Рішення адміністративного суду від 2022-03-09 00:00:00+02

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (надалі - ГУ НП у Львівській області, відповідач), в якому просив суд: - визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у Львівській області №3311 від 11.10.2017 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; - визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у Львівській області №848 о\\с від 31.10.2017 про звільнення позивача зі служби в поліції, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення; - поновити позивача на посаді слідчого відділення Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції ГУНП у Львівській області; - стягнути з відповідача в особі ГУНП у Львівській області середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; - зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП у Львівській області №3311 від 11.10.2017 в частині накладення на слідчого слідчого відділення Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції ГУНП у Львівській області капітана поліції [PERSON] дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП у Львівській області №848 о/с від 31.10.2017 «По особовому складу» про звільнення слідчого слідчого відділення Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції ГУНП у Львівській області капітана поліції [PERSON] зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення. Поновлено [PERSON] на посаді слідчого слідчого відділення Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 01.11.2017. В цій частині рішення допущено до негайного виконання. Стягнуто з ГУНП у Львівській області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 01.11.2017 по 27.12.2017 в сумі 26 362,50 грн з врахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів. В частині виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу за 1 (один) місяць в сумі 9 723,55 грн рішення суду допущено до негайного виконання. Суд першої інстанції виходив з того, що результати алкотестеру Драгер 6810 у даній справі не є належним та допустимим доказом, оскільки прилад не має сертифікату відповідності та не пройшов понад 8-ми разів відповідного калібрування (градуювання) на заводі-виробнику чи в іншій спеціалізованій організації. Його використання при освідувані позивача проведено з порушенням встановленої процедури використання спеціальних технічних засобів вимірювальної техніки, оскільки позивач в розумінні законодавчих вимог не був водієм чи іншим учасником дорожнього руху. Суд першої інстанції зазначив, що акт про появу позивача на роботі у стані алкогольного сп`яніння відповідач не складав, огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не проводив, а тому визнав висновок службового розслідування, на підставі якого видано наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, таким, що ґрунтується на припущеннях, в основу яких покладені неналежні і недопустимі докази. Крім того, суд першої інстанції вказав, що роздруківка покажчиків з алкотестеру Драгер 6810 відбувалась поза межами Сокальського відділу поліції, за відсутністю позивача, та звільнення відбулось в період тимчасової непрацездатності позивача. Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУНП у Львівській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову. В апеляційній скарзі зазначає, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та не визнання нею своєї вини, ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Відповідно до Свідоцтва про повірку № 35/17-2915 чинного до 02.06.2018 газоаналізатор Alcotest 6810 заводський № ARBL - 0834 пройшов повірку та відповідає вимогам МПУ 066/05-2013. Результати алкотесту узгоджуються з поясненнями позивача, який 13.09.2017 власноручно повідомив та підтвердив, що перед заступленням на чергування 12.09.2017 у вечірній час 11.09.2017 вживав алкоголь. Крім того, позивач має діючі дисциплінарні стягнення - догану, попередження про неповну посадову відповідність та сувору догану. Суд першої інстанції умисно пропустив повз увагу та не відобразив у рішенні той факт, що позивач на підтвердження своєї тверезості самостійно пройшов 12.09.2017 огляд в Сокальській ЦРЛ через п`ять годин сорок хвилин після виявлення останнього в стані алкогольного сп`яніння працівниками поліції. Такий часовий інтервал в декілька разів перевищує допустимий, дозволяє медикаментозно вивести алкоголь з організму та зводить нанівець об`єктивність такого огляду. По четверте, в графі П.І.