Рішення адміністративного суду від 2022-09-15 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив: 1) визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області: - податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 року №0009080716 на суму 1020,00 грн. з розрахунком застосування штрафних санкцій, згідно п.120.1 ст.120 ПКУ; - податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 року №0009040716 на суму 106793,40 грн. з розрахунком про застосування штрафних санкцій, згідно п.123.2 ст.123 ПКУ; - податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 року №0009120716 на суму 15044701,25 грн. з розрахунком про застосування штрафних санкцій, згідно п.123.2 ст.123 ПКУ; - податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 року №0009070716 на суму 1281520,95 грн. з розрахунком про застосування штрафних санкцій, згідно п.123.2 ст.123 ПКУ; - податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 року №0009050716 на суму 210259,84 грн. з розрахунком про застосування штрафних санкцій, згідно п.123.2 ст.123 ПКУ, які складені на підставі листа від 04.02.2021 року №170/04-36-07-16-11, що вийшов за межі розгляду наданих заперечень [PERSON] ; - рішення №7667/04-36-24-09 від 01.03.2021 року про анулювання реєстрації платником єдиного податку ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з 01.10.2017 року; 2) зобов`язати Головне управління ДПС в Дніпропетровській області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) як платника єдиного податку третьої групи (ставка 5% до доходу без реєстрації ПДВ) з дати анулювання реєстрації - 01.10.2017 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що спірні рішення прийняті відповідачем без урахування усіх обставини, що мають значення для вирішення питання, зокрема контролюючим органом не враховано, що доходом комісіонера є не вся виручка, яка надходить комісіонеру від продажу товару, а лише сума комісійної винагороди, яку комісіонер отримує від комітента за договором комісії. Тобто, кошти отримані позивачем від надання послуг за договором комісії - реалізації товарів ТОВ «Єрмак Голд», не є доходом ФОП [PERSON] , зокрема, не є доходом кошти отримані ФОП [PERSON] протягом 2017 року в сумі 4 114 680,59 грн., що не перераховані ТОВ «Єрмак Голд». На думку позивача, доходом ФОП [PERSON] є лише сума винагороди, отриманої від ТОВ «Єрмак Голд», яка не перевищує обсягу річного доходу, що допускається для платників єдиного податку 3 групи та складає у 2017 році 3\~ 873\~ 339,03 грн., що не перевищує граничний розмір доходу у встановленому розмірі 5\~ 000\~ 000,00 грн. Також позивач зазначив, що згідно звітів комісіонера ФОП [PERSON] в період з 01.01.2017 року по 28.12.2019 року останнім реалізовано товару на загальну суму 68\~ 969\~ 283,24 грн., та в цей же період проведено оплату ТОВ «Єрмак Голд» за реалізований товар на загальну суму 70\~ 203\~ 372,53 грн., тобто сума перерахованої торгової виручки більша на 1\~ 234\~ 089, 29 грн., оскільки, на 01.01.2017 року за комісіонером рахувалася заборгованість внаслідок перехідного періоду за 2016 рік, що не включений в перевіряємий період. Крім того, позивач вказав, що законодавством України не передбачено право контролюючого органу після проведення документальної перевірки та складання акту перевірки, \~після розгляду заперечень на акт перевірки, складати доповнення (уточнення, зміни) до раніше складеного акту перевірки та приймати податкове повідомлення-рішення на підставі листа/висновку про результати розгляду заперечень. Проте, листом про розгляд заперечень податковим органом здійснено уточнення (зміни) до Акта перевірки, чим фактично встановлено нові порушення. В той же час саме на підставі акта перевірки з внесеними контролюючим органом змінами були прийняті оскаржувані рішення, що, на думку позивача, свідчить про протиправність дій відповідача. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про те, що суд першої інстанції не врахував, що кошти, які надійшли до комісіонера відповідно договору комісії, не є його власністю, оскільки підлягають обов`язковій передачі третій особі, а тому ці кошти не є виручкою від реалізації продукції (товарів, послуг, робіт) чи доходом суб`єкта підприємницької діяльності, а відтак такі кошти не можуть бути включені до складу виручки від реалізації продукції платником податку - фізичною особою-підприємцем. До складу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у даному випадку може бути включена лише сума комісійної винагороди. Мотивуючи апеляційну скаргу, позивач зазначив і про те, що оскільки рішення від 01.03.2021 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП [PERSON] з 01.10.2017 було прийнято відповідачем після прийняття спірних податкових повідомлень-рішень від 11.02.2021 та не було покладено в основу таких податкових повідомлень-рішень, тому останнє не може бути доказом правомірності прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.02.2016 за номером запису 22230000000022609 в Єдиному державному реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) був зареєстрований, як фізична особа-підприємець та взятий на облік як платник податків. 