Рішення адміністративного суду від 2022-10-05 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: -визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає в ухиленні від прийняття рішення щодо призначення йому пенсії за вислугою років з врахуванням та зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи та заробітної плати, які зазначені в довідках, що видані ТОВ «Донецький металургійний завод», а саме в: довідці від 22.10.2021 року № 08/31-767 про період його роботи з 15.07.1985 року по 30.11.2004 року; довідці від 22.10.2021 року №08/31-768 про період його роботи з 01.12.2004 року по 11.05.2011 року; довідці від 22.10.2021 року №08/31-769 про період його роботи з 11.05.2011 року по 14.03.2017 року; довідці від 22.10.2021 року №08/31/770 про період його роботи з 01.04.2017 року по 10.03.2021 року; довідці від 25.08.2021 року № 27-08/103 про нарахований заробіток для призначення пенсії за період з 1992 року по 1996 рік; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути його заяву про призначення пенсії за вислугою років з врахуванням та зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи та заробітну плату, які зазначені в довідках, що видані ТОВ «Донецький металургійний завод», а саме в: довідці від 22.10.2021 року № 08/31-767 про період його роботи з 15.07.1985 року по 30.11.2004 року; довідці від 22.10.2021 року №08/31-768 про період його роботи з 01.12.2004 року по 11.05.2011 року; довідці від 22.10.2021 року №08/31-769 про період його роботи з 11.05.2011 року по 14.03.2017 року; довідці від 22.10.2021 року №08/31/770 про період його роботи з 01.04.2017 року по 10.03.2021 року; довідці від 25.08.2021 року № 27-08/103 про нарахований заробіток для призначення пенсії за період з 1992 року по 1996 рік. В обґрунтування позову зазначив, що 06.01.2022 року звернувся до відповідача із заявою про зарахування періодів його роботи до страхового стажу та призначення йому пенсії за вислугою років. Однак, відповідач не розглянув його заяву про призначення пенсії та не прийняв додані до заяви довідки, оскільки вони видані підприємством, яке знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території. Така бездіяльність відповідача порушує пенсійні права позивача. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не розгляду заяви [PERSON] від 06.01.2022 року про призначення пенсії в порядку та у спосіб, що передбачені ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву [PERSON] від 06.01.2022 року про призначення пенсії в порядку та у спосіб, що передбачені ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в прийнятті поданих позивачем довідок від 22.10.2021 року № 08/31-767, від 22.10.2021 року №08/31-768, від 22.10.2021 року №08/31-769, від 22.10.2021 року №08/31/770, від 25.08.2021 року № 27-08/103, що видані ТОВ «Донецький металургійний завод». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти подані позивачем довідки від 22.10.2021 року № 08/31-767, від 22.10.2021 року №08/31-768, від 22.10.2021 року №08/31-769, від 22.10.2021 року №08/31/770, від 25.08.2021 року № 27-08/103, що видані ТОВ «Донецький металургійний завод». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових втрат по справі. Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Обґрунтування апеляційної скарги. Позивач 06.01.2022 року звернувся з заявою про зарахування до страхового стажу періодів роботи та призначення пенсії на пільгових умовах, яка зареєстрована відповідно до Закону України «Про звернення громадян», і за результатом її розгляду позивачу надана відповідь. Довідки, подані позивачем про пільговий стаж та заробітну плату, видані підприємством, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території. А тому здійснити перевірку первинних документів, на підставі яких були видані ці довідки, неможливоі. Крім цього, довідки, видані підприємствами, які не пройшли перереєстрацію на території підконтрольній українській владі, тому органами Пенсійного фонду України до уваги не приймаються як такі, що не мають законної сили. Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача. Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження. Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне. Фактичні обставини справи. [PERSON] звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою від 06.01.2022 року про призначення пенсії, в якій просив зарахувати до його страхового стажу періоди роботи на ТОВ «Донецький металургійний завод» та призначити йому пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; врахувати при призначенні йому пенсії за вислугою років довідки, що видані ТОВ «Донецький металургійний завод», а саме: довідку від 22.10.2021 року № 08/31-767 про період його роботи з 15.07.1985 року по 30.11.2004 року; довідку від 22.10.2021 року №08/31-768 про період його роботи з 01.12.2004 року по 11.05.2011 року; довідку від 22.10.2021 року №08/31-769 про період його роботи з 11.05.2011 року по 14.03.2017 року; довідку від 22.10.2021 року №08/31/770 про період його роботи з 01.04.2017 року по 10.03.2021 року; довідку від 25.08.2021 року № 27-08/103 про нарахований заробіток для призначення пенсії за період з 1992 року по 1996 рік. До заяви позивач додав завірені копії паспорту, РНОКПП, довідки про взяття на облік в якості внутрішньо-переміщеної особи, трудової книжки; завірені копії вказаних довідок. В заяві також зазначив, що всі зазначені документи є в оригіналах, які, в разі потреби, він готовий надати пенсійному органу у визначений строк. Заява позивача надіслана засобами поштового зв`язку та зареєстрована 06.01.2022 року під вх. №347/Д-0500-22, розглянута відповідачем відповідно до Закону України «Про звернення громадян». На цю заяву відповідачем надана відповідь від 26.01.2022 року № 2141-347/Д-15/8-0500/22, в якій роз`яснені положення Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1; роз`яснено, що цим Порядком передбачена форма заяви; заявник має право подати заяву про призначання пенсії та документи для призначення пенсії через вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України або особисто. У відповіді також зазначено, що оскільки довідки видані на тимчасово непідконтрольній українській владі території, тому здійснити перевірку первинних документів, на підставі яких вони видані, не надається можливим. Тому такі довідки органами Пенсійного фонду України до уваги не приймаються, як такі, що не мають законної сили. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що заява позивача не була розглянута в порядку та у спосіб, що передбачені законодавством. Оцінка суду. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частини першої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. На підставі частини п`ятої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів. Аналогічні положення містяться в Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1) Згідно з підпунктом 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії- додаток 1) (….) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр). Заява про призначення, перерахунок пенсії (…) може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436. Пунктом 1.6 розділу І Порядку №22-1 визначено, що внутрішньо переміщені особи подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року№ 637«Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Відповідно до пункту 1.9 розділу І Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів). Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пункт 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 містить перелік документів, необхідних, зокрема для призначення пенсії, серед яких є: заява про призначення пенсії; довідка про заробітну плату, тощо (п. 2.1 розд. ІІ). Як визначено пунктом 2.23 розділу ІІ Порядку №22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає кваліфікований електронний підпис. У випадку звернення за призначенням пенсії через вебпортал з використанням електронної системи BankID для виплати пенсії заявник або представник заявника, який діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально, законний представник пред`являє до органу, що призначає пенсію, оригінали сканованих копій документів, що підтверджують право на пенсію. Відповідно до пункту 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів. Отже, аналіз вищезазначених положень Порядку №22-1 свідчить, що заява про призначення пенсії та додані до неї документи можуть бути подані особою: - особисто або через представника безпосередньо до органу Пенсійного фонду України, або - по пошті, або -через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з накладанням кваліфікованого електронного підпису. Таким чином, є безпідставними доводи пенсійного органу, що позивачу необхідно було надіслати заяву про призначення пенсії через вебпортал електронних послуг. Верховний Суд неодноразово, зокрема, в постанові від 20 лютого 2018 у справі № 757/12134/14-а, звернув увагу, що в нормативно-правових актах відсутні безумовні вказівки на те, що пенсіонер повинен звертатися до органу Пенсійного фонду України особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою. Таким чином, позивачем дотримані положення законодавства про надіслання заяви про призначення пенсії разом з документами пенсійному органу поштою. За призначенням пенсії позивач звернувся до відповідача 06.01.2022 року. Однак, відповідачем заява про призначення пенсії не була розглянута в порядку та у спосіб, що передбачені наведеними нормами законодавства - шляхом прийняття органом Пенсійного фонду України відповідного рішення. Зазначене обумовлює висновок, що відповідач допустив протиправну бездіяльність. Є неприйнятними доводи відповідача, що заява не відповідала встановленій формі, а тому рішення не приймалося, оскільки заява позивача містила чітку вимогу про призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За таких обставин оформлення заяви не на бланку не може бути підставою для порушення прав позивача на отримання рішення пенсійного органу за результатом розгляду його заяви про призначення пенсії. На підставі викладеного суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, з врахуванням ефективного захисту порушених прав позивача, про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви позивача про призначення пенсії в порядку та у спосіб, що передбачені ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, із зобов`язанням відповідача розглянути заяву позивача про призначення пенсії в порядку та у спосіб, що передбачені вказаними нормативно-правовими актами (тобто, шляхом прийняття відповідного рішення) з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Як свідчать матеріали справи, пенсійним органом не прийняті подані позивачем довідки про пільговий стаж та заробітну плату з посиланням на те, що вони видані підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території. Згідно частин першої та другої статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. На підставі частини першої статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Як визначено частиною другою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, відповідно до зазначених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом. Довідки свідчать, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і такі підприємства були утворені відповідно до законодавства України. Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи. Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142). З огляду на загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, орган Пенсійного фонду України повинен приймати та визнавати документи, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян. При цьому неможливість проведення перевірки таких документів (довідок) та первинних документів, на підставі яких вони видані, не може бути підставою для порушення пенсійних прав осіб, що звертаються за призначенням пенсії. Таким чином, відповідач неправомірно відмовився приймати подані позивачем довідки про пільговий стаж та заробітну плату, за період роботи, що відображений в його трудовій книжці, чим порушив пенсійні права позивача. Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови в прийнятті поданих позивачем довідок та зобов`язав відповідача прийняти ці довідки. Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. Як визначено пунктами 3 та 8 частини шостої статі 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи. Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Результат розгляду: denied