Рішення адміністративного суду від 2022-06-13 00:00:00+03

У серпні 2020 року [PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ, пенсійний орган, відповідач) у нарахуванні та виплаті щомісячного підвищення до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII) за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 включно та з 17.07.2018, зобов`язати ГУ ПФУ нарахувати та виплатити щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 включно, зобов`язати ГУ ПФУ нарахувати та виплатити щомісячне підвищення до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на момент виплати вказаної доплати за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 включно та з 17.07.2018. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 позовні вимоги були задоволені повністю. Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволено частково. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року по справі №460/6071/20 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року та з 17 липня 2018 року по 17 лютого 2020 року - залишено без розгляду. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати [PERSON] з 18 лютого 2020 року підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі визначеному статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 18 лютого 2020 року нарахування та виплату [PERSON] підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі визначеному статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про державний бюджет України на відповідний рік). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 16.05.2022 [PERSON] подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі. Заява мотивована тим, що судом апеляційної інстанції при ухваленні вказаної вище постанови не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та заявлене клопотання в сукупності, колегія суддів дійшла переконання про необхідність винесення додаткового судового рішення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до частини 2 ст. 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Частина 1 ст. 132 КАС України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] при поданні позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією №50866859 від 11.08.2020 (а.с.11). Враховуючи наведене та оскільки Восьмим апеляційним адміністративним судом скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято постанову про часткове задоволення позову [PERSON] , колегія суддів дійшла висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок його бюджетних асигнувань в користь [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 420,40 грн.

Результат розгляду: granted