Рішення адміністративного суду від 2022-02-02 00:00:00+02

[PERSON] (далі -позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 151543 від 09.09.2021 Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17.11.2021 позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 151543 від 09 вересня 2021 року, винесену поліцейським, капралом взводу 2 роти № 3 управління патрульної поліції в Полтавської області Департаменту патрульної поліції Одноробом Д.Є. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, а справу закрито. Стягнуто на користь [PERSON] понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 454,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Департаменту патрульної поліції Національної поліції Полтавської області. 22.11.2021, у строк, встановлений ч.7 ст.139 КАС України, позивач подав до Кобеляцького районного суду Полтавської області заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 405,00 грн. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07.12.2021 задоволено заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення. Стягнуто за рахунок бюджетних коштів асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3 405,00 грн. Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач), не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати. В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про не врахування судом першої інстанції, що дана справа є справою незначної складності, витрати на правову допомогу у розмірі 3 405,00 грн щодо скасування постанови про накладення штрафу у розмірі 340,00 грн є непропорційними, кількість витраченого адвокатом часу є завищеною. Позивач не надав відзив на апеляційну скаргу. У судовому засіданні позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції таким, що не підлягає скасуванню. Представники відповідачів не прибули в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та дійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.08.2020 по справі810/3213/16. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 0304, укладений 09.09.2021 між [PERSON] та адвокатським об`єднанням "Адвокат" (далі - Договір), доручення на надання правової допомоги від 13.09.2021, акт приймання-передачі наданих послуг від 20.11.2021, рахунок-фактуру від 20.11.2021, остаточний розрахунок від 20.11.2021, квитанцію від 20.11.2021 на суму 3 405,00 грн. Згідно п.п.1.1, 3.1 Договору повірений зобов`язується за дорученням довірителя здійснити захист, представництво та/або надати інші види правової допомоги довірителю на умовах і в порядку, що визначені Договором, а довіритель зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Довіритель зобов`язується сплатити повіреному винагороду (гонорар), виходячи із тарифу в десять відсотків розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (на 01 січня року проведення розрахунків), за годину надання правової допомоги. Згідно остаточного розрахунку розміру витрат на правову допомогу адвокатом вчинено наступні дії: - 13.09.2021 - отримання від клієнта інформації, що має правове значення, ознайомлення з наявними у клієнта документами, з`ясування бажаного для клієнта результату; вивчення обставин справи на предмет наявності фактичних і правових підстав для одержання бажаного результату (попередній аналіз справи); доведення до клієнта наявності фактичних і правових підстав для одержання бажаного результату та узгодження з клієнтом правової позиції у справі (надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань) - 6 годин; - 19.09.2021 - 20.09.2021 - підготовка та подання позовної заяви - 8 годин; - 25.10.2021- 02.11.2021 - підготовка та подання заяви про ознайомлення з даною справою - 30 хвилин; - 17.11.2021 - підготовка та подання заяви про проведення розгляду справи за відсутності сторони позивача. Всього витрачено часу - 15 годин. Погодинний тариф становить 227,00 грн - 10% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (на 01 січня року проведення розрахунків). Остаточний розмір витрат складає 3 405,00 грн (15 годин х 227,00 грн). Згідно акту приймання-передачі наданих послуг повірений надав довірителю, а довіритель прийняв від повіреного надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, складання документів правового характеру та представництво в суді загальною вартістю 3 405,00 грн. Надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування позивачем суми витрачених коштів на складання позовної заяви критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Результат розгляду: partial