Рішення адміністративного суду від 2022-01-19 00:00:00+02

[PERSON] (далі за текстом також - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом також - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просила: - визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з переводу [PERSON] з пенсії за віком, призначеної відповідно Закону «Про державну службу», на пенсію за віком, відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування», протиправними; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити призначення та виплату [PERSON] з 26.03.2021 пенсію за віком відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018 - 2019 - 2020 роки. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, не враховано всі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору. В апеляційній скарзі позивач викладає обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, наведені нею в позовній заяві. Зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні обмежився викладенням основних положень позовної заяви, але не надав їм оцінки. Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. У додаткових поясненнях у справі позивач просить врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 348/2271/16-а. Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 20.07.2009 отримувала пенсію, призначену відповідно до вимог Закону України "Про державну службу". 26.03.2021 позивач звернулася до відповідача з заявою, в якій просила призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018-2019-2020 роки (а.с. 24). Відповідач листом від 21.04.2021 за № 2000-0210-8/56635 повідомив позивачу, що підстави для задоволення заяви відсутні, оскільки перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вже здійснено відповідачем автоматично з 01.03.2021 за матеріалами пенсійної справи (а.с. 25). Не погоджуючись з відмовою, позивач звернулася до суду з позовом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачу вже було призначено пенсію за віком згідно із Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», тому має місце не нове призначення пенсії, а переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середнього заробітку працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки, а не 2018-2020, як просить позивач. Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів виходить з такого. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003, № 1058-ІV визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 за № 3723-ХІІ (за чинності якого позивачу призначено пенсію вперше) регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, також регулює питання пенсійного забезпечення державних службовців. Аналізуючи норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", слід дійти висновку, що виплата пенсії за віком згідно із Законом України "Про державну службу", не входить до правового регулювання цього Закону, а регулюється виключно Законом України "Про державну службу", оскільки є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії. Системно аналізуючи вказані норми права, колегія суддів зазначає, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення пенсії за іншим законом. Так, позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернулася 26.03.2021 вперше. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. Тобто, при обрахунку позивачу пенсії за віком відповідно до вимог ст. 40 Закону № 1058-ІV підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення. Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 31.05.2019 по справі № 314/272/17, від 31.03.2020 по справі № 348/1296/17, від 01.03.2021 по справі № 488/1409/16-а. Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернулася 26.03.2021 вперше. Так, умови та порядок призначення (перерахунків) пенсій державним службовцям встановлюються спеціальними законами. До спеціальних законів відносяться Закон України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 (Закон втратив чинність на підставі Закону № 889-VIII (889-19) від 10.12.2015, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII (889-19) від 10.12.2015, ВВР, 2016, № 4, ст. 43) та Закон України "Про державну службу" № 889-VІІ від 10.12.2015 (далі за текстом - Закон № 889-VIII). Згідно з ст. 90 Закону № 889-VII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до п.п. 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII (01.05.2016): мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723- XII та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та Кабінету Міністрів України. Колегія суддів зазначає, що позивач, звертаючись після досягнення пенсійного віку, визначеного ст. 26 Закону № 1058-ІV, до пенсійного органу з заявою про перехід з пенсії за віком, призначеної згідно із Законом України "Про державне службу" на пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", набула право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону № 1058-IV, а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням відповідно до приписів ст. 40 Закону № 1058-IV, оскільки за таким призначенням звернулася вперше. Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 29.11.2016 по справі № 133/476/15-а, нормою ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Так, якщо особі призначено пенсію відповідно до Закону України № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при досягненні пенсійного віку така особа виявила бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, слід вважати, що за призначенням такої пенсії особа звертається вперше, і має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший. Отже, показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, а не той, що враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. Як убачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.04.2021 за № 2000-0210-8/56635 відповідачем здійснено переведення позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно Закону «Про державну службу», на пенсію за віком з перерахунком пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.03.2021 за матеріалами пенсійної справи. В той же час, з вимогами про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з перерахунку [PERSON] пенсії за віком, призначеної відповідно Закону «Про державну службу», при переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» протиправними, позивач не зверталася. Проте, положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України передбачено право суду вийти за межі позовних вимог. Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини справи, колегія суддів уважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з переводу [PERSON] з пенсії за віком, призначеної відповідно Закону «Про державну службу», на пенсію за віком з перерахунком пенсії відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування». Згідно з частиною п`ятою ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 за № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах. Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, вона має право звернутися до суду та просити про їх захист у спосіб, передбачений у ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, спираючись на ч. 2 ст. 245 КАС. Водночас, у частинах 3 та 5 ст. 245 КАС установлено спеціальні способи захисту порушених прав, які застосовуються за наявності певних обставин, індивідуально в кожному окремому випадку. З урахуванням наведених вище висновків щодо того, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з переводу [PERSON] з пенсії за віком, призначеної відповідно Закону «Про державну службу», на пенсію за віком з перерахунком пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» визнано протиправними, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити призначення та виплату [PERSON] з 26.03.2021 пенсію за віком відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018-2019-2020 роки, підлягають задоволенню. За встановлених у цій справі обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції невірно визначив характер спірних правовідносин та не надав правову оцінку обставинам, які охоплюються предметом позову, що призвело до неправильного вирішення справи та ухвалення судового рішення з порушенням норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги приймаються колегією суддів у якості належних. Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з того, що судові витрати, які були понесені позивачем під час розгляду справи, складаються із витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 2 270,00 грн (908,00 грн за подання позовної заяви та 1362,00 грн за подання апеляційної скарги). Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено та враховуючи, що задоволені вимоги охоплюють обсяг порушених прав та законних інтересів позивача, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат зі сплати судового збору, стягнувши з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань 2 270,00 грн на користь позивача.

Результат розгляду: granted