Рішення адміністративного суду від 2022-02-15 00:00:00+02

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. В липні 2021 року [PERSON] звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив: 1.1. Визнати протиправним та скасувати рішення за № 025550004919 від 07.05.2021 про відмову у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 03.03.1992 по 07.09.1993 в малому підприємстві "Строитель" та зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу вищевказаний період роботи. КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 2. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено. 2.1. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від № 025550004919 від 07.05.2021 про відмову у призначені пенсії по інвалідності [PERSON] . 2.2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу [PERSON] період його роботи з 03.03.1992 по 07.09.1993, згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 05.08.1982. 2.3. Стягнуто на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 2.4. Стягнуто на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 3. \~Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області / надалі-апелянт/, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи, подав апеляційну скаргу. 4. Апелянт вказує, що до загального трудового стажу позивача не зараховано спірний період роботи останнього, а саме: з 03.03.1992 по 07.09.1993 в малому підприємстві "Строитель", з огляду на наявність виправлень в номері запису про підстави прийняття на роботу. 5. Також апелянт зазначає, що на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на надходило процесуальних документів по справі, що порушує права відповідача як учасника судового процесу. За таких обставин апелянт вважає вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] , [INFO] , 06.05.2021 звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 7. Постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961, яка набрала чинності 30.03.2021, пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) викладено в такій редакції: "після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу". 8. Судом встановлено, що подана [PERSON] заява про призначення пенсії від 06.05.2021 за № 641 була передана за принципом екстериторіальності на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. 9. За результатами розгляду такої заяви \~ГУ ПФУ в Донецькій області рішенням № 025550004919 від 07.05.2021 відмовило у призначенні пенсії по інвалідності, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу в розумінні ст. 32 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (для осіб з інвалідністю II та III груп від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років). Мотивами прийняття такого рішення послугували виявлені порушення ведення записів у трудовій книжці відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 162 від 20.06.1974. 10. Так, до страхового стажу не зараховано періоди роботи заявника з 03.03.1992 по 07.09.1993 згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 05.08.1982 в малому підприємстві "Строитель", з огляду на наявність виправлення в номері запису про підстави прийняття на роботу. Підтверджений страховий стаж заявника складає 12 років 02 дні. 11. Вважаючи, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу вищевказаний період трудової діяльності, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН 12. Позивач зазначає, що надати відповідні уточнюючі довідки щодо \~періоду роботи з 03.03.1992 по 07.09.1993 не є можливим, позаяк підприємство "Строитель" (місце роботи позивача) ліквідовано, а у КП "Трудовий архів" Липовецької міської ради документи на зберігання не надходили. Так, на переконання позивача, дана обставина в жодному разі не повинна впливати на підтвердження його стажу за такий період, позаяк відповідний запис у трудовій книжці не може стати законною підставою для виключення відповідного періоду роботи, адже фактично спірний період не містить недопустимих перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували їх зміст. При цьому, зауважує, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. Вказує, що необґрунтоване неврахування вищевказаного періоду роботи до його страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує його право на належний соціальний захист. 13. Апелянт зазначив, що в діях Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не вбачається будь-якої неправомірності, у спірних правовідносинах Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснює свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 14. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 15. Частиною 1 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV) встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. 16. Частиною 1 статті 24 цього Закону надається визначення правового терміну страховий стаж. Отже страховий стаж, це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. 17. Відповідно до частин 2, 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. 18. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ 19. Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого. 20. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 N 1058-IV). 21. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 N 1058-IV). 22. Статтею 30 Закону від 09.07.2003 N 1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. 23. Згідно статті 32 Закону від 09.07.2003 N 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю III групи від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років. 24. Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 N 1788-XII (далі Закон від 05.11.91 N 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 25. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі Порядок N 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 26. Тобто, аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи. 27. Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року по справі N 235/805/17, від 06.12.2019 року по справі N 663/686/16-а, від 06.12.2019 року по справі N 500/1561/17, від 05.12.2019 року по справі N 242/2536/16-а. 28. Так, на момент внесення у трудову книжку позивача спірних записів (N 16 - N 19) у період з 03.03.1992 по 07.09.1993 роки, до 29.07.1993 була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затверджена постановою Госкомтруда СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162), а з 29.07.1993 була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58). 29. Підпунктом 1.1. Інструкції № 162 було встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. 30. Відповідно до пп 2.3 Інструкції № 162 всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). 31. Записи здійснюються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: "1984.05.01", у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; "05.01.1984". 32. Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору. 33. Відповідно до пп. 2.5. Інструкції № 162 у разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу. 34. За пп. 2.8. Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. повинні повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження чи невідповідності їх фактично виконуваної роботі виправлення відомостей про роботу провадиться на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. 