Рішення адміністративного суду від 2023-08-02 00:00:00+03

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява [PERSON] ( [ADDRESS] ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (вул. В. Липинського, 7, м.Дніпро, 49000), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Новокодацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення № 12031300017071 від 09.12.2022 р. Головного управляння державного міграційної служби України в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. В. Липинського, 7, код ЄДРПОУ 37806243) про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасово проживання громадянці Російської Федерації, [PERSON] (паспорт № [NUMBER] , виданий МВД78039 29.05.2020 р.); зобов`язати Головне управляння державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. В. Липинського, 7, код ЄДРПОУ 37806243) повторно розглянути по суті заяву громадянки Російської Федерації, [PERSON] (паспорт № [NUMBER] , виданий МВД78039 29.05.2020 р.) щодо обміну посвідки на тимчасове проживання № [NUMBER] та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується паспортом Російської Федерації № [NUMBER] , виданого МВД 78039. 29.05.2020 р. відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.09.2021 року, Новокадацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції 16.09.2021 року зареєстровано шлюб між громадянином України [PERSON] , [INFO] громадянкою Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 160. [PERSON] на підставі ч.14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VІ отримано посвідку на тимчасове проживання на території України № [NUMBER] , строком дії до 19.10.2022 року. Як зазначає позивач, остання з жовтня 2021 року перебуває на території України на законних підставах, оскільки у зв`язку із укладенням шлюбу з громадянином України [PERSON] отримано вищезазначену посвідку на тимчасове проживання. У вересні 2022 року [PERSON] особисто, та, як зазначає остання, завчасно до закінчення строку дії чинної посвідки звернулася до ГУ ДМС у Дніпропетровській області з метою продовження строку дії (обміну) посвідки на тимчасове проживання. Однак, співробітники відповідача не прийняли документи, а усно повідомили, що зараз посвідки на тимчасове проживання громадянам Російської Федерації не видаються і строк їх дії не продовжується (обмін не здійснюється). 29.11.2022 р. позивач, звернулася до відповідача із заявою щодо обміну посвідки на тимчасове проживання № [NUMBER] . 14.12.2022 року [PERSON] стало відомо, що ГУ ДМС у Дніпропетровській області розглянув її заяву та ухвалив оскаржуване рішення № 12031300017071 від 09.12.2022 р. про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасово проживання. Оскаржуване рішення відповідачем було ухвалено відповідно до пп. 3 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 25.04.2018 р. № 322, згідно якого Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію. Відмова обґрунтована тим, що пп. 6 пункту 36 Порядку передбачає що, у разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особи без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту. Проведеними перевірками Відповідачем було виявлено факт розбіжності номеру паспортного документу [PERSON] (приймаюча сторона) серії АЕ 212707, даним державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. Позивач зазначає, що того ж дня, тобто 14.12.2022 року, позивач, звернулася до Новокодацького відділу ДРАЦС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача з вимогою виправити та усунути помилку в державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що і було зроблено. Цей факт підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану за № 00037830725 від 14 грудня 2022 р., відповідно до якого зроблено виправлення, а саме : Паспорт громадянина України, [NUMBER] , Ленінським РВ УМВС України у Дніпропетровській області, 19.02.1996 змінено на: Паспорт громадянина України, [NUMBER] , Ленінським РВ УМВС України у Дніпропетровській області, 19.02.1996. 15.12.2022 р. позивач повторно звернулася до відповідача із заявою, якою повідомляла про виправлення та усунення помилки в даних державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та з проханням щодо обміну посвідки на тимчасове проживання. В якості додатку до заяви було долучено Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану за № 00037830725 від 14 грудня 2022 р. 11.01.2023 р. [PERSON] засобами електронного зв`язку отримала лист відповідача за № 1201.3.1-713/12.2-23 від 11.01.2023 р. скріплений КЕП заступника начальника ГУ ДМС у Дніпропетровській області Жарікової Ірини про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасово проживання та знищення тимчасової довідки, у зв`язку з закінченням строку її дії. Підстави відмови такі ж самі, які були раніше зазначені у оскаржуваному рішення відповідача № 12031300017071 від 09.12.2022 р. Позивач вважає таку відмову від 11.01.2023 р. та рішення відповідача № 12031300017071 від 09.12.2022 р. необґрунтованими та протиправними, на підставі чого звернулась до суду. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 в задоволені позову відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову. В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати. В судовому засіданні представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Перевіривши\~ \~законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга може бути задоволена з наступних підстав. Під час апеляційного перегляду судом встановлено, що [PERSON] , відповідно до паспорту Російської Федерації [NUMBER] , виданого МВД 78039 29.05.2020 р. є громадянкою Російської Федерації, уродженкою Тюменської області. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.09.2021 року, Новокадацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції 16.09.2021 року зареєстровано шлюб між громадянином України [PERSON] , [INFO] та позивачем - громадянкою Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 160. [PERSON] , на підставі ч.14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VІ, отримано посвідку на тимчасове проживання на території України № [NUMBER] , строком дії до 19.10.2022 року. 29.11.2022 року позивач - [PERSON] , звернулася до відповідача із заявою щодо обміну посвідки на тимчасове проживання № [NUMBER] . ГУ ДМС у Дніпропетровській області розглянуло заяву [PERSON] та ухвалило рішення № 12031300017071 від 09.12.2022 р. про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасово проживання. Оскаржуване рішення ГУ ДМС у Дніпропетровській області було ухвалено відповідно до пп. 3 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 25.04.2018 р. № 322 (далі Порядок), згідно якого Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію. Відмова обґрунтована відповідно до пп. 6 пункту 36 Порядку, який передбачає що, у разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особи без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту. Проведеними перевірками відповідачем було виявлено факт розбіжності номеру паспортного документу [PERSON] (приймаюча сторона) серії АЕ 212707, даним державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. В подальшому [PERSON] , звернулася до Новокодацького відділу ДРАЦС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача з вимогою виправити та усунути помилку в державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що і було зроблено. Цей факт підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану за № 00037830725 від 14 грудня 2022 р., відповідно до якого зроблено виправлення, а саме: паспорт громадянина України, [NUMBER] , Ленінським РВ УМВС України у Дніпропетровській області, 19.02.1996 змінена на паспорт громадянина України, [NUMBER] , Ленінським РВ УМВС України у Дніпропетровській області, 19.02.1996. 15.12.2022 р. позивач - [PERSON] повторно звернулася до ГУ ДМС у Дніпропетровській області із заявою, якою повідомляла про виправлення та усунення помилки в даних державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та з проханням щодо обміну посвідки на тимчасове проживання. До заяви було долучено Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану за № 00037830725 від 14 грудня 2022 р. На означену вище заяву, ГУ ДМС у Дніпропетровській області було направлено на адресу [PERSON] лист за № 1201.3.1-713/12.2-23 від 11.01.2023 р., скріпленого КЕП заступника начальника ГУ ДМС у Дніпропетровській області Жарікової Ірини, про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасово проживання та знищення тимчасової довідки, у зв`язку з закінченням строку її дії, та зазначено, що проведеними перевірками було виявлено факт розбіжності номеру паспортного документу [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~(приймаюча \~\~\~\~\~\~сторона) серії АЕ 212707, даним Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. 09.12.2022 ГУ ДМС у Дніпропетровській області було прийнято рішення про відмову в оформленні Вам посвідки на тимчасове проживання, згідно із підпунктом 3 Пункту 61 Порядку. Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову в оформлені (видачі) посвідки на тимчасове проживання, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п.3, п.7, п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VІ \~(далі - Закон № 3773-VІ) возз`єднання сім`ї - в`їзд та тимчасове або постійне проживання в Україні членів сім`ї іноземця або особи без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах та можуть підтвердити відповідними документами наявність достатнього фінансового забезпечення для утримання членів сім`ї в Україні, з метою спільного проживання сім`ї незалежно від того, коли виникли сімейні відносини - до чи після прибуття іноземця або особи без громадянства до України; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~посвідка на тимчасове проживання це документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно із частиною першою \~статті 2 Закону № 3773-VІ \~правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається \~Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 15 ст.4 Закону № 3773-VІ \~Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у \~частинах третій - тринадцятій \~цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ч. 14, ч. 21 статті 5 Закону № 3773-VІ \~визначено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із \~Законом України \~"Про міжнародне приватне право". \~Технічний \~опис, \~зразки \~бланків \~посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною, знищення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання встановлюються Кабінетом Міністрів України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, наведені норми \~Закону №3773-VI передбачають право для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України з метою возз`єднання сім`ї за наявності укладеного шлюбу з громадянином України та посвідки на тимчасове проживання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому, приписами чинного законодавства встановлено чіткий порядок дій органу міграційної служби щодо розгляду поданих заяв іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, для оформлення посвідок. Відповідно до п.1 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25.04.2018 року посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. Відповідно до ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», що кореспондується з положенням п.4 Порядку № 322, посвідка на тимчасове перебування видається іноземцям або особам без громадянства, які прибули в Україну з метою воз`єднання сім`ї з особами, зазначеними у ч.3-13 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». За обставин справи підставою для оформлення посвідки на тимчасове проживання позивачем зазначено факт одруження з громадянином України. У зв`язку з цим, позивач звернувся до територіального органу міграційної служби із заявою для оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання, що підтверджується копією заяви-анкети позивача від 29.11.2022 року. За результатами розгляду вищевказаної заяви відповідачем, з посиланням на приписи п.