П. поліцейського в присутності якого повідомляється висновок огляду відсутній запис, що вкотре вказує на допущені лікарем порушення вимог Інструкції, та наявність усіх підстав вважати вищевказаний висновок недійсним, згідно п. 22 Інструкції. Факт порушення службової дисципліни позивачем повністю встановлений службовим розслідуванням. Службове розслідування призначено, проведено, а висновок виконано шляхом видачі дисциплінарного наказу у порядку та строки передбачені Дисциплінарним статутом. Будь-яких, порушень що зумовили б визнання протиправним та скасування наказу ГУНП № 3311 від 11.10.2017, останнім в позові не зазначено. Другий оскаржуваний наказ ГУНП № 848 о/с від 31.10.2017 виданий також на підставі, в межах повноважень та у спосіб та строки визначені чинним законодавством. Суд першої інстанції вказав у рішенні, що звільнення позивача відбулось в період його тимчасової непрацездатності не зазначивши при цьому якою довідкою про тимчасову непрацездатність це підтверджено та докази реєстрації такої довідки у ДУ ТМО МВС України у Львівській області. Офіційно оформлена тимчасова непрацездатність, про яку не повідомлено поліцейським під час видання наказу про звільнення є підставою для внесення змін до наказу в частині дати звільнення, а не поновлення останнього на службі в поліції. Окремо звертає увагу на порушення допущені судом першої інстанції при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Представником позивача було подано клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із тим, що через збройну агресію проти України зі сторони російської федерації [PERSON] був мобілізований до Збройних Сил України, в лавах яких дає відсіч окупанту. З цієї причини останній не може взяти безпосередню участь у судовому засіданні. Розглянувши дане клопотання, колегія суддів приходить до висновку про те, що таке не підлягає до задоволення враховуючи те, що дана справа перебуває на розгляді суду ще з 2017 року і суд може прийняти рішення за наявними у справі матеріалами, без участі сторін. У судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ, починаючи з серпня 2006. З листопада 2015 проходив службу в поліції. На час звільнення зі служби в поліції позивач перебував на посаді слідчого слідчого відділення Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції ГУНП у Львівській області, у спеціальному званні «капітан поліції», є учасником АТО. З висновку службового розслідування від 04.10.2017 (а.с.20-23) призначеного наказом №2945 від 12.09.2017 (а.с.24) встановлено, що 12.09.2017 мобільною групою з числа співробітників ГУНП у Львівській області здійснено перевірку несення служби членами слідчо-оперативної групи (в подальшому СОГ) Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції ГУ НП у Львівській області та оголошено збір добового наряду, під час якого одним із перевіряючих запідозрено у позивача ознаки сп`яніння та запропоновано останньому, пройти огляд на стан сп`яніння, на що той погодився. Відповідно до роздруківки покажчика з мобільного принтеру Драгер у позивача зафіксовано 1,34 проміле (а.с.68). За результатами вказаного службового розслідування відповідач 11.10.2017 видав наказ №3311 «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Сокальського ВП Червоноградського ВП ГНПУ» (а.с.6) відповідно до п. 1 якого, за грубі порушення службової дисципліни, основних обов`язків поліцейського, передбачених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, вимог п.2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилось у перебуванні на службі у стані алкогольного сп`яніння, на слідчого СВ Сокальського відділення поліції Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції. Наказом ГУ НП у Львівській області №848 о/с від 31.10.207 (а.с.5) позивача звільнено зі служби в поліції за п.6. ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» №3460-IV від 22.02.2006 службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Згідно зі ст. 2 Закону дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Згідно зі ст. 12 Закону на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ. За приписами статті 14 Закону встановлено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Пунктом 3 Розділу IV Наказу МВС України від 06.07.2017 №570 «Про організацію діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України» передбачено, що заступники начальників слідчих управлінь, начальники відділів (відділень) у складі слідчих управлінь, їх заступники, старші слідчі в особливо важливих справах, старші слідчі, слідчі та інші працівники слідчих управлінь ГУНП, заступники начальників територіальних (відокремлених) підрозділів поліції - начальники слідчих відділів, відділень, їх заступники, старші слідчі, слідчі та інші працівники слідчих підрозділів територіальних органів поліції та територіальних (відокремлених) підрозділів поліції приймаються на службу в поліцію, призначаються на посади та звільняються з посад та/або зі служби в поліції начальниками ГУНП в областях, місті Києві, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі за поданням заступників начальників ГУНП - начальників слідчих управлінь. За змістом п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням» за п. 7 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. При цьому обставини та факти вчинення дисциплінарного проступку мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Згідно з висновком службового розслідування (а.