Рішення адміністративного суду від 2022-11-28 00:00:00+02

Позивач, ТОВ «МПК ТАЕРС» звернувся з позовом до Одеської митниці, в якому просив: -визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці UA500020/2022/000136 від 03.02.2022 року; -визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500020/2022/000111/2 від 03.02.2022 року; -визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500020/2022/000095 від 26.01.2022 року; -визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500020/2022/000076/2 від 26.01.2022 року. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» задоволено. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці UA500020/2022/000136 від 03.02.2022 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500020/2022/000111/2 від 03.02.2022 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500020/2022/000095 від 26.01.2022 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500020/2022/000076/2 від 26.01.2022 року. Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» судовий збір у розмірі 19377,66 грн. 16 вересня 2022 року від представника позивача надійшла заява від 16.09.2022 року про стягнення судових витрат з відповідача, в якій останній просив: -стягнути з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 20 000 грн.; -стягнути з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» витрати, пов`язані із залученням перекладача, у розмірі 8 514 грн. Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» адвоката Шморгуна В.О. про стягнення судових витрат з відповідача задоволено частково. Стягнуто з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. У задоволені решти вимог заяви - відмовлено. Приймаючи додаткове рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Відмовляючи у задоволенні вимоги щодо витрат, пов`язаних із залученням перекладача, суд першої інстанції зазначив, що такі витрати не є судовими витратами у розумінні ст.132 КАС України. Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням, представник ТОВ «МПК ТАЕРС» - адвокат Шморгун В.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та прийняти нове про задоволення заяви в повному обсязі. Разом з цим, апелянт просить додатково стягнути з Одеської митниці витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 5 000 грн. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що під час ухвалення додаткового рішення судом першої інстанції було неправильно надано оцінку доводам стосовно обґрунтованості розміру заявлених витрат на правничу допомогу. На думку апелянта, заявлений розмір гонорару адвоката є цілком співмірним із обсягом наданих послуг та складністю спору. Крім того, апелянт наголошував на тому, що судом першої інстанції помилково встановлено, що витрати, пов`язані з перекладом документів не є судовими витратами у розумінні ст. 132 КАС України. Разом з тим, скаржник зауважив, що клопотання про зменшення витрат на залучення перекладача до суду від Одеської митниці до суду не надходило. Від Одеської митниці до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на правильне встановлення обставин справи, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року без змін. Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких мотивів. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Згідно положень ч.ч. 2, 5 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч.ч. 6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.ч.1,7,9 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача разом із позовною заявою до суду надано: договір № 35 про надання правової допомоги від 08.02.2022 року; додаткова угода № 1 до договору №35 про надання правової допомоги від 08.02.2022 року; виписка з особового рахунку АО «Едвайзерс» за 14.02.2022 року; рахунок на оплату № 7 від 11.02.2022 року; розшифровка до рахунку на оплату № 7 від 11.02.2022 року; платіжне доручення № 2641 від 14.02.2022 року. Крім того, для підтвердження факту надання АО «Едвайзерс» правничої допомоги ТОВ «МПК ТАЕРС» додатково надав: платіжне доручення № 3146 від 15.09.2022 року на суму 20000 грн; виписку з особового рахунку АО «Едвайзерс» за 15.09.2022 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 16.09.2022 року. Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що, досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 року у справі №360/3764/18, за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. За результатами оцінки таких обставин, суд дійшов висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є розмір витрат на оплату таких послуг адвоката у сумі 3000 грн., а не 20000 грн., як визначено у заяві представника позивача та в акті виконаних робіт. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке. Так, пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. В той же час, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04). З аналізу положень ст.134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Доводи апеляційної скарги позивача стосовно того, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу в сумі 20\~ 000 грн. є співмірним обсягу наданих послуг, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Результат розгляду: partial