28.12.2019 року за номером запису 22230060003022609 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП [PERSON] припинено. Відповідно до Витягу з Реєстру платників єдиного податку №3458\\04\\03\\17\\03-01-16 від 25.02.2016 року ФОП [PERSON] був зареєстрований платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 5% до доходу без реєстрації ПДВ. У зв`язку із припиненням ФОП [PERSON] , ГУ ДПС у Дніпропетровській області відповідно до п.п.78.1.7. п.78.1ст.78 Податкового кодексу України та на підставі наказу №3272-П від 10.12.2020 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків-фізичної особи [PERSON] » та направлень на перевірку від 10.12.2020 року № 860, від 10.12.2020 року № 861 посадовими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП [PERSON] щодо дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 28.12.2019 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 17.02.2016 року по 28.12.2019 року. 05.01.2021 року за результатами перевірки складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки №1/04-36-07-16/ [NUMBER] . Відповідно до висновків вказаного акта документальної позапланової виїзної перевірки податковим органом \~встановлено наступні порушення: - п.п. 298.1.1, п. 298, п. 298.6 ст. 298, п. 299.7, п. 299.7, п. 299.8 ст. 299 ПК України, в частині несвоєчасного подання заяви про застосування спрощеної системи, зокрема, про зміну місця провадження господарської діяльності та внесення змін до реєстру платників єдиного податку; - п.п. 49.18.2, п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п.п. 177.5.2 п.п. 177.5, п. 177.11 ст. 177 ПК України в частині не подання до контролюючого органу податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2 кв-л 2017 р., за 2017 р., за 2018 р. та за 2019 р.; - п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 ПК України, з урахуванням вимог п. 167.1 ст. 167 ПК України донараховано ППФО від провадження господарської діяльності на загальну суму 1 188 066,61 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 412 998,77 грн., за 2018 р. на суму 168 188,70 грн., за 2019 р. на суму 606 879, 14 грн.; - п. 163.1 ст. 163, ст. 176, з урахуванням п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України донараховано військового збору на загальну суму 99 005,54 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 34 416,56 грн., за 2018 рік на суму 14 015,72 грн., в т.ч. за 2019 р. на суму 50 573,26 грн.; - п. 181.1, п. 183.1, п. 183.4 ст. 183, п. 187.1 ст. 187, з урахуванням п.п. \~54.3.1, п. 54.3 ст. 54, ст. 183 ПК України ФОП [PERSON] донараховано податок на додану вартість всього у розмірі 14 887 459 грн., у тому числі по періодам: квітень 2017 - 285 384 грн., травень 2017 р. - 446 730 грн., червень 2017 року - 441 125 грн., липень 2017 року - 487 701 грн., серпень 2017 року - 491 601 грн., вересень 2017 року - 536 311 грн., жовтень 2017 року - 576 403 грн., листопад 2017 року - 555 278 грн., грудень 2017 року - 595 146 грн., січень 2018 року - 530 925 грн., лютий 2018 року - 533 300 грн., березень 2018 року - 581 997 грн., квітень 2018 року - 519 607 грн., травень 2018 року - 413 138 грн., червень 2018 року - 381 538 грн., липень 2018 року - 388 147 грн., серпень 2018 року - 401774 грн., вересень 2018 року - 387 289 грн., жовтень 2018 року - 417 582 грн., листопад 2018 року - 421 722 грн., грудень 2018 року - 426 191 грн., січень 2019 року - 416 316 грн., лютий 2019 року - 418 663 грн., березень 2019 року - 457 896 грн., квітень 2019 року - 436 159 грн., травень 2019 року - 428 255 грн., червень 2019 року - 424 844 грн., липень 2019 року - 588 539 грн., серпень 2019 року - 626926 грн., вересень 2019 року - 626638 грн., жовтень 2019 року - 644335 грн. - п.п.1 ч. 2 ст. 6, ч. 3 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VІ в частині не донарахування єдиного соціального внеску в сумі 368 825,16 грн., у т. ч. по періодам: 2017 р. - 76 989,00 грн., 2018 р. - 137 602,08 грн., 2019 р. - 154 234,08 грн.; - п. 8 ст. 9 Закону №2464 ФОП [PERSON] не своєчасно нарахований єдиний внесок за липень 2018 р. в сумі 2467, 18 грн. та за вересень 2018 р. в сумі 148,92 грн. Позивач, не погоджуючись з висновками, викладеними контролюючим органом, в акті перевірки, подав заперечення від 21.01.2021 року на акт від 05.01.2021 року № 1/04-36-07-16/ [NUMBER] . Листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 04.02.2021 року № 170/04/36-07-16-11 «Про розгляд заперечень» повідомлено, що заперечення [PERSON] на акт від 05.01.2021 року підлягають частковому задоволенню, а саме: висновок акта перевірки викладено в наступній редакції: - п. 291.4 ст. 291, п. 292.1 ст. 292, п. 293.3 ст. 293, п. 298.3 ст. 298 ПК України донараховано єдиного податку у розмірі 168 207,87 грн. та підлягає анулюванню реєстрація платника єдиного податку третьої групи [PERSON] \~з 01.10.2017 року; - п.