с.20-23), опитані безпосередній та прямий начальники [PERSON] , пояснили, що при заступленні останнього на службу та перебування у приміщенні поліції не помічали у позивача жодних ознак чи стану сп`яніння. Будь-яких пояснень інших осіб, свідків, з числа поліцейських чи громадян, які могли спростувати чи підтвердити факт появи позивача в стані чи з ознаками сп`яніння матеріали справи не містять. Будучи відстороненим від служби, позивач самостійно із заявою (а.с.28), як поліцейський, того ж дня звернувся до медичного закладу, де пройшов відповідний огляд, як з використанням алкотестеру, так і здачею зразків біологічного середовища. Внаслідок огляду лікарем ознак/стану сп`яніння не виявлено, про що складено Акт та Висновок (а.с.26) До матеріалів справи долучено лист-відповідь Національної поліції України від 29.11.2017 № 638зі (а.с.136), адресований представникові позивача, згідно з яким газоаналізатори Драгер Алкотест 6810 використовуються в роботі працівниками поліції відповідно до п.6. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції спільного наказу МВС/МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, та огляд водіїв проводиться на місці зупинки ТЗ із застосуванням (використанням) спеціальних технічних засобів, які мають Сертифікат відповідності та Свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки у присутності двох свідків або у медичному закладі. Суд першої інстанції вірно зазначив про те, що в розумінні вимог вказаної Інструкції позивач не був водієм транспортного засобу. При цьому Сертифікату відповідності на вказаний вище робочий засіб вимірювальної техніки та підтвердження здійснення технічної процедури періодичного градуювання (калібрування) РЗВТ Драгер 6810 відповідачем не надано. Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Іншого порядку встановлення стану сп`яніння законодавство не передбачає. Пунктом 3 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Пункт 4 цієї ж Інструкції передбачає, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Згідно з долученим представником позивача листом-відповіддю з Мінекономічного розвитку і торгівлі України від 10.11.2017 № 3423-04 міжповірочний інтервал законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки, до яких також відноситься і газовий аналізатор Драггер 6810) складає 1 рік. Згідно з відомостями сайту компанії Сатурн Дейта Інтернешенл (а.с. 171), яка є офіційним представником (дистриб`ютором) концерну Drager Safety AG&CO. (Німеччина) в Україні і надає послуги, сертифікованого сервісного центру для гарантійного та післягарантійного обслуговування приладів (http://www.saturn-data.com/ukr/products/631/0/872/), для використання приладів у професійній діяльності у підрозділах ДАІ, МОЗ, службах охорони праці та безпеки підприємств, необхідно своєчасне проведення сервісного обслуговування, що включає: градуювання (настроювання електрохімічного сенсору та повірку) перевірка точності вимірювання електрохімічного сенсору, які виконуються на спеціалізованому атестованому обладнанні. Згідно з міжнародною практикою та нормативними документами, градуювання необхідно проводити 1 раз на півроку, а повірку 1 раз на рік. Судом з представленого чеку з покажчиками освідування позивача [PERSON] , встановлено, що остання процедура градуювання алкотестеру відбулась ще 31.05.2013 тобто понад 4 роки тому, що складає 8 інтервалів періодичності калібрування (градуювання приладу). Окрім того, судом встановлено, що 10.10.2017 відповідно до листа начальника Сокальського ВП ГУНП у Львівській області алкотестер Драгер 6810, за допомогою якого встановлювався стан сп`яніння позивача скерований для технічної перевірки до Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП у Львівській області, яка не є спеціалізованою установою, що має право проводити повірку та сертифікацію газоаналізаторів (а.с.86) Згідно з листом від 13.11.2017 наданим на адвокатський запит представника позивача, вказаний газоаналізатор скерований до спеціалізованої організації Сатурн Дейта Інтернашнл для відповідної технічної перевірки, Проте упродовж жовтня-грудня 2017, до такої організації не надходив, про що свідчить письмовий лист відповідь вказаної спеціалізованої організації (а.