Рішення адміністративного суду від 2023-02-21 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову від 22.12.2022 року серії БАД №638182 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП закрити. В позові зазначив, що 22.12.2022 року приблизно о 22 год. керуючи автомобілем ВАЗ-2121 номерний знак [NUMBER] в межах населеного пункту Ємільчине, повертаючи на вул. Гоголя, за поворотом на відстані близько 100 м побачив поліцейський автомобіль, який стояв біля обочини. З вказаного автомобіля вийшли двоє поліцейських, один з яких подав вказівку на зупинку. Зупинившись на вимогу працівника поліції біля патрульного автомобіля, він хотів дізнатися причину зупинки, на що поліцейський відповів, що у зв`язку з військовим станом на території України, вони хочуть перевірити документи, що посвідчують особу, однак він не отримав достатніх пояснень про причини та підстави зупинки. На вимогу працівника поліції надав для ознайомлення паспорт громадянина України та водійське посвідчення. Поліцейський переписав з пред`явлених документів якісь дані та сказав, що буде розглянуто питання про притягнення його до адміністративної відповідальності і буде прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гри. Він пояснив, що не порушував вимоги ПДР та зупинився в зазначеному місці на його ж вимогу, на що отримав відповідь, що відносно його вже винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці, незважаючи на всі його заперечення по даній ситуації, не враховуючи його пояснення, працівник поліції запропонував поставити підпис в постанові про її отримання. Копію постанови отримав для ознайомлення та подальшого її оскарження. Як слідує з постанови про накладення адміністративного стягнення він порушив вимоги п.15.9. ґ ПДР за зупинку на перехресті ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, однак його зупинка була «вимушеною», оскільки була здійснена на вимогу працівників поліції. Зупинка транспортного засобу ним була здійснена на відстані приблизно 100 м від Т-подібного перехрестя, при складанні протоколу працівником поліції не було здійснено вимірів за допомогою спеціальних засобів для заміру відстані до перехрестя. Також в\~постанові не\~зазначені докази\~на підставі\~яких інспектором\~прийнято рішення\~про притягнення\~його до\~адміністративної відповідальності,\~зокрема,\~пояснень свідків,\~речових доказів,\~показань технічних\~приладів та\~технічних засобів,\~що мають\~функції фото\~-\~кінозйомки,\~відеозапису,\~тощо.\~Про їх\~відсутність свідчить\~не заповнена\~в оскаржуваній\~постанові графа\~До постанови додаються. Вважає, що винесена відносно нього постанова є протиправною та не відповідає дійсним обставинам справи, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, просив справу розглянути без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області в судове засідання не з`явилась, надала до суду відзив на адміністративний позов, в якому просила розгляд справи здійснювати без її участі та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. На підтвердження своїх заперечень представник відповідача зазначила, що доводи позивача щодо того, що він не вчиняв адміністративного правопорушення є безпідставними, а доказом вини позивача у порушенні правил дорожнього руху є винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення. Вважає, що твердження позивача на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано. Тому відповідачем було правомірно винесено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи. Позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а відтак немає підстав для задоволення вимог щодо скасування постанови. За таких обставин, оскаржувана постанова винесена в межах повноважень відповідача в порядку та в спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням всіх обставин справи, а тому Головне управління Національної поліції в Житомирській області вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Інспектор СРПП ВП №1 Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області старший лейтенант поліції Лінкевич С.Л. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії постанови серії БАД №638182 від 22.12.2022 року [PERSON] 22.12.2022 року о 21 год. 15 хв. в смт Ємільчине по вул. Гоголя, 10 керуючи транспортним засобом здійснив зупинку, стоянку ближче 10 метрів до перехрестя, чим порушив п.15.9 ґ ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 5). Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України). Як визначено ст.222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені, зокрема частиною першою ст.122 цього кодексу, покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Відповідно до ст.283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Таким чином, з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до положень\~ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Пунктом 24\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~23.12.2005\~року №14\~«Про практику\~застосування судами\~України законодавства\~у справах\~про деякі\~злочини проти\~безпеки дорожнього\~руху та\~експлуатації транспорту,\~а також\~про адміністративні\~правопорушення на\~транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. При цьому, згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст.280\~КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст.283 КУпАП,\~розглянувши справу\~про адміністративне\~правопорушення,\~орган (посадова\~особа)\~виносить постанову\~по справі.\~Постанова по\~справі про\~адміністративне правопорушення\~у сфері\~забезпечення безпеки\~дорожнього руху,\~крім даних,\~визначених частиною\~другою цієї\~статті,\~повинна містити\~відомості про:\~дату,\~час і\~місце вчинення\~адміністративного правопорушення;\~транспортний засіб,\~який зафіксовано\~в момент\~вчинення правопорушення\~(марка,\~модель,\~номерний знак);\~технічний засіб,\~яким здійснено\~фото або\~відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. У відповідності до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: granted