п. 49.18.2, п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п.п. 177.5.2 п.п. 177.5, п. 177.11 ст. 177 ПК України в частині не подання до контролюючого органу податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2 кв-л 2017 р., за 2017 р., за 2018 р. та за 2019 р.; - п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 ПК України, з урахуванням вимог п. 167.1 ст. 167 ПК України донараховано ППФО від провадження господарської діяльності на загальну суму 1 025 216,76 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 250 148,92 грн., за 2018 р. на суму 168 188,70 грн., за 2019 р. на суму 606 879, 14 грн.; - п. 163.1 ст. 163, ст. 176, з урахуванням п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ \~ПК України донараховано військового збору на загальну суму 85 434,72 грн., в т.ч. за 2017 р. на суму 20 845,74 грн., за 2018 рік на суму 14 015,72 грн., в т.ч. за 2019 р. на суму 50 573,26 грн.; - п. 181.1, п. 183.1, п. 183.4 ст. 183, п. 187.1 ст. 187, з урахуванням п.п. \~54.3.1, п. 54.3 ст. 54, ст. 183 ПК України ФОП [PERSON] \~донараховано податок на додану вартість всього у розмірі 12 035 161 грн., у тому числі по періодам: жовтень 2017 року - 413557 грн., листопад 2017 року - 555 278 грн., грудень 2017 року - 595 146 грн., січень 2018 року - 530 925 грн., лютий 2018 року - 533 300 грн., березень 2018 року - 581 997 грн., квітень 2018 року - 519 607 грн., травень 2018 року - 413 138 грн., червень 2018 року - 381 538 грн., липень 2018 року - 388 147 грн., серпень 2018 року - 401774 грн., вересень 2018 року - 387 289 грн., жовтень 2018 року - 417 582 грн., листопад 2018 року - 421 722 грн., грудень 2018 року - 426 191 грн., січень 2019 року - 416 316 грн., лютий 2019 року - 418 663 грн., березень 2019 року - 457 896 грн., квітень 2019 року - 436 159 грн., травень 2019 року - 428 255 грн., червень 2019 року - 424 844 грн., липень 2019 року - 588 539 грн., серпень 2019 року - 626926 грн., вересень 2019 року - 626638 грн., жовтень 2019 року - 644335 грн. - п.п.1 ч. 2 ст. 6, ч. 3 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VІ в частині не донарахування єдиного соціального внеску в сумі 317 939,16 грн., у т. ч. по періодам: 01.10.2017 - 31.12.2017 р. - 26 103,00 грн., 2018 р. - 137 602,08 грн., 2019 р. - 154 234,08 грн.; - п. 8 ст. 9 Закону №2464 ФОП [PERSON] \~не своєчасно нарахований єдиний внесок за липень 2018 р. в сумі 2467, 18 грн. та за вересень 2018 р. в сумі 148,92 грн. На підставі акта від 05.01.2021 року від 1/04-36-07-16/ [NUMBER] , із коригуваннями внесеними листом від 04.02.2021 року за №170/04-36-07-16-11, контролюючим органом складено: - податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 року №0009080716, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1020,00 грн. за не подання податкових декларації за 2017-2019 роки на підставі п. 120.1 ст. 120 ПК України; - податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 року №0009040716 на суму 106\~ 793,40 грн., яким позивачу нараховано 8543472 грн. - основного зобов`язання з військового збору та застосовано штрафні санкції у розмірі 21358,68 грн.; - податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 року №0009120716 на суму 15\~ 044\~ 701,25 грн., яким позивачу нараховано 12035761 грн. основного зобов`язання з податку на додану вартість та застосовано штрафні санкції у розмірі 3008940,25 грн.; - податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 року №0009070716 на суму 1\~ 281\~ 520,95 грн., яким позивачу нараховано 1025216,76 грн. основного зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та застосовано штрафні санкції у розмірі 256304,19 грн.; - податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 року №0009050716 на суму 210\~ 259,84 грн., яким позивачу нараховано 168207,87 грн. основного зобов`язання з єдиного податку та застосовано штрафні санкції у розмірі 42051,97 грн. Крім того, відповідачем було прийнято рішення №7667/04-36-24-09 від 01.03.2021 року про анулювання реєстрації платником єдиного податку ФОП [PERSON] з 01.10.2017 року у зв`язку з тим, що під час спірної перевірки встановлено, що в порушення вимог п. 291.4 ст. 291, п. 292.1 ст. 292, п. 293.3 ст. 293, п. 298.3 ст. 298 ПК України ФОП [PERSON] у 3 кварталі 2017 року перевищено граничний обсяг суми доходу, який дає право платникам єдиного податку (у т.