п. 3 п. 61 Порядку № 322,\~ \~прийнято Рішенням ГУ ДМС України у Дніпропетровській області від 09.12.2022 року № 12031300017071, яким відмовлено позивачу в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання. Водночас, п.п. 3 п. 61 Порядку № 322 передбачає, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію. Відповідно до п. 14 Порядку № 322 ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміном. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.09.2021 року, Новокадацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції 16.09.2021 року зареєстровано шлюб між громадянином України [PERSON] , [INFO] та позивачем - громадянкою Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 160. Отже, \~документ, який дає підстави позивачу на звернення за оформленням посвідки на тимчасове проживання є свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 16.09.2021 року, що засвідчує\~ \~реєстрацію шлюбу між позивачем та громадянином України [PERSON] . Проте, проведеними перевірками відповідачем було виявлено факт розбіжності номеру паспортного документу [PERSON] (приймаюча сторона) серії АЕ 212707, даним державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. В подальшому [PERSON] , звернулася до Новокодацького відділу ДРАЦС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача з вимогою виправити та усунути помилку в державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що і було зроблено. Цей факт підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану за № 00037830725 від 14 грудня 2022 р., відповідно до якого зроблено виправлення, а саме: паспорт громадянина України, [NUMBER] , Ленінським РВ УМВС України у Дніпропетровській області, 19.02.1996 змінена на паспорт громадянина України, [NUMBER] , Ленінським РВ УМВС України у Дніпропетровській області, 19.02.1996. 15.12.2022 р. позивач - [PERSON] повторно звернулася до ГУ ДМС у Дніпропетровській області із заявою, якою повідомляла про виправлення та усунення помилки в даних державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та з проханням щодо обміну посвідки на тимчасове проживання. До заяви було долучено Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану за № 00037830725 від 14 грудня 2022 р. На означену вище заяву, ГУ ДМС у Дніпропетровській області було направлено на адресу [PERSON] лист за № 1201.3.1-713/12.2-23 від 11.01.2023 р., скріпленого КЕП заступника начальника ГУ ДМС у Дніпропетровській області Жарікової Ірини, про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасово проживання та знищення тимчасової довідки, у зв`язку з закінченням строку її дії, та зазначено, що проведеними перевірками було виявлено факт розбіжності номеру паспортного документу [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~(приймаюча \~\~\~\~\~\~сторона) серії АЕ 212707, даним Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. 09.12.2022 ГУ ДМС у Дніпропетровській області було прийнято рішення про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання, згідно із підпунктом 3 Пункту 61 Порядку. Колегія суддів враховує, що у відповідності до ст. 2 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень має бути прийнято, крім іншого, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Частиною 2\~ \~ст. 6 КАС України\~ \~передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів»\~ \~встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до\~ \~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~ \~суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Поняття принципу «належного врядування» розкрито у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04). Згідно позиції Європейського Суду з прав людини, яка вкладена у пунктах 70 та 71 рішення від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04): «Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119). Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). За вказаних обставин колегія суддів зазначає, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Отже, колегія суддів зазначає, що принцип «належного врядування» сприяє прийняттю суб`єктом владних повноважень легітимних, справедливих та досконалих рішень та потреба виправити помилку не повинна непропорційним чином втручатись в нове право, що набуте особою. Враховуючи те, що рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 09.12.2022 року № 12031300017071 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання прийнято на підставі невірної (недостовірної) інформації, отриманої з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб позивача з громадянином України [PERSON] , яка в подальшому була виправлена безпосередньо суб`єктом владних повноважень, та яка не має впливати на набуте право позивача, то рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 09.12.2022 року № 12031300017071 не відповідає принципу «належного врядування», а тому не може вважатися правомірним, оскільки останнє засноване на недостовірній інформації, яка отримана з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб позивача з громадянином України [PERSON] . За вказаних обставин, суд вважає, що рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 09.12.2022 року № 12031300017071 є протиправним та підлягає скасуванню. Належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах є саме зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області повторно розглянути по суті заяву громадянки російської федерації, [PERSON] (паспорт № [NUMBER] , виданий МВД78039 29.05.2020 р.) щодо обміну посвідки на тимчасове проживання № [NUMBER] та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на вищевикладене та перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає такі суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову, з вищевикладених мотивів, а апеляційна скарга підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи, що позовні вимоги задоволені згідно статті 139 КАС України, а тому сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню (858,88 грн. - за подання позовної заяви і 1073,60 за подання апеляційної скарги), що стягується за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Результат розгляду: granted