Рішення адміністративного суду від 2022-01-18 00:00:00+02

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії ДП18 № 807475 від 01.11.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП, стягнути з відповідача понесені судові витрати. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.11.2021 року інспектором взводу № 2 роти № 4 БУПП у Вінницькій області ДПП Гуменчуком Дмитром Юрійовичем відносно позивача була винесена постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності у відповідності до ч.2 ст.140 КУпАП, тобто порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування. Оскаржуваною постановою серії ДП18 № 807475 від 01.11.2021 року позивача було притягнуто до відповідальності за те, що він здійснював регулярні перевезення по маршруту «Козятин-Вінниця» без погодженого паспорта автобусного маршруту (схеми маршруту руху) з уповноваженим органом Національної поліції, чим порушив п.1.5 Правил дорожнього руху України та наказ Мінтрансзв`язку № 278 від 07.05.2010 року. Не погоджуючись із зазначеною постановою позивач оскаржив її до суду. Відмовляючи в задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що інспектор правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ч.2 ст.140 КУпАП, зміст якої не суперечить нормам законодавства. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху та Кодексом України про адміністративні правопорушення. Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Відповідно до п.32.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР), з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС узгоджуються: а) технічні вимоги, конструкція та встановлення на транспортних засобах спеціальних звукових і світлових сигнальних пристроїв (крім встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м), світлових покажчиків та розпізнавальних знаків автомобілів аварійної служби, а також нанесення білих смуг під нахилом на зовнішніх бокових поверхнях транспортних засобів; б) переобладнання транспортних засобів. З територіальними органами з надання сервісних послуг МВС узгоджуються також інші питання, передбачені законодавчими актами. Частиною 2 статті 140 КУпАП передбачено, що порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, - тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п.1.10 ПДР маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) - автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів. Отже, підставою для притягнення до відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП є, зокрема, порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування. Оцінюючи висновки суду першої інстанції про те, що позивач був зобов`язаний мати при собі погоджений у встановленому законом порядку паспорт маршруту, колегія суддів виходить з наступного. Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначаються Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ст.1 Закону № 2344-III паспорт маршруту - документ, що містить схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду, графіки режимів праці та відпочинку водіїв тощо. Згідно із ч.ч.1-4 ст.39 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України; для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду. Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України. Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України. Згідно із ч.7 ст.6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, погодження паспортів міжміських та приміських автобусних маршрутів регулярних спеціальних перевезень, що виходять за межі території області (міжобласних маршрутів). Таким чином, автомобільні перевізники на маршрутах регулярних та регулярних спеціальних пасажирських перевезень зобов`язані мати і пред`являти уповноваженим особам паспорт маршруту. Відповідно до ст.1 Закону № 2344-III у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні: - нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт; - регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень; - регулярні спеціальні пасажирські перевезення - перевезення певних категорій пасажирів (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів та інших) на автобусному маршруті за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень. Суб"єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець [PERSON] за результатами проведеного конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування здійснює регулярні перевезення пасажирів на міжміському та приміському внутрішньообласному автобусному маршруті загального користування Козятин АС (центр) - Вінниця, що підтверджується Ліцензією серії АД № 076890 від 09 жовтня 2012 року, Договором про внесення змін та доповнень до договору № 734м-13 від 28.08.2013 року на перевезення пасажирів на внутрішньо обласному міжміському та приміському автобусному маршруті загального користування від 16.04.2019 року, Паспортом № 810 автобусного маршруту регулярних перевезень приміського сполучення, який працює у звичайному режимі руху від 03.08.2013 року. З урахуванням вищенаведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що 01.11.2021 позивач здійснював перевезення пасажирів в режимі регулярних пасажирських перевезень, тому на нього поширюється обов`язок мати погоджений паспорт маршруту. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими. Разом із тим, згідно з умовами трудового договору від 09 грудня 2020 року (а.с.12) перевізником є ФОП [PERSON] , а позивач [PERSON] прийнятий на роботу до ФОП [PERSON] на посаду водія автотранспортних засобів. Виходячи зі змісту вищенаведених положень ст.39 Закону № 2344-III, обов`язок погоджувати паспорт маршруту з уповноваженим органом Національної поліції покладається на перевізника. Отже, позивач не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП, оскільки вимоги, зазначені в цій статті, стосуються посадових осіб, суб`єктів господарювання та громадян, які самостійно здійснюють автобусні маршрути. За таких умов постанова серії ДП18 № 807475 від 01.11.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню. Оскільки вказаний спір вирішено на користь позивача тому на його користь і підлягають стягненню з відповідача судові витрати. Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 454 грн. (а.с.7) за звернення до суду першої інстанції та 681 грн. (а.с.63) за звернення до суду апеляційної інстанції, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату. Окрім того, позивачем понесені витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн. (а.с.26), що підтверджується договором про надання правової допомоги № 37/2021 від 08.11.2021 року (а.с.25), актом приймання-передачі наданих юридичних послуг від 08.11.2021 року (а.с.26), квитанцією до прибуткового касового ордера № 37 від 08.11.2021 року (а.с.27). При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 року у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19). Судова колегія вважає, що заявлена компенсація є співмірною та розумною у цій справі. Вирішуючи вказану заяву, колегія суддів, також враховує рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited» проти України" (заява № 19336/04), в якому зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі 1135 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на правову допомогу. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted