Рішення адміністративного суду від 2023-05-16 00:00:00+03

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, з вимогами: - постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. від 03.01.2023 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №67914894, скасувати. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 67914894 щодо примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 в адміністративній справі № 380/477/21, виконавчий лист за наслідками розгляду якої видано 16.09.2021. Вказаним рішенням зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону здійснити перерахунок та виплатити [PERSON] компенсації за не використані 264 дні відпустки, виходячи із заробітної плати станом на день звільнення - 8 жовтня 2020 року - за посадою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (прирівняною до заступника військового прокурора Західного регіону), тобто із розрахунку 4409,50 грн за один день не використаної відпустки, без будь-яких відрахувань та з урахуванням раніше виплаченої суми. 15.12.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67914894, та зобов`язано боржника виконати вищевказане рішення суду упродовж 10 робочих днів. 19.01.2022 постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. в межах виконавчого провадження № 67914894 на прокуратуру регіону накладено штраф на користь держави на суму 5100 грн. 03.01.2023 постановою державного виконавця в межах даного виконавчого провадження на прокуратуру регіону накладено штраф у розмірі 10200 грн. Позивач зазначає, що державним виконавцем неправомірно винесено постанову про накладення штрафу від 03.01.2023, у зв`язку з тим, що Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону вживалися дії з виконання рішення суду, тому, вважає, що відсутні підстави для накладення штрафу, оскільки рішення суду не виконуються з поважних причин. Просить позов задовольнити. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року у справі № 380/2307/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що на даний час рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 у справі \~№ 380/477/21 в частині виплати коштів на користь [PERSON] прокуратура регіону виконати не може з незалежних від неї причин- у зв`язку з відсутністю необхідного фінансування. Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року у справі № 380/2307/23 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в справі, суд першої інстанції виходив з того, що Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону не вживались належні заходи щодо виконання рішення суду, а тому постанова про накладення штрафу від 03.01.2023 у виконавчому провадженні ВП № 67914894, винесена у відповідності до вимог чинного законодавства. Розглядаючи спір апеляційний суд виходить із наступного. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебував виконавчий лист № 380/477/21 виданий 16.09.2021 Львівським окружним адміністративним судом, яким зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону здійснити перерахунок та виплатити [PERSON] компенсації за невикористані 264 дні відпустки виходячи із заробітної плати станом на день звільнення 8 жовтня 2020 за посадою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (прирівняною до заступника військового прокурора Західного регіону України), тобто із розрахунку 4409 (чотири тис. чотириста дев`ять) гривень 50 коп. за один день невикористаної відпустки, без будь-яких відрахувань та з урахуванням раніше виплаченої суми. Відповідності до вимог частини п`ятої статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. 15.12.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67914894. Боржника - Спеціалізовану прокуратуру у ВОС повідомлено про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 19.01.2022 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника Спеціалізовану прокуратуру у ВОС в сумі 5100 грн за невиконання рішення суду. Доказів оскарження вказаної постанови матеріали справи не містять. 11.07.2022, 20.09.2022, 24.10.2022, 01.12.2022 державним виконавцем Відділу до Спеціалізованої прокуратури у ВОС направлені вимоги державного виконавця повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні; надати відповідне письмове пояснення в одноденний термін з моменту отримання даної вимоги. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі № 380/477/21 зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону протягом тридцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 27.05.2021 у справі №380/477/21. 03.01.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні ВП № 67914894, якою за невиконання рішення суду накладено на боржника Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону штраф на користь держави у розмірі 10200 грн. Постанова державного виконавця надійшла на адресу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону 23.01.2023, та цього ж дня зареєстрована у електронній системі обліку вхідних документів за №609-23. Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, позивач звернулася з цим позовом до суду. З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне. Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є \~Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII). Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно зі статтею 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню). Згідно зі статтею 63 Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. Статтею 75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. Пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначає, що в разі якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу цього Кодексу для відповідного року. Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. (для юридичних осіб), а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі 10200,00 грн. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Отже, відповідно до наведених вище правових норм, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання боржником судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами. Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа звільняється від відповідальності у вигляді штрафу за невиконання судового рішення, якщо на це були поважні причини, тобто обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами. Як підтверджено матеріалами справи, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 набрало законної сили 02.12.2021 року, виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця від 15.12.2021, при цьому перший запит на виділення коштів прокуратура регіону скерувала до Офісу Генерального прокурора лише 27 липня 2022 року. З моменту набрання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 законної сили Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону подала два клопотання про внесення змін до кошторису на 2022 рік. Тобто, надаючи оцінку тому, чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом), і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII. Вказані висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.01.2020 у справі № 640/9234/19. Таким чином, приймаючи рішення про наявність чи відсутність підстав для застосування штрафу, державний виконавець зобов`язаний не лише встановити сам факт невиконання рішення, а й встановити причини та впевнитися у відсутності поважних причин його невиконання. Колегія суддів зазначає, що поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Верховний Суд у постанові від 07.11.2019 по справі № 420/70/19 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. В залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Таким чином, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин боржник повинен надати державному виконавцю достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно боржником свідомо не виконано належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Разом з тим, на час розгляду справи сторонами не надано доказів, які б свідчили про навмисне невиконання Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 в адміністративній справі № 380/477/21. Враховуючи встановлені судом обставини, приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачем вживалися заходи щодо виконання Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 в адміністративній справі № 380/477/21, а також враховуючи відсутність доказів, які б свідчили про навмисне невиконання Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 в адміністративній справі № 380/477/21, колегія суддів приходить до висновку, що у державного виконавця не було законних підстав для винесення постанови про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин, а відтак наявні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про задоволення позову. Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Результат розгляду: granted