Рішення адміністративного суду від 2022-10-14 00:00:00+03

ТОВ «КТБП № 3 ПЛЮС» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: - скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 06.09.2018 від № 0042385301. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ «КТБП № 3 ПЛЮС» звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «КТБП №3 ПЛЮС», зареєстроване 13.06.2014 Вишгородською районною державною адміністрацією Київської області за номером запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - 1 334 102 0000 004473. Місцезнаходження позивача: 07300, Київська обл., Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Новопромислова, будинок 7/8 Б. Основні види діяльності позивача: Організація будівництва будівель (основний) та будівництво житлових і нежитлових будівель. ГУ ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку ТОВ «КТБР № 3 ПЛЮС» з питання своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) за листопад 2015 року, квітень 2016 року, вересень 2016 року, січень 2017 року, травень 2018 року. За результатами вказаної перевірки ГУ ДФС у Київській області складено акт від 11.07.2018 № 000860/10-36-53-01/39256618 (далі - акт), яким встановлено порушення п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України (далі - ПКУ) щодо несвоєчасної реєстрації позивачем податкових накладних (розрахунків коригування до податкових накладних) в ЄРПН, які підлягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість, а саме: податкової накладної №3 від 12.01.2017 - дата реєстрації податкової накладної в ЄРПН 01.02.2017 - кількість днів простроченої реєстрації 1 - сума ПДВ - 11 299, 09 грн.; податкової накладної № 13 від 31.05.2018 - дата реєстрації податкової накладної в ЄРПН 18.06.2018 - кількість днів простроченої реєстрації 3 - сума ПДВ - 606 729, 84 грн. Заперечення на акт камеральної перевірки з питання своєчасності реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких податкових накладних в ЄРПН від позивача до податкового органу не надходили. ГУ ДФС у Київській області за результатами проведеної перевірки, відповідно до п.120-1.1 статті 120-1 винесено ТОВ «КТБР № 3 ПЛЮС» податкове повідомлення-рішення від 06.09.2018 № 0042385301 про застосування штрафу на загальну суму 65 805, 55 грн., яке було направлено платникові. Державна фіскальна служба розглянула скаргу ТОВ «КТБР № 3 ПЛЮС» від 19.09.2018 № 261 на податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 06.09.2018 № 0042385301, за результатами якої залишено без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 06.09.2018 № 0042385301, а скаргу - без задоволення. Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом. Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що застосування до позивача штрафу в розмірах, передбачених статтею 120-1 Податкового кодексу України, є правомірним. Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідачем безпідставно застосовано штраф за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, оскільки під час їх реєстрації порушень вимог податкового законодавства не було. Так, ТОВ «КТБП № 3 ПЛЮС» в межах законодавчо встановлених строків реєстрації податкових накладних здійснено реєстрацію наступної податкової накладної № 13 від 31.05.2018 на суму 3 640 379, 01 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією. В той же час, 18.06.2018 о 9 год. 00 хв. здійснивши перевірку вищевказаних проведених дій, було встановлено, що податкова накладна не зареєстрована. В ході телефонної розмови з представником «M.E.Doc» позивачу було повідомлено, що свої функції по відправці податкової накладної ТОВ «КТБП № 3 ПЛЮС» здійснило, збій відбувся через перенавантаження серверу ДФС. Крім того, ТОВ «КТБП № 3 ПЛЮС» одразу після виявленого звернулось до ДПІ з повідомленням про вищевказані обставини, які стались внаслідок технічного збою. Враховуючи вищевказане, ТОВ «КТБП № 3 ПЛЮС» вважає, що не припустилось порушень норм ПК України щодо своєчасності реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та, як наслідок, не може бути притягнуто до відповідальності в порядку ПК України. Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі ПК України). Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах. Пунктом 76.3 статті 76 ПК України передбачено, що Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу. Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: - для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; - для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом. Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (далі Реєстр) врегульований Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (зі змінами та доповненнями) (далі Порядок № 1246). Відповідно до пункту 3 Порядку № 1246 операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем. Пунктом 12 Порядку № 1246 передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: - відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); - чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; - реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; - дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; - наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; - наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); - наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; - факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; - наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; - дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція) (пункт 13 Порядку № 1246). Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС (пункт 14 Порядку № 1246). У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття (пункт 15 Порядку № 1246). Платник податку через електронний кабінет шляхом перегляду в режимі реального часу має доступ до даних Реєстру щодо складених ним чи його контрагентами податкових накладних та/або розрахунків коригування (пункт 25 Порядку № 1246). Згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: - 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; - 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; - 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; - 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; - 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів. Позивач у позовній заяві зазначає, що підставою для застосування до нього штрафних санкцій став висновок контролюючого органу про порушення вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України в частині своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН. Так, відповідно до пункту 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за № 137/28267 (далі Порядок № 1307), при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини: 01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку); 02 - Складена на постачання неплатнику податку; 03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку; 04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку; 06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих; 07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; 11 - Складена за щоденними підсумками операцій; 12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку); 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності; 14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента; 15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання. В інших випадках у верхній лівій частині податкової накладної тип причини не зазначається (нулі, прочерки та інші знаки чи символи не проставляються). Як вже зазначалося вище, в силу вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України, датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Як вбачається зі змісту позовної заяви, факт несвоєчасної реєстрації спірних податкових накладних в ЄРПН позивач не заперечував, окрім того зазначає, що податкові накладні не були вчасно зареєстровані з незалежних від позивача причин, а саме у зв`язку із технічними збоями серверів ДФС України. В той же час, відповідно до змісту копій податкових накладних, які наявні в матеріалах справи, операції, щодо яких позивачем складено податкові накладні, не звільнено від оподаткування, та не оподатковуються за нульовою ставкою, про що в графі « 8» зазначено код ставки: 20 у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою. Відповідно до пункту 16 Порядку № 1307 у графі 8 зазначається код ставки: 20 у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою. Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України визначено, що санкції передбачені даною нормою не застосовуються до платника податку лише у випадку, коли допущено несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. Колегія суддів констатує, що вказані вище випадки не підпадають під правовідносини, в межах яких до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням було застосовано штрафні санкції, оскільки такі податкові накладні виписані на операції не звільнені від оподаткування, що також підтверджується самими податковими накладними. В свою чергу, у відповідності до вимог пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів. З аналізу наведеної норми вбачається, що складання податкової накладної на постачання товарів/послуг покупцю не позбавляє платника податку на додану вартість обов`язку із своєчасної реєстрації податкової накладної у ЄРПН та, відповідно, не звільняє такого платника податку від відповідальності за вчинення вказаного правопорушення, тоді як єдиним виключенням, передбаченим пунктом 102-1.1 статті 120-1 ПК України є сукупність таких обставин, як : а) отримувач податкової накладної не являється платником податку; б) операція щодо якої складено податкову накладну звільнено від оподаткування, або які оподатковуються за нульовою ставкою. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 826/12584/17. Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено, а позивачем у належний спосіб не спростовано обставини прострочення ним строку реєстрації податкових накладних в ЄРПН, то колегія суддів вважає, що податкове повідомлення-рішення від 06.09.2018 № 0042385301 про застосування штрафу на загальну суму 65 805, 55 грн. є правомірним та не підлягає скасуванню. Доводи апелянта, що несвоєчасна реєстрація, зокрема, податкової накладної № 13 від 31.05.2018 відбулась через збій перенавантаженого серверу ДФС України, колегія суддів вважає необґрунтованими та не бере до уваги, оскільки вказане не підтверджується належними доказами, зокрема, інформацією з сайту ДФС України про перебій роботи, перевантаженості серверу та/або відповідного листа відповідача за зверненням ТОВ «КТБП № 3 ПЛЮС» щодо цього питання. З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, та зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції. При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010). Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції. Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Результат розгляду: denied