Рішення адміністративного суду від 2022-04-28 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] , звернувся 16.04.2021 до суду з позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції, в якому просив: - зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь [PERSON] невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року (включно); - зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь [PERSON] заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року (включно). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позов обґрунтовано тим, що позивач працює з 16.01.2016 на посаді інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. За період служби з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року відпрацював 125 нічних зміни. Разом з тим, в супереч постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" відповідачем не було здійснено виплату доплати за службу в нічний час в розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час в повному обсязі. Крім того, позивач вказує, що відповідач в супереч положень статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" не здійснив індексацію його грошового забезпечення за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року позов задоволено частково: - визнано протиправною бездіяльність Департамент патрульної поліції щодо не нарахування та несплати на користь [PERSON] грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року (включно); - зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь [PERSON] невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року (включно). У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Свою позицію (в частині задоволених вимог) суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідно до п. 11 Розділу ІІ Порядку № 260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35% посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов. Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. Так, за період з січня 2016 по грудень 2017 року включно, позивач відпрацював в загальній кількості 125 нічних зміни. відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року становить 5250грн. Даний розрахунок проведений, виходячи з розміру посадового окладу 2400грн. Зазначив, що відповідачем не вказано доводів, не зазначено обґрунтувань та не надано доказів, які б ставили під сумнів розрахунок позивачем недоплаченої йому суми доплати за службу в нічний час за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року, яка становить 5250грн., тому о не виплативши позивачу у повному обсязі \~доплату за службу в нічний час за вищевказаний період, яка становить 5250грн., відповідач допустив протиправну бездіяльність. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем у вигляді доплати за службу в нічний час за вищевказаний період становить у загальній сумі 5250грн., а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. В частині відмови у задоволенні позову (вимога про стягнення з відповідача заборгованості по індексації грошового забезпечення), суд першої інстанції зазначив, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу, і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача, за наявності законних підстав, покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, тоді як завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення. Тому належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період, а не стягнення визначеної у висновку експерта суми заборгованості. Суд не має повноважень визначати складові елементи нарахування індексації та здійснювати її розрахунок до моменту його проведення відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини, відтак вимога позивача про зобов`язання Департаменту патрульної поліції нарахувати та сплатити на користь позивача заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року (включно) задоволенню не підлягає, оскільки така вимога є передчасною. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем та відповідачем подані апеляційні скарги. В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове, яким позов в частині стягнення з відповідача заборгованості по індексації грошового забезпечення - задовольнити. Вказує, що з наданих відповідачем копій відомостей про грошове забезпечення позивача вбачається, що індексація грошового забезпечення за період служби в Департаменті патрульної поліції з 16.01.2016 по 31.10.2017 йому не нараховувалась та не виплачувалась. Відповідач почав виплачувати індексацію грошового забезпечення з листопада 2017 року. Відповідно до інформації Держстату України саме у квітні 2016 року величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у 103 % та складала 103,5 %, а приріст індексу інфляції червні-листопаді 2016 року становив 3,5; грудні 2016 року-лютому 2017 року - 7,70; березні-травні 2017 року - 11,80; червні-серпні 2017 року - 16; вересні-жовтні 2017 - 19,60. Тому місяцем, з якого починається виплата індексації, є червень 2016 року, оскільки цей місяць слідує за базовим після опублікування індексу споживчих цін перевищення встановленого порогу для нарахування індексації. Отже, загальна сума індексації, яка не виплачена становить 3179,13 грн. (по 73,95 грн. (червень-листопад 2016 року) + по 150,40 грн. (грудень 2016 - лютий 2017 року) + по 217,60 грн. (березень, квітень 2017 року) + 229,02 грн. (травень 2017 року) + по 299,75 грн. (червень-серпень 2017 року) + по 360,38 грн. (вересень-жовтень 2017 року). Зазначає, що в позовній заяві було наведено такий розрахунок, та