ч. ІІІ групи) здійснювати діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування. Не погодившись із зазначеними рішеннями, позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою від 01.03.2021 року, в якій просив, зокрема: 1) визнати неправомірними дії ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо змін (доповнень/уточнень) \~до акта перевірки платника податків - фізичної особи [PERSON] з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 28.12.2019 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 17.02.2016 року по 28.12.2019 року, викладених у листі «Про результати розгляду заперечень від 04.02.2021 року № 170/04-36-07-16-11; 2) визнати неправомірною бездіяльність ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо не направлення платнику податків - фізичній особі [PERSON] рішень про ануляцію реєстрацію платника ФОП [PERSON] єдиного податку з 01.04.2017 року та з 01.10.2017 року; 3) визнати незаконним та скасувати рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про ануляцію реєстрації платника ФОП [PERSON] єдиного податку з 01.04.2017 року, винесеного на підставі акта від 05.01.2021 року № 1/0436-07-16/3527505699 про результати документальної позапланової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи [PERSON] з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 28.12.2019 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 17.02.2016 року по 28.12.2019 року; 4) визнати незаконним та скасувати рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про ануляцію реєстрації платника ФОП [PERSON] єдиного податку з 01.10.2017 року, винесеного на підставі Листа ГУ ДПС у Дніпропетровській області «Про розгляд заперечень від 04.02.2021 року № 170/04-36-07-16-11»; 5) скасувати: вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2021 року № Ф-00900716 на суму 317 939,16 грн., з розрахунком податкового зобов`язання та фінансових санкцій (штрафів); рішення №0009100716 від 11.02.2021 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску на суму 50\~ 774,72 грн.; податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 року №0009080716 на суму 1020,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 року №0009040716 на суму 106\~ 793,40 грн.; податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 року №0009120716 на суму 15\~ 044\~ 701,25 грн.; податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 року №0009070716 на суму 1\~ 281\~ 520,95 грн.; податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 року №0009050716 на суму 210\~ 259,84 грн. Рішенням про результати розгляду скарги від 24.05.2021 року № 3620/л/99-00-06-02-01-09 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2021 року № Ф-0009090716, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № 0009100716 від 11.02.2021 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області скасовано та вважати відкликаним з дати прийняття даного рішення, скаргу [PERSON] від 01.03.2021 року \~в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) 11.02.2021 року № Ф-0009090716, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску № 0009100716 від 11.02.2021 року задоволено частково, зобов`язано ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформувати та направити нові вимогу та рішення відповідно до вимог законодавства. Також, рішенням про результати розгляду скарги від 22.06.2021 року Державною податковою службою України залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 11.02.2021 року № 0009080716, № 0009040716, №0009070716, № 0009120716, № 0009050716, а скаргу [PERSON] - без задоволення. Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 15.07.2021 року №16216/6/99-00-04-02-03-06 залишено скаргу [PERSON] без задоволення, а рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 01.03.2021 року №7667/04-36-24-09 про анулювання реєстрації платником єдиного податку ФОП [PERSON] - без змін. Правомірність податкових повідомлень-рішень відповідача від 11.02.2021 та рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку ФОП [PERSON] з 01.10.2017 є предметом судового розгляду у даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного. За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Згідно з підпунктом 78.1.4. пункту 78.1. статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності у разі якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Відповідно до пункту 78.4. статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Так, відповідно до положень пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право, зокрема, бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно з ст. 86 ПК України результати перевірок оформлюються, зокрема, у формі акта, який підписується посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками. Акт документальної виїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів). У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки. Акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу. Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень, контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про місце і час проведення розгляду матеріалів перевірки. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Платник податків має право брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податку має право надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду. Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки. Під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень: встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини); досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності; досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу. За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки. Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту. Відповідно до п. 1, 2, 6 розділу ІІ, п. 1, 6 розділу V «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015р. № 727, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.10.2015р. за № 1300/27745, результати документальних перевірок оформлюються, зокрема, у формі акта, який складається у двох примірниках та підписується посадовими особами контролюючого органу, який проводив перевірку, а також посадовими особами платника податків або його законними представниками. В акті документальної перевірки, інформативних додатках та інших матеріалах не допускаються будь-які виправлення цифрових показників, дат та інших даних. До підписання акта документальної перевірки враховуються пояснення, надані посадовими особами платника податків або його законними представниками під час перевірки. За результатами розгляду заперечень складається висновок, у якому зазначаються наведені в акті документальної перевірки висновки, факти та дані, щодо яких надано заперечення платником податків, короткий зміст заперечень, наводиться обґрунтування позиції контролюючого органу стосовно кожного питання, порушеного в запереченнях, та підбиваються підсумки щодо обґрунтованості заперечень. Таким чином, з аналізу вищезазначених норм законодавства, слідує, що контролюючий орган при надходженні заперечень на акт перевірки повинен здійснити перевірку фактів та даних, щодо яких надано заперечення платником податків, зазначити короткий зміст заперечень та обґрунтування позиції контролюючого органу стосовно кожного питання, порушеного в запереченнях. Як зазначалось вище, не погодившись з висновками, викладеними у акті перевірки №1/04-36-07-16/3527505699 від 05.01.2021 року, позивачем було подано до контролюючого органу заперечення на вказаний акт перевірки. За результатами розгляду вказаних заперечень, податковим органом зроблено висновок, що заперечення [PERSON] на акт перевірки від 05.01.2021 року №1/04-36-07-16/ [NUMBER] підлягають частковому задоволенню шляхом викладення висновку акта перевірки в новій редакції. Вказані обставини свідчать про те, що податковий орган частково погодився з доводами позивача, викладеними в запереченнях на акт перевірки, та прийняв спірні рішення на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень відповідно до положень ст. 86 ПК України Поряд із зазначеним суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Порядок визначення доходів та їх склад для платників єдиного податку першої - третьої груп визначений статтею 292 ПК України. Так, згідно з пунктом 292.1 статті 292 ПК України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності. Відповідно до пункту 292.3 1 статті 292 ПК України до суми доходу платника єдиного податку включається вартість безоплатно отриманих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг). Безоплатно отриманими вважаються товари (роботи, послуги), надані платнику єдиного податку згідно з письмовими договорами дарування та іншими письмовими договорами, укладеними згідно із законодавством, за якими не передбачено грошової або іншої компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг) чи їх повернення, а також товари, передані платнику єдиного податку на відповідальне зберігання і використані таким платником єдиного податку. Згідно з підпунктом 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України продаж (реалізація) товарів це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари. В свою чергу, пунктом 292.4 статті 292 ПК України визначено, що у разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента). Із аналізу наведених норм слідує те, що доходом комісіонера є не вся виручка, яка надходить комісіонеру від продажу товару за договором комісії, а до складу доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у даному випадку може бути включена лише сума комісійної винагороди. З матеріалів даної справи встановлено, що 01.03.2016 ТОВ «Єрмак Голд» як комітент та позивач як комісіонер уклали договір комісії № 01-03/16-61. Відповідно до статті 1011 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Згідно з ч.3 ст.1012 ЦК України істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну. Частиною 1 статті 1013 ЦК України визначено, що комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії. Майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента (стаття 1018 ЦК України). В даному випадку, згідно пункту 1.1 договору комісії від 01.03.2016 року № 01-03/16-61, комісіонер бере на себе зобов`язання від свого імені та за рахунок комітента за обумовлену винагороду здійснити продаж третім особам товару, що належить комітенту, в кількості, асортименті і за цінами визначеними у накладних на кожну партію товару, що передається на комісію, а комітент бере на себе зобов`язання виплатити комісійну винагороду, визначену умовами цього договору. Пунктом 1.3 договору визначено, що товари, передані комісіонеру, є власністю комітента до моменту їх продажу комісіонером третій особі (споживачеві). Згідно з пунктом 4.3 договору перерахування грошових коштів, отриманих за продаж товару, на поточний рахунок комітента здійснюється комісіонером за кожні 7 календарних днів здійснення продажу товару у відповідності до виставлених комітентом рахунків. Виставлення рахунків здійснюється комітентом на підставі наданого комісіонером відповідного реєстру проданого товару на протязі кожних 7 календарних днів. В ході проведення спірної перевірки відповідачем встановлено, що у періоді з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року виторг за реалізований товар становить 17\~ 339\~ 896,69 грн., в тому числі готівка 16\~ 886\~ 752,04 грн. та безготівковий розрахунок (еквайрінг) 453\~ 144,65 грн. На розрахунковий рахунок у вигляді виручки за проданий товар на комісії від ФОП [PERSON] надійшло 14\~ 282\~ 865,00 грн. З огляду на вказане, контролюючий орган дійшов висновку, що не перераховані комітенту кошти за проданий на умовах комісії товар у розмірі 2\~ 603\~ 887,04 грн. є доходом ФОП [PERSON] . Також, за період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року на банківські рахунки ФОП [PERSON] \~надійшли суми комісійної винагороди у розмірі 2 776 246 грн., що не заперечується учасниками справи. Таким чином, відповідач, при проведенні перевірки, дійшов висновку, що ФОП [PERSON] у періоді з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року отримано дохід в сумі 5\~ 380\~ 133,04 грн. Натомість, ФОП [PERSON] в податкових деклараціях платника єдиного податку за період 1-3 квартали 2017 року задекларовано загальну суму доходу у розмірі 2\~ 776\~ 246,00 грн. та визначено податкові зобов`язання по єдиному податку за ставкою 5% в сумі 138\~ 812,32 грн. Внаслідок віднесення відповідачем суми коштів у розмірі 2\~ 603\~ 887,04 грн. до складу доходу ФОП [PERSON] , перевіркою достовірності визначення обсягу сум доходу відображеного в податкових деклараціях платника єдиного податку \~за ІІІ квартал 2017 року, контролюючим органом встановлено його заниження в сумі 2\~ 603\~ 887,04 грн. Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки контролюючого органу безпідставними, з огляду на таке. Як зазначалось вище, пунктом 1.3 договору комісії визначено, що товари, передані комісіонеру, є власністю комітента до моменту їх продажу комісіонером третій особі (споживачеві). Відповідно до пункту 2.1 договору, комітент зобов`язується виплатити комісіонеру комісійну винагороду у розмірі 10% від суми проданого товару. Виплата комісійної винагороди здійснюється комітентом за фактично проданий товар. Виплата комісійної винагороди здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок комісіонера протягом п`яти банківських днів із моменту підписання сторонами відповідного звіту комісіонера та акту приймання-передачі наданих послуг за умови виконання комісіонером умов пункту 2.4 цього договору. Право на винагороду комісіонер отримує з моменту отримання грошових коштів комітентом за проданий на комісії товар, а також з урахуванням подання звіту в строк, передбачений пунктом 3.1 цього договору. Комітент, з моменту повного розрахунку, зробленого комісіонером за проданий товар, проводить звіряння взаємних розрахунків з останнім і робить йому оплату винагороди (пункти 2.2-2.5 договору). З огляду на вищевказані положення договору комісії від 01.03.2016 року № 01-03/16-61, при укладанні договору комісії на реалізацію товару комісіонер отримує товар від комітента для його подальшої передачі третім особам. Отримавши товар від комітента, комісіонер не набуває статусу власника цього товару, а є лише зобов`язаною особою щодо передачі такого товару третім особам за укладеними з ними правочинами. Таким чином, при відсутності переходу права власності на товар при його передачі від комітента до комісіонера, грошові кошти, отримані комісіонером від третіх осіб в якості оплати вартості товару та перераховані в подальшому на користь ТОВ «Єрмак Голд» (комітент) на виконання вимог пункту 4.3 договору, є оподатковуваним доходом саме ТОВ «Єрмак Голд», а не доходом ФОП [PERSON] від реалізації товару. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.07.2020 за результатом розгляду справи № 826/8493/18. Окрім цього, Верховний Суд в постанові від 31.07.2018 за результатом розгляду справи № 810/3897/14 зазначив, що кошти, які надійшли до комісіонера відповідно договору комісії, не є його власністю, оскільки підлягають обов`язковій передачі третій особі, а тому ці кошти не є виручкою від реалізації продукції (товарів, послуг, робіт) чи доходом суб`єкта підприємницької діяльності, а відтак такі кошти не можуть бути включені до складу виручки від реалізації продукції платником податку - фізичною особою-підприємцем. До складу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у даному випадку може бути включена лише сума комісійної винагороди. Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що згідно з пунктом 6.2 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. № 290, не визнаються доходами такі надходження від інших осіб як сума надходжень за договором комісії, агентським та іншим аналогічним договором на користь комітента, принципала тощо. Відповідно до пункту 7 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. № 290, дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо). Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів. В спірному випадку до оподатковуваного доходу ФОП [PERSON] належать лише суми комісійної винагороди, отриманої від ТОВ «Єрмак Голд» на виконання договору комісії від 01.03.2016 року № 01-03/16-61, що допускаються, для платників єдиного податку 3 групи та не перевищують встановлений розмір 5 млн. грн. За вказаних обставин, позивачем в податкових деклараціях платника єдиного податку за період 1-3 квартали 2017 року правильно задекларовано загальну суму доходу у розмірі 2\~ 776\~ 246,00 грн. та визначено податкові зобов`язання по єдиному податку за ставкою 5% в сумі 138\~ 812,32 грн. Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку щодо помилковості доводів контролюючого органу про заниження позивачем обсягу сум доходу відображеного в податкових деклараціях платника єдиного податку за ІІІ квартал 2017 року. При цьому, з огляду на те, що підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень від 11.02.2021 №0009080716, №0009040716, №0009120716, №0009070716, №0009050716 слугував саме висновок контролюючого органу про заниження позивачем обсягу сум доходу відображеного в податкових деклараціях платника єдиного податку за ІІІ квартал 2017 року, тому останні є такими, що не відповідають встановленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень та підлягають скасуванню. Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, з урахуванням помилковості висновків контролюючого органу щодо заниження позивачем обсягу сум доходу відображеного в податкових деклараціях платника єдиного податку за ІІІ квартал 2017 року та, як наслідок, неправомірного донарахування останньому сум податків та штрафних санкцій відповідно до податкових повідомлень-рішень від 11.02.2021 №0009080716, №0009040716, №0009120716, №0009070716 та №0009050716, відсутні підстави, визначені підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу, для анулювання реєстрації ФОП [PERSON] платником єдиного податку, що, у свою чергу, свідчить про протиправність рішення №7667/04-36-24-09 від 01.03.2021 року про анулювання реєстрації платником єдиного податку ФОП [PERSON] з 01.10.2017 року та наявність підстав для його скасування. Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління ДПС в Дніпропетровській області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] як платника єдиного податку третьої групи (ставка 5% до доходу без реєстрації ПДВ) з дати анулювання реєстрації - 01.10.2017 року, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що у разі прийняття рішення контролюючого органу або суду на користь фізичної особи-підприємця, за яким скасовано анулювання реєстрації платника єдиного податку, контролюючим органом самостійно вносяться зміни до реєстру платників єдиного податку, зокрема анулюється дата виключення фізичної особи-підприємця з реєстру платників єдиного податку, тому підстави для задоволення такої позовної вимоги відсутні. За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 15 листопада 2021 року підлягає скасуванню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. За таких обставин підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати, понесені ним по сплаті судового збору у розмірі 59\~ 020 грн. (за квитанціями №67 від 06.07.2021, №66 від 06.07.2021, №15 від 22.12.2021).

Результат розгляду: partial