35. Подібні правові приписи містить і діюча Інструкція № 58, пунктом 2.6, 2.9 якої передбачено, що у \~разі виявлення \~неправильного \~або \~неточного \~запису відомостей \~про \~роботу, \~переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган \~за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу виправлені. Відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження \~та \~заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. 36. Як слідує зі змісту рішення за № 025550004919 від 07.05.2021 про відмову у призначені пенсії по інвалідності, позивачу у зарахуванні до його страхового стажу періоду трудової діяльності з 03.03.1992 по 07.09.1993 згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 05.08.1982 в малому підприємстві "Строитель" відмовлено з огляду на наявність виправлення в номері запису про підстави прийняття на роботу. 37. Проте, на переконання суду, такі висновки відповідача є безпідставними та необґрунтованими. 38. Так, із досліджених матеріалів справи, зокрема копії трудової книжки позивача серії [NUMBER] від 05.08.1982, судом встановлено, що роботодавцем вчинено записи про те, що 03.03.1992 позивача прийнято муляром 4 розряду на Липовецьке мале підприємство "Строитель" на підставі наказу № 2 від 02.03.1992 (запис №16). Наказом № 48 від 18.07.1992 позивачу присвоєно 5 розряд муляра за висновками спеціальної комісії (запис № 17 від 18.07.1992). У записі № 18 міститься відомість, що Липовецьке господарське товариство "Будівельник" перейменовано на Липовецьке державне міжрайонне асоціації "Вінницьке пересувне будівельно - монтажне підприємство сільбуд" від 01.02.1993. \~ [PERSON] 07.09.1993 звільнено за власним бажання на підставі наказу № 88882 \~від 07.09.1993 (запис № 19). 39. При оцінці копії трудової книжки та її записів в цілому, встановлено, що усі записи трудової книжки позивача містять належну інформацію щодо роботи позивача у спірний період, як у момент прийняття на роботу, так і, відповідно, присвоєння рангу та звільнення. Записи про ці періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, тобто відповідають вимогам Інструкції № 162 та Інструкції № 58. 40. Разом із тим, спосіб внесення цих записів, їх порядковість, безвідривність, а також чітка часова послідовність не дає підстав вважати, що мали місце будь-які неправомірні дії з метою штучного (безпідставного) формування стажу позивача. У той же час, вказаний запис який містить виправлення жодним чином не впливає на визначений у трудовій книжці трудовий стаж позивача за спірний період, а лише стосується номеру розпорядчого документа про прийняття на роботу. 41. При цьому суд вважає, що формальні неточності у документах не можуть ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись. 42. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду щодо обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. 43. Суд додатково зазначає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по інвалідності) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства. 44. Крім того, Верховний Суд у іншій постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком. 45. Водночас, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. 46. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність. 47. Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. 48. Європейський суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. 49. Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. 50. Колегія суддів погоджується з \~висновком суду першої інстанції, що спірний період роботи [PERSON] з 03.03.1992 по 07.09.1993 згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 05.08.1982 в малому підприємстві "Строитель" має бути врахований при визначені страхового стажу позивача, оскільки підтверджує відповідні обставини трудової діяльності останнього. 51. Крім іншого суд звертає увагу, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. А тому неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку таких документів, наданих особою не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії. 52. Апелянт не надав жодного доказу в обґрунтування того, що відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду його роботи з 03.03.1992 по 07.09.1993 він діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, добросовісно, тобто з забезпеченням усіх прав особи. Рішення не є пропорційним з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст. 46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення. 53. Тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що органом Пенсійного фонду протиправно не зараховано до страхового стажу [PERSON] періоду його трудової діяльності 03.03.1992 по 07.09.1993. За таких обставин рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 025550004919 від 07.05.2021 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності є протиправним та підлягає скасуванню. Як наслідок, з метою поновлення порушених прав позивача підлягає задоволенню і наступна похідна позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу [PERSON] період його трудової діяльності з 03.03.1992 по 07.09.1993. 54. Щодо доводів апелянта про неналежне повідомлення його про стан розгляду справи, то колегія суддів зазначає таке. 55. У зв`язку із обмеженим фінансуванням Вінницького окружного адміністративного суду на 2021 рік та відсутністю достатніх коштів для сплати послуг поштового зв`язку, ухвалу від 23.09.2021 разом із позовною заявою надіслано на електронну адресу апелянта: "gu@dn.pfu.gov.ua", про що секретарем судового засідання складено довідку ( а.с.65). 56. Дана ухвала отримана апелянтом в електронному вигляді, про що секретарем судового засідання було складено наступну довідку від 24.09.2021 (а.с. 66). 57. Колегія суддів, що довідка від 24.09.2021 є достатнім доказом вручення апелянту копії ухвали від 23.09.2021, враховуючи таке. 58. Кодексом адміністративного судочинства України не врегульовано процедури підтвердження отримання учасником судового процесу надісланої йому на електронну адресу копії ухвал суду, однак, згідно з положеннями ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). 59. Статтею 129 КАС України унормовано питання щодо виклику (повідомлення) шляхом надсилання тексту повістки електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою. 60. Відповідно до ч. 2 ст. 129 КАС України повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки. 61. Відтак, колегія суддів вважає за можливим застосування аналогії закону у частині правових наслідків отримання відповідачем електронного листа суду, а тому довідка від 24.09.2021 вважається документом, який підтверджує факт отримання відповідачем 2 24.09.2021 ухвали від 23.09.2021 разом із позовною заявою в електронній формі. 62. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування колегія суддів не вбачає. VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ. 63. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 64. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 65. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 66. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає. 67. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. \~

Результат розгляду: denied