заявлено позовну вимогу про зобов`язання відповідача нарахувати та сплатити на користь позивача заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 16.01.2016 по 31.10.2017 (включно). В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог (щодо вимоги про нарахування грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час) та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити. Вказує, що виплата грошового забезпечення позивача здійснювалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та наказу Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016 року "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання". Також вказує, що при розрахунку заборгованості по доплаті за службу в нічний час позивачем не враховано положення п. 11 Розділу ІІ "Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", яким передбачено двохгодинну перерву для відпочинку поліцейським, які несуть службу в нічний час, яка не включається в службовий час. \~Зазначає, що додаткові види грошового забезпечення разом з іншими його складовими можуть бути нараховані та виплачені лише в межах встановлених граничних розмірів та не можуть перевищувати таких граничних розмірів, а позивач за спірний період отримував грошове забезпечення в розмірі, який дорівнює максимальному граничному розміру грошового забезпечення за його посадою, відсутні будь-які підстави для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення в більшому розмірі, ніж встановлено наказами, яким затверджені граничні розміри грошового забезпечення поліцейських, відтак ді відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за спірний період є правомірними, а позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. До апеляційного суду відзиви на апеляційні скарги не надходили, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Розгляд справи здійснюється в \~порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України. Разом з цим, на адресу суду апеляційної інстанції від Департаменту патрульної поліції надійшло клопотання, в якому відповідач повідомляє, що у зв`язку з введенням на території України воєнного стану частина особового складу безпосередньо бере участь у бойових діях. У представників ДПП відсутня можливість належним чином реалізовувати процесуальну правосуб`єктність під час розгляду судами справ, в яких стороною є ДПП та його територіальні (відокремлені) підрозділи. Крім того, частина представників ДПП працює в територіальних підрозділах ДПП, які розташовані в містах на території яких, або поруч з якими ведуться бойові дії, заявник просить зупинити провадження у справах, у яких стороною є ДПП або його територіальні (відокремлені) підрозділи, на період дії правового режиму воєнного стану. Просить згідно ст.236 КАС України зупинити провадження у справі до моменту скасування воєнного стану. Розглянувши зазначене клопотання про зупинення провадження у справі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Пунктом 5 частини 1 статті 236 КАС України передбачено, що суд зупиняє провадження у справі в разі: - перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для задоволення зазначеного клопотання, оскільки безпосередньо відповідач у справі не перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Відповідач, як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції України, продовжує здійснювати свої функції, та має відповідний штат працівників та співробітників. Так, відповідно до Указу Президента України від 14.03.2022 року "Про продовження воєнного стану" №133/2022 воєнний стан на території України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у \~\~зв`язку з чим відклав розгляд справи на 26 квітня 2022 року в порядку письмового провадження. Оскільки розгляд даної справи 28.04.2022 року здійснюється в письмовому провадженні в порядку ст. 311 КАС України, то відсутні підстави для виклику в судове засідання учасників справи, оскільки в письмовому провадженні справи розглядаються за матеріалами справи. Так, згідно ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Матеріалами справи підтверджується, що суд першої інстанції розглянув дану справу в порядку письмового провадження. Слід зазначити, що строк розгляду справи в апеляційній інстанції 2 місяці з дня відкриття провадження (ст. 309 КАС України). А саме, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом 60-ти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом 30-ти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Апеляційне провадження за апеляційної скаргою Департаменту патрульної поліції \~відкрито 18.10.2021 року. Ухвалою суду апеляційної інстанції від 14.12.2021 року строк розгляду апеляційних скарг [PERSON] та Департаменту патрульної поліції - було продовжено у зв`язку з витребуванням у сторін документів. З дня відкриття апеляційного провадження за апеляційної скаргою Департаменту патрульної поліції \~(18.10.2021 року) відповідач будь-яких додаткових доказів не надавав. Враховуючи зазначене, відсутні підстави для зупинення провадження у справі. Таким чином, клопотання Департаменту патрульної поліції про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] працює з 16.01.2016 року на посаді інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. В зазначений період служби позивачем, відповідно до розстановок несення служби, фактично відпрацьовано 125 нічних зміни. Позивач вважає, що йому відповідачем неправомірно не доплачене грошове забезпечення за службу в нічний час за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року у розмірі 5250грн.; також вважає, що відповідачем протиправно не нараховано йому індексацію грошового забезпечення за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року. Судом першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково: - в частині доплати грошового забезпечення за службу в нічний час за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року - позовні вимоги задоволені, - в частині нарахування та сплати заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року - відмовлено у задоволенні вимог. Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосувати норми Конституції України, Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", норми постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260). Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України. Позивач в позові просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплати позивачу грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року (включно), а також зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за цей же період (з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року). Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції також визнав протиправною бездіяльність Департамент патрульної поліції щодо не нарахування та несплати на користь [PERSON] грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року (включно). Водночас, такої вимоги (щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача) позивач не заявляв. Натомість, в силу частини 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частин 1 та 2 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з: - посадового окладу, - окладу за спеціальним званням, - щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), - премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Підпунктом 3 пункту 5 цієї Постанови №988, визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 % посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Відповідно до статті 94 Закону України "Про Національну поліцію", постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260) (далі Порядок №260). Згідно п. 5 Розділу І вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від: - посади, - спеціального звання, - стажу служби в поліції, - інтенсивності та умов служби, - кваліфікації, - наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Пунктом 11 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідно до п. 11 Розділу ІІ Порядку №260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 % посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов. Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. Матеріалами справи підтверджується, що за період з січня 2016 по грудень 2017 року включно, позивач відпрацював в загальній кількості 125 нічних зміни, що підтверджується наявним у матеріалах адміністративної справи листом Департаменту патрульної поліції від 17.02.2021 року № 75аз/1/41/5/03-2021. Отже, позивачем доведена його служба в нічні зміни. При цьому, відповідач посилається на те, що позивачеві виплачувалося грошове забезпечення в межах граничних розмірів такого грошового забезпечення, зокрема, здійснено виплату посадового окладу, доплату за спеціальне звання, за вислугу років, а решту грошового забезпечення до граничних його розмірів компенсувалось щомісячною премією, адже у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та положень Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260) - доплата за службу в нічний час є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення поліцейського, який входить до складу грошового забезпечення поліцейського, а обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час встановлений п.п. 3 п. 5 вищевказаної Постанови № 988. Суд першої інстанції піддав критиці зазначені аргументи, виходячи з того, що не підтверджено документально зазначені виплати позивачу за службу в нічні зміни. \~ Крім того, суд першої інстанції піддав критиці посилання відповідача на можливість двохгодинної перерви для відпочинку поліцейським, які несуть службу в нічний час, яка не включається в службовий час, зазначивши, що такі аргументи відповідача не спростовують обґрунтованість розрахунку заборгованості за службу в нічний час, оскільки доказів надання такого часу відпочинку не надано. Колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильними вищезазначені висновки суду першої інстанції. Також, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що пункт 11 Розділу ІІ "Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", передбачає право, а не обов`язок поліцейського на перерву для відпочинку під час служби в нічний час до двох годин. Суд першої інстанції, задовольняючи позовну вимогу про доплату за службу в нічний час за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року, не визначив суму доплати, яку позивач зазначав в позові в розмірі 5250грн., при цьому позивач, не оскаржує цього. Тому суд апеляційної інстанції не перевіряє законність рішення суду першої інстанції щодо не визначення судом першої інстанції суми доплати в розмірі 5250грн., про яку позивач зазначав в позові. Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не доплати грошового забезпечення за службу в нічний час за період з 16.01.2016 року по 31.12.2017 року та зобов`язання здійснити вказані нарахування та виплати. Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги відповідача слід відмовити. Щодо апеляційної скарги позивача на рішення суду першої інстанції відносно \~вимоги зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити заборгованість з індексації грошового забезпечення, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. Вказана норма Закону є чинною з моменту прийняття Закону України "Про Національну поліцію". Згідно з ч. 1 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 %. Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті (103%). Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення. До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення. Оскільки здійснення індексації прямо передбачене Законом України "Про Національну поліцію" №580-VІІІ від 02.07.2015 та Законом України "Про індексацію грошових доходів населення"№1282-ХІІ від 03.07.1991, то спростовуються доводи відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України №782. Індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. При цьому звільнення особи зі служби з поліції жодним чином не позбавляє особи права на отримання виплат, на які особа має право, проте не отримала ці виплати під час проходження служби за незалежних від неї обставин. Водночас, обмежене фінансування державного органу, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення, якщо буде встановлено, що особа має право на індексацію грошового забезпечення. Індексація є складовою заробітної плати. При цьому, звернення до суду з позовом про стягнення заробітку не обмежується будь-яким строком, тому суд не має правових підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Заробітком позивача в період його служби було грошове забезпечення, отже, в разі не виплати в повному обсязі заробітку (без індексації грошового забезпечення) позивач має право звернутися до суду з позовом щодо повного розрахунку з ним. Матеріали справи містять: - Відомість про грошове забезпечення за період з січня 2016 по грудень 2016 року (а.с. 22), - Відомість про грошове забезпечення за період з січня 2017 по грудень 2017 року (а.с. 23). Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Відомість про грошове забезпечення за період з січня 2016 по грудень 2016 року - не містить графи «індексація» (а.с. 22), а Відомість про грошове забезпечення за період з січня 2017 по грудень 2017 року - містить графу «індексація» \~(а.с. 23). Зокрема, у Відомості про грошове забезпечення за період з січня 2017 по грудень 2017 року (а.с. 23) індексація за січень-жовтень 2017 року визначена у розмірі: 0,00. При цьому, за листопад і грудень 2017 року індексація заробітку визначена в розмірі 373,85грн. та 413,79грн. (відповідно). Таким чином, нарахування індексації грошового забезпечення позивача підтверджено за період з січня по грудень 2017 року та в загальному розмірі сума індексації за 2017 рік склала 787,64грн. (а.с. 23). При цьому розмір індексації позивач не оскаржує. Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що умова, за якої у працівника не буде виникати індексація, - регулярне підвищення окладів. Це випливає із механізму дії індексації, а саме: від наступного за "базовим" місяця перемножуються місячні індекси інфляції, і коли такий накопичувальний індекс перевищить поріг 103%, - у працівника виникає право на індексацію. Таким чином, у працівника виникне право на індексацію лише в тому випадку, якщо індекс споживчих цін перевищить 103%. Слід зазначити, що ані позивач, ані відповідач не надали на вимогу суду (ухвала від 14.12.2021) докази щодо базового місяця. Отже позовна вимога про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за 2017 рік - не підлягає задоволенню. Водночас, матеріалами справи не підтверджено нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з січня по грудень 2016 року (а.с. 22). Тому в цій частині (за період з 16 січня по 31 грудня 2016 року) вимога позивача про нарахування та виплату індексації \~грошового забезпечення - підлягає задоволенню. Як наслідок, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню. Задовольняючи апеляційну скаргу позивача частково, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.01.2021 року у справі №160/35/20 (адміністративне провадження №К/9901/16801/20), в якій висловлено правову позицію щодо нарахування індексації грошового забезпечення поліцейських. Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи, що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог щодо нарахування та виплати позивачу індексації \~грошового забезпечення за період з 16 січня по 31 грудня 2016 року. Отже рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати та задовольнити позовні вимоги в частині вимоги щодо нарахування та виплати позивачу індексації \~грошового забезпечення за період з 16 січня по 31 грудня 2016 року В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. Суд апеляційної інстанції критично оцінює посилання представника відповідача на те, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою КМУ № 782, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". В силу частини 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Позивач не зазначав в позові вимогу щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення. Натомість, для повного захисту прав позивача колегія суддів апеляційної інстанції вбачає підстави для виходу за межі позовних вимог та визнає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 16.01.2016 року по 31.12.2016 року. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача підлягає частиковому задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В силу ч. 5 ст. 328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Результат розгляду: partial