с.87). Також з долученого представником позивача пояснення поліцейського (а.с.149-150) який є матеріально-відповідальною особою за видачу і використання Сокальським ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області алкотестеру Драгер 6810 вбачається, що саме з причин некоректної роботи вказаного алкотестеру, збій в роботі такий (робочий засіб вимірювальної техніки) був скерований для ремонту та встановлення причин технічних несправностей. Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що результати алкотестеру Drager 6810 в даній справі не є належним та допустимим доказом, оскільки прилад не має сертифікату відповідності та не пройшов понад 8-ми разів відповідного калібрування (градуювання) на заводі-виробнику чи в іншій спеціалізованій організації. Його використання при освідувані проведено з порушенням встановленої процедури використання спеціальних технічних засобів вимірювальної техніки, оскільки позивач в розумінні законодавчих вимог також крім наведеного, не був водієм чи іншим учасником дорожнього руху. Щодо покликання апелянта на пояснення позивача, де він зазначив, що перед заступленням на чергування 12.09.2017 у вечірній час 11.09.2017 вживав алкоголь, то такі не беруться судом до уваги, оскільки такі не підтверджують перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння під час перебування на службі наступним днем. Крім того, не підтверджений стан його сп`яніння при проходженні позивачем самостійно освідування цим же днем. Крім того, акт про появу позивача на роботі у стані алкогольного сп`яніння відповідач не складав, огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не проводив. Колегія суддів звертає увагу на теё що ще однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вказав також порушення відповідачем процедури звільнення позивача, а саме відсутність відповідного подання уповноваженої на те особи, та звільнення позивача в період його тимчасової непрацездатності. Колегія суддів погоджується із таким висновком, оскільки відповідачем не доведено, а у матеріалах справи відсутні докази про те, шо заступник начальника ГУНП - начальник слідчого управління написав подання про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Як вірно зазначено судом першої інстанції, що позивач за посадою є слідчим. До вказаної професії (посади) існує спеціальна правова процедура призначення, проходження служби, звільнення з посади/служби, яка в даному випадку не була дотримана. Щодо звільнення позивача у період його тимчасової непрацездатності. Відповідно до ч.2 ст18 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби. Однак, всупереч зазначеному вище, позивача було звільнено у період його тимчасової непрацездатності. Тимчасова непрацездатність [PERSON] підтверджується медичною довідкою №157, виданою Сокальською центральною районною поліклінікою 20.10.2017, наявною у матеріалах справи (т.1, а.с.29). Виходячи з неодноразової практики Верховного Суду, медична довідка має силу доказовості про непрацездатність особи, якщо її зміст відповідає листку непрацездатності. Протилежного з матеріалів справи не вбачається. Відтак, встановлені судом обставини та подані на їх підтвердження докази у сукупності свідчать про порушення відповідачем порядку накладення на позивача дисциплінарного стягнення та звільнення позивача зі служби в поліції, що є підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до частини 2 ст.235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до встановленого Порядку. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції у Львівській області від 08.11.2017, заробітна плата [PERSON] за жовтень 2017 становить 9723,71 грн. за вересень 2017 9238,95 грн., Однак, при обрахунку середньоденної заробітної плати, суд першої інстанції допустився математичної помилки, зазначивши, що розмір такої становить 462,50 грн. замість 310,86 грн. (9723,71 грн. + 9238,95 грн. ) : 61 день = 310,86). В результаті, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню визначена невірно. Таким чином, з урахуванням виявленої помилки, колегія суддів зазначає, що середній заробіток, який підлягає стягненню за час вимушеного прогулу, становить 17 719 грн. 21 коп. (310,86 грн. х 57 днів вимушеного прогулу). Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції в розмірі суми, яку слід стягнути. Апеляційний суд не здійснює перерозподілу судових витрат в силу вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Результат розгляду: partial