Рішення адміністративного суду від 2022-03-16 00:00:00+02

У червні 2021 року Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Подільської митниці Держмитслужби про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача,дій Подільської митниці Держмитслужби щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої позивачем за першим методом митної оцінки, - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, унаслідок яких складені картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UА401020/2021/00923, №UА401020/2021/00928 та рішення про коригування митної вартості товарів №UА401000/2021/000016/2 від 25.05.2021 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 15.05.2014 року між ФОП [PERSON] , як покупцем, та "Kargro Bander VB" (Нідерланди), як продавцем, укладено зовнішньоекономічний договір №MCGRO-0101, відповідно до умов якого, продавець відвантажує, а покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого користування, у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Євро за одиницю товару та вказана у Інвойс, умови поставки визначаються на умовах FCA (Montfoort) Інкотермс 2010. Згідно Інвойс №VFK21-03013 від 19.05.2021 року загальна кількість товару складає 243 шт. загальна вартість товару на умовах FCA (Montfoort) - 6535,00 Євро. Разом з тим, з метою здійснення митного оформлення імпортного вантажу позивачем подано Подільській митниці Держмитслужби митну декларацію на ввезений товар, в якій митна вартість придбаного товару визначена за основним методом - за ціною договору. Також, відповідачу подано необхідні документи, що підтверджують митну вартість товару. За результатом опрацювання митної декларації та документів, які на думку позивача підтверджують митну вартість товару, відповідач виніс карти відмови у прийнятті митної декларації №UА401020/2021/00923, №UА401020/2021/00928 та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UА401000/2021/000016/2 від 25.05.2021 року, яким митну вартість товару визначив за резервним методом. Позивач зауважує, що відповідач маючи в розпорядженні документи, які містять інформацію про найменування продавця та числові значення складових митної вартості товару, в оскаржуваному рішенні зазначив, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. На переконання позивача, наявність технічної помилки у документі не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у ньому міститься. Крім того, оскаржуване рішення не містить обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості, що на переконання позивача, є самостійною підставою для його скасування. Вищевикладені обставини зумовили позивача звернутись з цим позовом до суду з метою скасування відповідних карт відмови у прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Подільської митниці Держмитслужби щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої Фізичною особою-підприємцем [PERSON] за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Визнано протиправним та скасовано рішення Подільської митниці Держмитслужби №UА401000/2021/000016/2 від 25.05.2021 року про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА401020/2021/00923, №UА401020/2021/00928. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.05.2014 року між ФОП [PERSON] , як покупцем, та "Kargro Bander VB" (Нідерланди), як продавцем, укладено зовнішньоекономічний договір №MCGRO-0101, відповідно до умов якого, продавець відвантажує, а покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого користування у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Євро за одиницю товару та вказана у Інвойс. Умови поставки визначаються на умовах Інкотермс 2010. Відповідно до Інвойс №VFK21-03013 від 20.05.2021, Продавцем та Покупцем узгоджено номенклатуру, ціну та кількість Товару. Загальна кількість товару складає - 243 штук, загальна вартість товару умовах FCA (Montfoor) - 6535,00 Євро. Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана до Подільської митниці Держмитслужби електронна митна декларація №UA401020/2021/025286 від 24.05.2021 року. Митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні від 30,59 до 31,97 Євро / шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,49 Євро/ кг. нетто). Одночасно, з вказаною вище ЕМД декларантом було подано до митного органу перелік документів, що підтверджує заявлену митну вартість товарів, передбачених ч. 2 статті 53 МК України, а саме: - пакувальний лист № б/н від 19.05.2021 року; - рахунок-фактуру (інвойс) VFK21-03013 від 19.05.2021 року; - автотранспортну накладну VFK21-03013 від 19.05.2021 року; - декларацію про походження товару VFK21-03013 від 19.05.2021 року; - документ на підтвердження вартості перевезення товару № 5 від 20.05.2021 року; - зовнішньоекономічний договір (контракт) № MCGRO-0101 від 15.05.2014 року; - доповнення до зовнішньоекономічного договору №10 від 01.01.2020 року; - договір про надання послуг митного брокера № ЛТШ-4993 від 25.01.2021 року; - заяву декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів № 14/14-03/398-20 від 26.08.2020 року; - інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, інших держав № 7019616 від 23.05.2021; - декларацію-інвойс, складену уповноваженим експортером VFK21-03013 від 19.05.2021 року; - прайс лист № б/н від 19.05.2021 року; - копію митної декларації країни відправлення №21NLKOVIZ2AOXPWD55 від 19.05.2021 року. За наслідками опрацювання наданих документів Подільська митниця Держмитслужби дійшла до висновку, що документи подані для визначення митної вартості товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Тому, митний орган запропонував декларанту позивача надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: - договір (угоду, контракт ) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - виписки з бухгалтерської документації; - висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; - інші документи за бажанням декларанта. У відповідь на даний запит декларантом надано відповідачу лист-пояснення б/н від 24.05.2021 року, декларації щодо митного оформлення ідентичних товарів, а також повідомлено про неможливість надання інших додаткових документів. Також, декларант просив завершити митне оформлення МД UA401020/2021/025286. Подільською митницею Держмитслужби відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованих товарів, у зв`язку з чим оформлено картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА401020/2021/00923. Підставою для винесення карти відмови у митному оформленні №UА401020/2021/00923 слугувало прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA401000/2021/000016/2 від 25.05.2021 року, відповідно до якого митна вартість товару визначена із застосуванням шостого резервного методу. Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав до митниці нову митну декларацію №UА401020/2021/025708 від 25.05.2021 року. За результатом опрацювання даної митної декларації відповідачем винесена карта відмови у митному оформленні №UА401020/2021/00928, підставою її прийняття слугувало неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із призупиненням застосування преференцій до отримання результатів перевірки достовірності документів про преференційне походження товару у зв`язку із непідтвердженням походження товарів №1 митними органами країн ЄС відповідно до норм статті 32 Доповнення I "Щодо визначення поняття "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва" до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, оскільки направлений раніше митними органами України запит митним органам країни експортера не підтверджено походження товарів експортера "Kargro Bander V.B." Незгода позивача із такими діями відповідача та, як наслідок, із прийнятими ним рішеннями про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів UA401000/2021/000016/2 від 25.05.2021 року не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи. Згідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст. 49 Митного кодексу України) . Частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. У відповідності до частини 4 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України). За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Стаття 53 Митного кодексу України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Митного кодексу України). Згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Судом встановлено, що 15.05.2014 року між ФОП [PERSON] , як покупцем, та "Kargro Bander VB" (Нідерланди), як продавцем, укладено зовнішньоекономічний договір №MCGRO-0101, відповідно до умов якого, продавець відвантажує, а покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого користування, у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Євро за одиницю товару та вказана у Інвойс, умови поставки визначаються на умовах FCA (Montfoort) Інкотермс 2010. Згідно Інвойс №VFK21-03013 від 19.05.2021 року загальна кількість товару складає 243 шт. загальна вартість товару на умовах FCA (Montfoort) - 6535,00 Євро. Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана до Подільської митниці Держмитслужби електронна митна декларація №UA401020/2021/025286 від 24.05.2021 року. При цьому, митна вартість товару за вказаною митною декларацією була визначена позивачем за першим методом - за ціною договору. В той же час, з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 26.05.2021 (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості) вбачається, що подані до митного оформлення документи місять розбіжності і неточності. Відповідного висновку митний орган дійшов з огляду на те, що в Зовнішньо економічному договорі (контракт) зазначений відправним "Kargo Bander VB", а в інших товаро-супровідних комерційних документах зазначено "Kargro Banden B.V". Колегія суддів зазначає, що апелянтом не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином розбіжність у найменуванні продавця (постачальника), ставить під сумнів достовірність визначеної митної вартості товару, за умови, що така інформація може бути встановлена на основі відомостей з інших документів, що були надані до митного оформлення. Сам лише факт надання позивачем Зовнішньо економічного договору (контракту) з помилкою у найменуванні продавця, на переконання суду, не може викликати сумнів у заявленій митній вартості імпортованого товару. Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на МД від 19.05.2021 року №UA100070/2021/321460, у яких митна вартість аналогічного товару визначена за резервним методом та значно вища, ніж заявлений рівень вартості в поданій позивачем ЕМД, з огляду на наступне. Так, як уже зазначалось судом вище, згідно умов зовнішньоекономічного договору, продавець відвантажує, а покупець (позивач) приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого використання. Таким чином, імпортованому позивачем товару (шини бувші у використанні) властива наявність певних характеристик, які суттєво можуть вплинути на його вартість, адже у залежності від зносу шин чи/або дати їх виробництва, може зменшуватись і їх вартість. З огляду на викладене, навіть у випадку ввезення на митну територію України шин бувших у використані однакового розміру та від одного і того ж виробника, їх вартість може різнитись в залежності від зносу чи/або дати їх виробництва. При цьому, суд звертає увагу на те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 826/27058/15 (№К/9901/35148/18). Судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, на наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого позивачем товару не може бути визначена за ціною договору. Більш того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-127а15. Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України. В той же час, посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, як на доказ правомірності оскаржуваних рішень, оцінюються судом критично, адже в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів UA401000/2021/000016/2 від 25.05.2021 року не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, оскільки на час прийняття картки відмови в прийнятті митної вартості, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA401020/2021/00936 були відсутні підстави, передбачені ч.6 статті 54 МК України, зазначене рішення суб`єкта владних повноважень також є протиправним та підлягає скасуванню. Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують. За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Результат розгляду: denied