Рішення адміністративного суду від 2024-03-28 00:00:00+02

Представник позивача [PERSON] - адвокат Никитюк Р.І. звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1415102 від 11.02.2024, згідно якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вважає, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1415102 від 11.02.2024 року, складеною інспектором 1 взводу 3 роти 1 батальйону Слободою Павлом Ігоровичем , визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. [PERSON] 11.02.2024 о 00:09:25 дорога АД М19 396 км/ як водій, керуючи ТЗ, не пред`явив для перевірки документів, а саме посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4.а ПДР - керування ТЗ особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ, а також поліса обов`язкового страхування цивільних прав, відповідно власників наземних ТЗ. 13.02.2024 року, будучи представник [PERSON] - адвокат Никитюк Р.І. звернувся до відповідача із адвокатським запитом відповідно до якого просив надати докази вчинення його клієнтом адміністративного правопорушення інкримінованого в оскаржуваній постанові. У відповідь на його адвокатський запит, відповідач 15.02.2024 року надав копію оскаржуваної постанови та відеореєстратора із службового автомобіля, та запису з н/к поліцейського № 474760 та № 472389, які значаться в додатку 7 до оскаржуваної постанови. З відеозапису реєстратора із службового автомобіля вбачається, що о 00 год. 09 хв. 00 службовий автомобіль патрульної поліції грубо порушуючи вимоги п. 11.3 ПДР України (виїзд на смугу зустрічного руху) рухається за Volkswagen touareg а о 00 год. 09 хв. 12 сек. подає вимогу про зупинку ТЗ, шляхом включення світлових проблискових маячків червоного та синього кольору, після чого водій транспортного засобу Volkswagen touareg, подавши правий покажчик повороту здійснює зупинку свого ТЗ на узбіччя дороги. Надалі із відеозапису з нагрудної камери поліцейського № 472389 о 00 год. 09 хв. 27 сек. за відсутності будь-яких об`єктивних підстав, одразу підбіг до пасажирської сторони автомобіля Volkswagen touareg д.н.з. [NUMBER] та в грубій формі в наказовому порядку вимагав в [PERSON] відчинити двері та вийти з автомобіля. Після чого, інспектор повідомив [PERSON] , що він нібито пересів з місця водія на пасажирське місце, на що останній категорично заперечував, в тому числі й водій автомобіля - [PERSON] . Так, протягом усього відео як з н/к № [NUMBER] та 472389 інспектор поліції наполягав на тому, що [PERSON] пересів з водійського місця на пасажирське, а о 00 год. 09 хв. 57 сек. поліцейський стверджено вказує, що є докази того, що позивач пересів з місця водія і це задокументовано на відео реєстраторі службового автомобіля. Повертаючись до записів з відеореєстратора із службового автомобіля поліції, то на такому жодним чином не вбачається, що [PERSON] будь - яким чином пересідає з водійського місця на пасажирський. Крім того, на момент коли працівник поліції підбіг до пасажирських дверей, [PERSON] перебував на пасажирському місці про що неодноразово було наголошено працівнику поліції. Надалі по відео з н/к № 474760 та 472389 відбувається уже спокійний діалог між [PERSON] його дружиною [PERSON] (водієм тз) та поліцейськими, де останні вкотре стверджували, що позивач пересів з водійського місця на пасажирський, а [PERSON] та [PERSON] наполягали на зворотному. З огляду на зазначене варто наголосити, що за сталою практикою ВС наголошено, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими, зокрема, у постановах від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, від 25.06.2020 у справі № 607/1068/17, від 07.02.2019 у справі № 161/11151/17, від 15.10.2020 у справі № 640/8540/19, від 12.06.2020 у справі № 805/3899/17-а. Таким чином, з аналізу відеозаписів наданих на мій адвокатський запит УПП в Тернопільській області, то такі не містять жодних доказів проте, що [PERSON] пересів з водійського місця на пасажирський, а твердження поліцейського ґрунтуються виключно на його суб`єктивній думці, тобто на припущеннях. Крім того, варто наголосити, що вимога працівника поліції пред`явити документи визначені в п. 2.1. ПДР України належить виключно до водія транспортного засобу. З оскаржуваною постановою позивач та його представник не погоджуються, вказують на те, що викладені у постанові обставини не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки [PERSON] ПДР України не порушував. Враховуючи вказане, позивач та його представник вважають постанову від 11.02.2024 незаконною та просять її скасувати. 26.03.2024 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву від УПП в Тернопільській області, у якому представник відповідача позов не визнав, зазначив, що 11.02.2024 о 00:09 год. позивач на А/Д М19 296 км/ як водій, керуючи ТЗ марки Volkswagen touareg д.н.з. [NUMBER] , не пред`явив для перевірки документів, а саме посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4.