Рішення адміністративного суду від 2022-04-08 00:00:00+03

у вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 позов задоволено. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу. Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09 лютого 2022 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, про те, що позивач є власником нерухомого майна у вигляді виробничої будівлі цеху по виготовленню трикотажних виробів загальною площею 1205,8кв.м. за адресою: [ADDRESS] . 30.04.2021 Головним управлінням ДПС у Житомирській області винесено податкове повідомлення-рішення №0415321-2406-0625, яким позивачу визначено податок на це нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 29812,36грн. Позивач вважаючи, що нерухоме майно у вигляді виробничої будівлі цеху по виготовленню трикотажних виробів загальною площею 1205,8кв.м. за своїм цільовим призначенням використовується ним у своїй підприємницькій діяльності, а тому є об`єктом промисловості і відповідно до вимог підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України не підлягає оподаткуванню цим податком, що свідчить про протиправність вказаного податкового повідомлення - рішення, звернувся до суду для його скасування. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до вимог підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування вказаним податком, окрім інших, будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств Установлення законодавцем пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (на підставі вторинного підпункту "є" первинного підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), спрямоване на збалансування суспільних відносин у податковій сфері, стимулювання розвитку бізнесу та зменшення податкового навантаження на платників податків - власників об`єктів промислової нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням. Такий підхід у тлумаченні наведеної норми демонструє, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування (йдеться про будівлі промисловості як вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, яка вказує на те, що будівлі для виготовлення промислової продукції будь-якого виду не можуть бути є об`єктом оподаткування. Поняття "будівлі промислові" у переліку об`єктів нежитлової нерухомості є загальним критерієм для визначення об`єкта оподаткування згідно з підпунктом "ґ" первинного підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України. Тому встановлення пільги шляхом звільнення власників будівель промисловості від стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (ідеться про виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств), на підставі підпункту "є" первинного підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, свідчить про чіткість норм податкового законодавства. Увівши загальний критерій "будівлі промислові", законодавець визначив спеціальний об`єкт (об`єкти), що звільнено від оподаткування. Зміст описаної норми вказує, яких об`єктів стосується така пільга. Надавши поняттю "промисловість" змісту родової ознаки (для визначення податкової пільги), законодавець пояснює звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не лише цілком зі статусом майна (придатністю бути застосованим у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі за цільовим призначенням - для провадження виробничої діяльності (виготовлення промислової продукції). Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду. Тобто, застосування підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, зокрема нерезиденти, та за умови (з урахуванням виду діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду). Така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі N 820/3556/17, від 22 вересня 2021 року у справі N 420/7771/20 і відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Досліджуючи матеріали справи судом апеляційної інстанції встановлено, що нерухоме майно у вигляді будівлі цеху по виготовленню трикотажних виробів загальною площею 1205,8кв.м. за адресою: [ADDRESS] за своїм цільовим призначенням є промисловими спорудами і використовуються позивачем безпосередньо у господарській діяльності, а тому відповідно до вимог підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України не підлягає оподаткуванню цим податком. Колегія суддів звертає увагу, що обставини щодо статусу вказаної будівлі та їх використання позивачем у своїй підприємницькій діяльності були предметом судового розгляду в іншій адміністративній справі № 240/463/20 між тими ж самими сторонами. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 240/463/20 від 12.10.2020 року, що набрало законної сили згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року встановлено, що цех по виготовленню трикотажних виробів загальною площею 1205,8кв.м. за адресою: [ADDRESS] . є об`єктом промисловості і використовується позивачем як фізичною особою-підприємцем за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва. Так, як зазначено в даному судовому рішенні, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців до основного виду діяльності Позивача згідно з КВЕД відноситься: код 14.31 - виробництво панчішно-шкарпеткових виробів (основний). Здійснення Позивачем господарської діяльності з виробництва панчішно-шкарпеткових виробів із використанням будівель промисловості, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . підтверджено копіями трудових договорів між працівником і фізичною особою, копією Договору №1514 від 05.05.2011 про постачання електричної енергії на приміщення за вказаною адресою із додатками, копіями протоколів сертифікації випробувань №274П від 23.05.2018, №273П від 23.05.2018; копією висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи №278 від 15.08.2011; копію висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02-04/79418 від 01.08.2011; копіями сертифікатів відповідності. Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що вказане нерухоме майно позивача за характеристиками є промисловими будівлями, а позивач є фізичною особою-підприємцем, основний вид діяльності якого відповідає призначенню будівель, тому суд робить висновок, що таке майно у розумінні підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу не може виступати об`єктом оподаткування, оскільки використовується Позивачем у підприємницькій (господарській) діяльності. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області №0415321-2406-0625 від 30.04.2021року, яким позивачу визначено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 29812,36 грн., є протиправним та підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied