Рішення адміністративного суду від 2023-08-02 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління поліції у Вінницькій області, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС № 6731470 від 25.03.2023. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 31 травня 2023 року провадження за адміністративним позовом [PERSON] до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6731470 від 25.03.2023, закрито; стягнуто з Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області \~на користь [PERSON] відшкодування витрат понесених на правничу (правову допомогу) в розмірі 2500 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 536,80 грн. Не погодившись з таким судовим рішенням в частині стягнення судових витрат, відповідач подав апеляційну скаргу. В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що при стягненні з відповідача судового збору, судом першої інстанції залишено поза увагою вимоги ч.2 ст.238 КАС України, а вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу не враховано критеріїв розумності та співмірності заявлених до стягнення коштів. Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга \~підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що 25 березня 2023 року Департаментом патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області відносно [PERSON] винесено постанову серія ЕАС № 6731470 від 25.03.2023 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Вказана постанова оскаржена позивачем в судовому порядку. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від \~04.04.2023 справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні. 10.05.2023 до суду надійшло клопотання представника відповідача Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Вінницькій області про закриття провадження у справі, оскільки відповідно до рішення "Про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення" від 05.05.2023 постанова серії ЕАС №6731470 від 25.03.2023 скасована, а справа закрита за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановляючи \~ухвалу від 31.05.2023 в оскаржуваній частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем у даній справі підлягають стягненню з відповідача. Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі, колегія суддів виходить із наступного. Пунктом 8 частини першої статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення. За змістом частини другої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. В свою чергу, положеннями пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~врегульовано, що \~сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Отже, судовий збір сплачений \~позивачем \~відповідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.2931381521.1 від 03.04.2023 у сумі 536,80 грн. підлягає поверненню з державного бюджету, а не шляхом стягнення з відповідача, як вказав суд першої інстанції. \~ Що стосується витрат на правничу допомогу, колегія суддів вказує на наступне. За змістом частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 19 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» унормовано, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Результат розгляду: partial