а ПДР чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУПАП. Відеозаписами з нагрудного відео реєстратора поліцейського, які долучаються до матеріалів адміністративної справи, зафіксовано не пред`явлення посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документу на транспортний засіб на неодноразові вимоги працівників поліції. Щодо посилання позивача в адміністративному позову на те, що він, ніби-то, не здійснював керування транспортним засобом під час обставин, викладених в оскаржуваній постанові, звертаємо увагу суду на те, що постановою Чортківського районного суду від 01 березня 2024 року по справі № 608/396/24 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка долучається відповідачем до матеріалів справи останнього визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказаною постановою судом встановлений факт керування позивачем транспортним засобом 11 лютого 2024 року о 00 год. 09 хв. Так, в постанові суду вказано, що «Суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON] про те, що вона керувала транспортним засобом, оскільки з відеозапису видно, що водій і пасажир помінялись місцями в салоні автомобіля, покази, на думку суду є надуманим та спрямованим на те, що її чоловік [PERSON] уник відповідальності». Представник позивача позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити зі славшись на мотиви викладені у позовній заяві. У судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Представник відповідача подав до суду відзив на позов, у якому просить справу слухати у його відсутності та відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з його безпідставністю. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він проживає [ADDRESS], перебуваючи на місці пригоди 11.02.2024 о 00:09 год. [PERSON] не керував транспортним засобом марки Volkswagen touareg д.н.з. [NUMBER] , а керувала 11.02.2024 о 00:09 год. транспортним засобом марки Volkswagen touareg д.н.з. [NUMBER] дружина [PERSON] - [PERSON] . У салоні автомобіля також перебувала [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає [ADDRESS] ,перебуваючи на місці пригоди 11.02.2024 о 00:09 год. [PERSON] не керував транспортним засобом марки Volkswagen touareg д.н.з. [NUMBER] , а керувала 11.02.2024 о 00:09 год. транспортним засобом марки Volkswagen touareg д.н.з. [NUMBER] дружина [PERSON] - [PERSON] . Вона разом з [PERSON] була в салоні автомобіля. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає в [ADDRESS], перебуваючи перебувала за кермом 11.02.2024 о 00:09 год. та керувала транспортним засобом марки Volkswagen touareg д.н.з. [NUMBER] , а не [PERSON] під час зупинки працівників поліції, також з ними у салоні були [PERSON] та [PERSON] . Суд заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у позовній заяві, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 11.02.2024 року інспектором 1 взводу 3 роти батальону УПП в Тернопільській області Слободою П.І., було винесено постанову серії ЕАН № 1415102 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. У вказаній постанові зазначено, що [PERSON] 11.02.2024 о 00:09 год. позивач на А/Д М19 296 км/ як водій, керуючи ТЗ марки Volkswagen touareg д.н.з. [NUMBER] , не пред`явив для перевірки документів, а саме посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4.а ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУПАП. Не погоджуючись із винесеною постановою серії ЕАН № 1415102 від 11.02.2024 року, позивач та його представник звернулися до суду з цим позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством. Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 КУпАП. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП. Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до статті 283 КУпАП постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Відповідно до частини першої статті 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Однак, для підтвердження порушення позивачем ПДР України відповідач, відповідно до вимог статті 251 КУпАП надав відеозапис події. Проте, відповідач надав відеозапис, на якому не відображено порушення правил дорожнього руху [PERSON] а саме: п.2.4 (а) ПДР. Дослідженому в судовому засіданні диск з нагрудної відеокамери поліцейського відображено, що позивач [PERSON] сидить в автомобілі зі сторони пасажира. Інспектор поліції наполягав на тому, що [PERSON] пересів з водійського місця на пасажирське, а о 00 год. 09 хв. 57 сек. поліцейський стверджено вказує, що є докази того, що позивач пересів з місця водія і це задокументовано на відео реєстраторі службового автомобіля. Повертаючись до записів з відеореєстратора із службового автомобіля поліції, однак, на ньому не вбачається, що [PERSON] будь - яким чином пересідає з водійського місця на пасажирське. Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками поліції зафіксовано у встановленому законом порядку, однак не відображає обставин викладених у постанові серії ЕНА № 1415102 про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення у сфері дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Таким чином, до матеріалів справи додано компакт диск з відео фіксацією з нагрудної камери поліцейського, який не підтверджує керування водієм [PERSON] автомобілем марки Volkswagen touareg д.н.з. [NUMBER] . Суд не приймає як доказ обставини вказані у постанові Чортківського районного суду від 01.03.2024 про визнання винним [PERSON] у чиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як вказана постанова не вступила взаконну силу, є предметом розгляду апеляційної інстанції за апеляційною скаргою позивача [PERSON] . Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Стаття 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Тобто працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту керування [PERSON] та порушення ним п. 2.4 а ПДР України, які могли би бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності. Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: granted