Рішення адміністративного суду від 2024-07-29 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області яка полягає у не нарахуванні та не виплаті [PERSON] щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 гривень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» без обмеження максимальним розміром з 29.09.2023 (в межах строку звернення до адміністративного суду) протиправною; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати, нараховувати та виплатити [PERSON] пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 гривень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» без обмеження максимальним розміром, починаючи з 29.09.2023 (в межах строку звернення до адміністративного суду). Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови [PERSON] з 29.09.2023 в нарахуванні та виплаті доплати до пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб в розмірі 2000 гривень. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) перерахувати та виплатити [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 гривень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», починаючи з 29.09.2023 та з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Стягнуто на користь [PERSON] судові витрати в загальному розмірі 484, 48 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою \~задовольнити \~позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі позивач посилається на те, \~судом не повно з`ясовано обставини справи, а саме рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2021 по справі №520/13888/21 та від 15.09.2023 у справі №520/18687/23, вже було встановлено право позивача на перерахунок його пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром. При прийнятті оскаржуваного рішення судом не враховано, що вищевказаними рішеннями констатовано право позивача на перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, що на думку позивача є порушенням верховенства права. \~Позивач вказує, що його пенсія перевищує максимальний розмір пенсії, а тому на виконання рішення суду йому буде нарахована щомісячна доплата до пенсії, проте не буде виплачена, оскільки пенсія вже перевищує максимальний розмір. Отже, обраний судом спосіб захисту прав позивача не відповідає критеріям ефективності, не призводить до належного та ефективного захисту порушеного права, та ставить позивача у вкрай невигідне для нього становище, та не виключає повторне звернення до суду, оскільки в даному рішенні відсутнє зобов`язання відповідача перерахувати і виплатити позивачу пенсію з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн без обмеження максимальним розміром. Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався. У відповідності до п. 3 ч. 1\~ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України\~(далі -\~КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,\~переглянувши справу за наявними у ній доказами та\~перевіривши законність і обґрунтованість\~рішення суду першої інстанції в межах\~доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає \~задоволенню з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що\~ [PERSON] перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 по справі №520/18099/2020 позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволено частково, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати, нарахувати та виплатити [PERSON] пенсію в розмірі грошового забезпечення визначеного [INFO] в довідці від 27.11.2020 №ФХ-114909, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою починаючи з 01.04.2019. 19.07.2021 на виконання зазначеного рішення ГУПФУ здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019. Відповідно до зазначеного перерахунку ГУПФУ в Харківській області зменшило основний розмір пенсії позивачу з 90% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення та обмежило позивачу пенсію максимальним розміром з 01.04.2019. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2021, яке змінено постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2022 по справі №520/13888/21 позов задоволено, зокрема визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні основного розміру пенсії [PERSON] з 90% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01.04.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити [PERSON] пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення з 01.04.2019, з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають в обмеженні пенсії [PERSON] максимальним розміром з 01.04.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити [PERSON] пенсію без обмеження максимальним розміром з 01.04.2019, з урахуванням виплачених сум. На виконання зазначеного рішення ГУПФУ здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 року в розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром. На виконання постанов Кабінету міністрів України від 16.02.2022 №118 та від 24.02.2023 року №168 позивачу з 01.03.2022 та з 01.03.2023 року проведено перерахунок пенсії у зв`язку з її індексацією, нараховано позивачу 4059,59 грн. індексації пенсії з 01.03.2022 та 1500,00 грн. індексації пенсії з 01.03.2023, внаслідок чого основний розмір його пенсії збільшився. Після проведення перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду по справі №520/13888/21 та Постанов Кабінету міністрів України від 16.02.2022 №118 та від 24.02.2023 року №168 позивачу було обмежено пенсію максимальним розміром з 01.03.2022 та з 01.03.2023, та не виплачувалась позивачу нарахована індексація пенсії передбачена постановами Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 та від 24.02.2023 № 168 з 01.03.2022 та з 01.03.2023. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 у справі №520/18687/23 адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у не виплаті [PERSON] індексації пенсії з 01.03.2022 року, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та індексації пенсії з 01.03.2023 року встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати, нараховувати та виплатити [PERSON] пенсію з 01.03.2022 року з урахуванням індексації встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», та з 01.03.2023 року з урахуванням індексації встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», в розмірі 90% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром. На виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 по справі № 520/4149/2020 та від 20.01.2021 по справі № 520/18099/2020 головним управлінням здійснено перерахунки пенсії [PERSON] . Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі-постанова 713) \~позивачу з 01.07.2021 було встановлено доплату до пенсії в розмірі 2000 грн. Оскільки після перерахунку пенсії на виконання рішень суду основний розмір пенсії [PERSON] збільшився більше ніж на 2000 грн., з 01.07.2021 щомісячну доплату відповідно до Постанови 713 скасовано, \~що підтверджується листом ГУ ПФУ в Харківській області від 19.12.2023 № 2000-0203-8/186929. Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що після 01.03.2018 перерахунок пенсії позивача проводився на виконання судового рішення з метою захисту його порушених прав, суд вважає, що пенсійний орган неправомірно не здійснив нарахування позивачу щомісячної доплати, передбаченої Постановою № 713. Відмовляючи позивачу у задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати, нараховувати та виплатити [PERSON] пенсії без обмеження максимальним розміром, суд виходив з того, що відповідачем у спірних відносинах не було прийнято рішення про перерахунок та виплату позивачу з 29.09.2023 щомісячної доплати в розмірі 2000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб, а \~тому суд вирішив, що відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені. Відповідачем рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог позову не оскаржується, тому колегія суддів не надає правову оцінку правомірності висновків суду першої інстанції про те, що пенсійний орган протиправно не здійснив нарахування позивачу щомісячної доплати, передбаченої Постановою № 713. В межах апеляційного розгляду справи позивач не погоджується із висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог позову про виплату пенсії без обмеження максимальним розміром. \~ Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині з огляду на таке. Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі в органах внутрішніх справ регулює Закон України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ). Відповідно до ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон №2262-ХІІ), перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців. Відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн. Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення суду конституційної юрисдикції передбачено, що положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Таким чином, починаючи з 20.12.2016 відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 300/633/19 та від 21.09.2021 у справі № 370/2610/17. До того ж, в указаних постановах суд касаційної інстанції підкреслив, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частину сьому статті 43, а тому внесені у подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності 01.01.2017) зміни до частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), яка визнана неконституційною і втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження. У цьому контексті Верховний Суд зауважив, що буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими. Викладене, у свою чергу, свідчить, що наразі стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів. Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав законної сили 01.10.2011. Цим Законом внесено зміни у статтю 43 Закону шляхом викладення її в редакції Закону про реформування пенсійної системи. Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону та положення частини першої статті 2 Закону про реформування пенсійної системи (у частині поширення її дії на Закон), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону) та є однаковими за змістом. Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону. Водночас положення статті 2 Закону про реформування пенсійної системи (у частині поширення її дії на Закон), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, та Законом про реформування пенсійної системи - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи. У постанові від 13.02.2019, що прийнята Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року у справі №400/2085/19, від 27 січня 2022 року у справі №240/7087/20, від 18 травня 2022 року у справі №380/12337/20, від 01 червня 2023 року у справі №640/863/20, в якій пенсія позивачу також була призначена після набрання чинності Законом № 3668-VI. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обмеження пенсії позивача максимальним розміром не допускається. Більш того, вказане підтверджено рішеннями \~Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2021, яке змінено постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2022 по справі №520/13888/21 \~та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 у справі №520/18687/23, якими зобов`язано виплачувати позивачу пенсію \~\~в розмірі 90% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром. Водночас у вказаній справі, задовольняючи позовні вимоги про перерахунок \~та виплату доплати до пенсії \~у розмірі 2000,00 гривень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», суд першої інстанції дійшов висновку про передчасність вимог про виплату пенсії позивача без обмеження максимальним розміром. Колегія суддів з такими висновком не погоджується та зважає на те, що вимога позивача про виплату пенсії без обмеження максимальним розміром \~узгоджується із обраним позивачем способом захисту порушених прав, оскільки станом на момент звернення до суду розмір пенсії позивача вже виплачувався без обмеження максимальним розміром на виконання згаданих вище судових рішень. Тобто в даному випадку така вимога стосується не ймовірного порушення прав позивача на майбутній перерахунок у \~випадку перевищення внаслідок перерахунку \~розміру пенсії верхньої межі (10 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб), а \~\~деталізації способу захисту порушеного права з урахуванням того, що суд першої інстанції зобов`язав здійснити саме перерахунок, а не нарахування пенсії. Згідно з положеннями \~\~статті 9 Конституції України \~\~та \~\~статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень \~\~Європейської конвенції з прав людини \~\~та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] з 29.09.2023 щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000,00 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум в розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром. Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Отже, колегія суддів зазначає, що аргументи викладені в апеляційній скарзі \~знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а тому вона підлягає \~\~задоволенню. Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни резолютивної частини рішення, яку необхідно доповнити словосполученням "без обмеження пенсії максимальним розміром ". Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим, колегія суддів наголошує на тому, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується. Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 13.08.2020 у справі 440/3005/19. З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою \~сплачено судовий збір 968, 96 коп згідно платіжної інструкції № 0.0.3557818868.1 від 29.03.2024 (ас. 8) та при зверненні з апеляційною скаргою сплачено судовий збір в сумі 1453,44 грн згідно з платіжною інструкцією №0.0.3701858541.1 від 13.06.2024. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено частково (відмовлено в задоволенні вимог позову про нарахування пенсії), але спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, \~то витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області в повному обсязі як в суді першої, так і апеляційної інстанції.

Результат розгляду: granted