КАС \~України, не доведена правомірність своїх рішень, суд апеляційної інстанції \~\~погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду \~- залишити без змін.

Результат розгляду: denied