Рішення адміністративного суду від 2023-05-18 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач, ДПП НПУ), у якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову від 26.11.2021 року серії 1АВ № 03489826 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, та про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 340,00 грн. за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити; стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.12.2021 року позивач отримав постанову від 26.11.2021 року серії 1АВ № 03489826 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України (далі - Постанова про накладення адміністративного стягнення). Згідно з вказаною постановою інспектором ДПП м. Києва Коробка Т.О. розглянуто дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 092-1120, та встановлено, що особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год, чим порушила пп «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП; постановлено притягнути позивача до адміністративної відповідальності та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340,00 грн. Позивач вважає, що Постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, необґрунтованою, безпідставною та протиправною, винесеною з порушенням норм процесуального та адміністративного права, оскільки позивач ПДР не порушував з огляду на наступне. Позивач не є власником транспортного засобу марки GEELY MAPLE, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 26.11.2021 року позивач не керував цим транспортним засобом, а відтак, не порушував пп «б» п. 12.9 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Крім того, всупереч вимог ст. 283 КУпАП, Постанова про накладення адміністративного стягнення не містить опису обставин, установлених при розгляді справи; особа, яка винесла цю постанову, не конкретизувала місце вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, оскаржувана постанова не містить інформації про населений пункт, в якому було виявлено правопорушення (назву населеного пункту, вулицю або будь-які орієнтири), не зафіксовано зону дії знаків, які нібито обмежують швидкість; оскаржувана постанова не містить посилання на серійний (обліковий) номер приладу, за допомогою якого здійснено фіксацію, внаслідок чого неможливо встановити, чи допущено даний прилад до використання та його сертифікацію і повірку; зазначена постанова не містить порядок сплати штрафу, порядок оскарження адміністративного стягнення; у цій постанові не зазначено, з якою швидкістю рухався автомобіль, та які обмеження швидкості діяли у місці його руху, разом з тим, вказано лише перевищення швидкості руху на 26 км/год; на сайті https://bdr.mvs.gov.ua/user/g/r/1AB/03489826/ не міститься відеозапису вчиненого адміністративного правопорушення, а містяться лише п`ять фотографій, які покладені в основу постанови та притягнення позивача до відповідальності. Крім того, Постанова про накладення адміністративного стягнення не містить посилань на докази саме позивача в інкримінованому правопорушенні і перевищенні швидкості. Як доказ порушення ПДР на вищевказаному сайті міститься три фотографії, на яких зафіксовано час «11:39:35.626, 11:39:36.825 та 11:39:35.159», дата «26.11.2021», напрямок руху «зустрічний», Р01 Київ-Обухів 3+461, швидкість основний (контрольний) канал км/год: 76 (79), обмеження (перевищення) швидкості, км/год: 50(29). З фотографій неможливо встановити ані місця визначення швидкості руху автомобіля, ані факту обмеження швидкості руху на вказаній ділянці дороги до 50 км/год. З фотографій вбачається, що на передньому плані трасою рухаються поруч різними смугами два автомобілі. На фото не зафіксовано будь-яких дорожніх знаків, які б допомогли зорієнтуватись, в якому конкретно місці вказаної дороги перебуває транспортний засіб, та які на цій ділянці дороги діють обмеження, оскільки лише з інформації на моніторі видно цифри обмеження та перевищення швидкості руху. При цьому, незважаючи, що автомобіль марки GEELY MAPLE обганяє автомобіль марки HYUNDAI, тобто, рух прискорюється, на фото залишається незмінною цифра швидкості руху 76(79) на всіх трьох фотографіях. В оскаржуваній постанові відсутня інформація про те, які саме обмеження діяли на тій ділянці дороги, де зафіксовано правопорушення, що є важливим для застосування пп. «б» п. 12.9 ПДР, оскільки ця норма містить не одне таке обмеження. В оскаржуваній постанові немає опису обставин, встановлених під час розгляду справи; не зазначено, в зоні дії якого дорожнього знака було допущено порушення ПДР особою, яка керувала транспортним засобом, та чи існували взагалі такі обмеження. Крім зазначеного, в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме: не ідентифікована та не зафіксована особа водія, який перебував за кермом на момент фіксації правопорушення; не надано доказів, що саме позивач порушив правила ПДР; на фото не зафіксовано чітке зображення транспортного засобу (його колір). З огляду на зазначене, позивач вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, тому він звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у адміністративній справі за позовом [PERSON] до ДПП НПУ про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30.08.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.08.2022 року розгляд справи відкладено на 24.11.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2022 року розгляд справи відкладено на 08.03.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.03.2023 року розгляд справи відкладено на 18.05.2023 року. Позивач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Представник відповідача у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, від 26.11.2021 року серії 1АВ № 03489826 притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Зазначеною постановою інспектор ДПП м. Києва Коробка Т.О., розглянувши дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад 092-1120, установила, що 26.11.2021 року об 11 год. 39 хв. за адресою: РО1 Київ-Обухів 3+461 зафіксовано транспортний засіб GEELY MAPLE, державний реєстраційний номер [NUMBER] ; особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год, чим порушила пп. «б» п. 12.9 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Власником транспортного засобу марки GEELY MAPLE, державний реєстраційний номер [NUMBER] , є Київський національний університет технології і дизайну, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно з довідкою Київського національного університету технології та дизайну від 07.03.2023 року № 42/07.03 [PERSON] працює з 19.02.2009 року в зазначеному університеті на посаді водія автогосподарства. У копії подорожного листа службового легкового автомобіля серії [NUMBER] вказано, що 26.11.2021 року водій [PERSON] в режимі роботи «робота в будні дні» виїжджав на автомобілі марки GEELY MAPLE, державний реєстраційний номер [NUMBER] , час прибуття - 8.00, час вибуття - 18.00. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Предметом судового дослідження за правовідносинами, що виникли між сторонами, є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Позивачу інкримінується перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год, тобто порушення вимог пп. «б» п. 12.9 ПДР. Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно з пп. «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил. Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. За приписами п. 12.5 ПДР у житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год. Згідно з п. 12.6 ПДР поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год. Згідно з п 12.7 ПДР під час буксирування швидкість не повинна перевищувати 50 км/год. Відповідно до розділу 33 ПДР встановлено, що дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» передбачає заборону руху із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку; дорожній знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» передбачає заборону в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) руху із швидкістю, яка перевищує зазначену на знаку. За приписами до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП у взаємозв`язку з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною 1 ст. 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності. Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Виходячи із змісту п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання відповідних доказів. Відповідно до ч. 7 ст. 258 КУпАП, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу. З оскаржуваної постанови вбачається, що перевищення швидкості встановлено технічним засобом Каскад 092-1120, серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та термін його дії: № UA.TR.001 22 023 21, до 14.05.2022 року. Установлено, що 26.11.2021 року об 11 год. 39 хв. за адресою: РО1 Київ-Обухів 3+461 зафіксовано транспортний засіб GEELY MAPLE, державний реєстраційний номер [NUMBER] ; особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год, чим порушила пп. «б» п. 12.9 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. За змістом ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі. Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За положеннями ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Разом з тим, в оскаржуваній постанові зазначено, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є Р01 Київ-Обухів 3+461. Як вбачається з позовної заяви, як доказ порушення ПДР на вказаному у постанові сайті містяться фотографії, на яких зафіксовано час «11:39:35.626, 11:39:36.825 та 11:39:35.159», дата «26.11.2021», напрямок руху «зустрічний», Р01 Київ-Обухів 3+461, швидкість основний (контрольний) канал км/год: 76 (79), обмеження (перевищення) швидкості, км/год: 50(29). Разом з тим, відсутня інформація, яка підтверджує наявність дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості», 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху». Також, відсутня інформація щодо того, що зображена на фото частина дороги розташована в межах населеного пункту, відсутній дорожній знак, яким позначається початок або кінець населеного пункту, з огляду на те, що пп. «б» п. 12.9 ПДР забороняє водієві перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, а обмеження швидкості 50 км/год встановлено у населених пунктах, де рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (п. 12.4 ПДР). Фіксація швидкості руху автомобіля здійснена без співставлення з дорожніми знаками, іншими об`єктами, які б вказували на те, що транспортний засіб позивача на момент фіксації рухався у населеному пункті. При цьому, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Лише фіксація саме вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження порушення позивачем пп. «б» п. 12.9 ПДР в контексті перевищення швидкості на 26 км/год при встановленому обмеженні швидкості 50 км/год, доказів порушення ПДР саме в населеному пункті, та наявності дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості», а також 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», для поінформованості учасника дорожнього руху про таку відеофіксацією, та правом вжити заходів реагування за наслідком поінформованості. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі. Разом з тим, відповідач в у судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові, не надав, не спростував доводи позивача, На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 року у справі № 537/4012/16-а, від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17. Не з`являючись у судове засідання, відповідач усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом. З огляду на вищевказані норми закону та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами порушення позивачем пп. «б» п. 12.9 ПДР, в контексті перевищення швидкості на 26 км/год в зоні обмеження максимальної швидкості - 50 км/ч (у населеному пункті), відтак, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не бере до уваги доводи позивача, що він не є особою, яка повинна притягатись до адміністративної відповідальності у даній справі, оскільки позивач не є власником транспортного засобу марки GEELY MAPLE, державний реєстраційний номер [NUMBER] , та 26.11.2021 року позивач не керував цим транспортним засобом, оскільки водієм в Київському національному університеті технології та дизайну працює [PERSON] з 19.02.2009 року, що підтверджується довідкою Київського національного університету технології та дизайну від 07.03.2023 року № 42/07.03; у копії подорожного листа службового легкового автомобіля серії [NUMBER] вказано, що 26.11.2021 року водій [PERSON] в режимі роботи «робота в будні дні» виїжджав на автомобілі марки GEELY MAPLE, державний реєстраційний номер [NUMBER] , час прибуття - 8.00, час вибуття - 18.00. Так, з матеріалів справи вбачається, що власником транспортного засобу марки GEELY MAPLE, державний реєстраційний номер [NUMBER] , є Київський національний університет технології і дизайну, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Позивач є керівником вказаної юридичної особи. Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача, відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні, на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу. Статтею 279-3 КУпАП регламентовано порядок звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Так, згідно зі статтею 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. Відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України Про захист персональних даних. Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Отже, КУпАП чітко регламентований порядок звільнення власника транспортного засобу від відповідальності за порушення правил ПДР України, в разі передачі автомобіля третім особам, який передбачає або особисте звернення особи, що керувала транспортним засобом до органу із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності або внесення відповідних відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного реєстру транспортних засобів. Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Докази суду надають учасники справи (ч. 4 ст. 77 КАС України). Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем як керівником юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, дотримано встановленої законом процедури передачі права керування цим транспортним засобом третім особам, оскільки не надано доказів, що протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу, або доказів внесення відповідних відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного реєстру транспортних засобів. За таких обставин, суд вважає, що позивач, будучи керівником юридичної особи - власника транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки, передаючи його в користування третім особам, має бути зацікавлений та вжити належних заходів задля забезпечення дотримання користувачем такого транспортного засобу ПДР та неухильного виконання вимог чинних нормативно-правових актів останнім. Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 1, 4, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. за подання позову до суду, що підтверджується квитанцією № 1234-7729-0413-6998 від 04.01.2022 року. Разом з тим, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст.ст. 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст.ст. 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. У випадках оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, скаржнику (позивачу) необхідно сплачувати судовий збір, що дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 01.01.2022 року становить 2 481,00 грн. Таким чином позивач повинен був сплатити судовий збір за подання позову про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у розмірі 496,20 грн. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо оскарження постанов про адміністративні правопорушення, суд дійшов висновку, що має місце надмірна сплата судового збору в розмірі 496,20 грн., та позивач має право звернутись до суду із відповідним клопотанням про його повернення. Щодо судового збору в розмірі 496,20 грн., що підлягав сплаті за подання позову в частині вимог про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, то відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи викладене та з огляду на задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 496,20 грн. Враховуючи викладене,

Результат розгляду: granted