Рішення адміністративного суду від 2022-11-21 00:00:00+02

В січні 2022 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини [NUMBER] (далі відповідач, в.ч.2138) в якому просив: - визнати протиправними дії в.ч.2138 щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно впродовж проходження військової служби із застосуванням пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, а також не за цінами предметів обмундирування станом на 01.01.2020 року; - зобов`язати в.ч.2138 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно впродовж проходження військової служби, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, а також за цінами предметів обмундирування визначеними Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 01.01.2020 року, з відрахуванням раніше проведених виплат. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача щодо нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно не за цінами предметів обмундирування станом на 01.01.2020 року є протиправними. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії в.ч.2138 щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно протягом служби не в повному обсязі. Зобов`язано в.ч.2138 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за належне, але неотримане речове майно впродовж всієї служби з відрахуванням раніше проведених виплат без застосування часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про звільнення за цінами предметів обмундирування, визначеними Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 01.01.2020 року, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідно до витягу з наказу начальника [INFO] (про особовий склад) №224-ос від 29.07.2020 року, полковника [PERSON] звільнено в запас ЗСУ на підставі пп.«а» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту). У зв`язку зі звільненням з військової служби позивач 22.07.2020 року написав рапорт про виплату йому грошової компенсації вартості за неотримане протягом проходження служби речове майно. 25.11.2021 року представник позивача звернувся до начальника [NUMBER] прикордонного загону Державної прикордонної служби України з адвокатським запитом в якому, зокрема, просив повідомити чи виплачена грошова компенсація за належне, але неотримане речове майно [PERSON] в повному обсязі та її розмір. [NUMBER] прикордонний загін листом повідомив, що розмір грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно, відповідно до Довідки №89 від 19.07.2020 року про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу становить 40718,86 грн.. 13.12.2021 року представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом про виплату [PERSON] грошової компенсації за неотримане речове майно відповідно до Порядку №178 від 16.03.2016 року, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, а також за цінами предметів обмундирування визначеними Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 01.01.2020 року. Листом від 17.12.2021 року №703-9693-21-Вих. начальник [NUMBER] прикордонного загону Державної прикордонної служби України повідомив, що така виплата є неможливою, оскільки порушує вимоги п.10 розділу І Інструкції про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом МВС від 31.10.2016 року №1132. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено право позивача на отримання грошової компенсації замість належного до видачі речового майна виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату, а саме 2020 року. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до наведеної норми Кабінет Міністрів України Постановою від 16.03.2016 року №178 затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178). Пунктами 2, 3 Порядку №178, визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, й звільнення з військової служби. Згідно з п.4 Порядку №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. За приписами п.5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком. Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року №232 (далі - Інструкція №232), встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку №178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів. Відповідно до абзаців 1, 3 п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента від 10.12.2008 року №1153/2008, в редакції чинній на момент звільнення позивача з військової служби (далі - Положення №1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. З наведених норм вбачається, що позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна при звільненні з військової служби. Механізм реалізації військовослужбовцями гарантованого їм частиною 1 ст.9-1 Закону №2011-XII права Кабінетом Міністрів України був визначений лише з набранням чинності 22.03.2016 року Постанови від 16.03.2016 року №178. Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав компенсацію за неотримане речове майно в сумі 40718,86 грн., що не заперечується сторонами. Нарахування цієї компенсації проведено на підставі Довідки №89 про вартість речового майна, що належить до видачі, яка складена відповідачем за цінами минулих років на предмети речового майна. Проте, наведене суперечить вимогам п.5 Порядку №178, яким визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року. Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 17.03.2020 року у справі №815/5826/16, від 23.08.2019 року у справі №2040/7697/18, від 14.11.2018 року у справі №809/1488/16, та від 28.01.2021 року по справі №520/1190/2020. За таких обставин, колегія суддів робить висновок про порушення відповідачем право позивача на отримання грошової компенсації замість належного до видачі речового майна виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату, тобто на 1 січня 2020 року. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо помилковості доводів відповідача про те, що при нарахуванні грошової компенсації за окремим видами речового майна необхідно обов`язково враховувати такі складові як момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціна на час набуття права, кількість предметів належних до видачі та термін який минув з останнього моменту отримання предмети речового майна, оскільки приписами Порядку №178 не передбачено такого механізму розрахування суми грошової компенсації, натомість закріплено обов`язок повноважного органу нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористане речове майно виходячи із закупівельних цін, визначених на 1 січня поточного року. Також є вірним висновок суду першої інстанції щодо відхилення посилань відповідача на те, що у спірних правовідносинах необхідно враховувати пункт 5 Постанови №178 з прив`язкою до пункту 3 цієї Постанови, оскільки вказані пункти несуть різне смислове навантаження. Зокрема, пункт 3 визначає, що військовослужбовці мають право на виплату грошової компенсації з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення. У той же час, пункт 5 регулює питання оформлення довідки про вартість речового майна, що належить до видачі. Крім цього, враховуючи заявлені позивачем вимоги та обставини справи, колегія суддів вважає вірним застосування судом першої інстанції норми ч.2 ст.9 КАС України щодо виходу за межі позивних вимог для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. Отже, оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2022 року відстрочено [NUMBER] прикордонному загону Державної прикордонної служби України (військова частина [NUMBER] ) сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення рішення по справі, а тому враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про не задоволення апеляційної скарги, судовий збір у розмірі 1488,60 грн. підлягає стягненню з [NUMBER] прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина [NUMBER] ).

Результат розгляду: granted