Рішення адміністративного суду від 2022-07-11 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії, оформлене листом від 18.02.2019; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком з 24.10.2017 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19.09.2019, з врахуванням ухвали про виправлення описки від 06.11.2019, позов частково задоволено. Визнано протиправною відмову у призначенні позивачу пенсії за віком з підстав, викладених у відмові від 18.02.2019. Визнано протиправною бездіяльність щодо непризначення пенсії за віком з підстав, викладених у відмові від 18.02.2019. Зобов`язано відповідача провести нарахування та виплату пенсії за віком з 24.10.2017р. у розмірі відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням наданих представником позивача документів та з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні. В іншій частині позовних вимог суд відмовив. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019 рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 скасовано в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області провести нарахування пенсії з 24.10.2017, у розмірі відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із урахуванням наданих документів та з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні. У вказаній частині ухвалено постанову, якою відмовлено [PERSON] у задоволенні позову в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області призначити та виплачувати пенсію за віком з 24.10.2017 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року залишено без змін. Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що постанова суду апеляційної інстанції не є ефективним способом захисту порушеного права позивача, оскільки не містить зобов`язання призначити пенсію. Посилається, що станом на дату первинного звернення до суду позивач мав 15 років страхового стажу, що було достатнім для призначення пенсії. Посилається на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018 у справі за №821/1091/18, яка є преюдиційною та підтверджує право позивача на призначення пенсії. Ухвалою Верховного Суду від 03.03.2020 відкрито касаційне провадження з метою забезпечення єдності правозастосовчої практики. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін. У зв`язку з відсутністю клопотань про участь в судовому засідання, справа розглядається в порядку письмового провадження. Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судами встановлено, що [PERSON] є громадянином України, який постійно проживає на території держави Ізраїль (паспорт для виїзду за кордон серії [NUMBER] ). 28.04.2004 позивач виїхав до Ізраїлю та прийнятий на консульський облік в Посольстві України в державі Ізраїль 09.12.2004. 10.10.2017 представник позивача направив до Пенсійного фонду України заяву встановленої форми про призначення [PERSON] пенсії за віком. Листом Пенсійного фонду України від 17.12.2017 №18587/В-11 заяву перенаправлено до Генічеського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області (в подальшому реорганізованого в Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області) для її вирішення по суті. Разом з цим, 24.12.2017 представник позивача звернувся із заявою про призначення пенсії [PERSON] безпосередньо до Генічеського УПФУ. До заяви про призначення пенсії позивачу додані наступні документи: оригінал заяви про призначення пенсії за віком від 10.10.2017 (з проставленим апостилем та декларацією [PERSON] ), копія закордонного паспорта, копія реєстраційного номеру облікової картки платника податків, копія трудової книжки, копія довіреності представника [PERSON] . Рішенням Генічеського ОУПФУ за №32 від 30.10.2017, яке надіслано листом Генічеського ОУПФУ від 11.12.2017 №3314/03, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком з посиланням на те, що позивач не є громадянином України, що підтверджується відсутністю паспорта громадянина України та реєстрації на території України. Позивач оскаржив відмову у судовому порядку. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018 у справі за №821/1091/18, що набрала законної сили, суд визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Херсонській області від 30.10.2017 №32 про відмову в призначенні [PERSON] пенсії за віком та зобов`язав повторно розглянути подану позивачем заяву із урахуванням висновків суду. 20.12.2018 представник позивача звернувся до пенсійного органу з листом № 3785, в якому просив добровільно виконати судове рішення. Проте листом від 18.02.2019 №606/02-04, Генічеське УПФУ відмовило представнику позивача у задоволенні його звернення, посилаючись на відсутність особистої декларації заявника, документу уповноваженого органу Російської Федерації, про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної республіки Крим та м. Севастополя, даних про місце проживання (реєстрації) позивача на території України, а також ненадання оригіналів документів, що підтверджують стаж, вік та заробітну плату особи. Не погодившись із рішенням пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії, викладену у листі від 18.02.2019, позивач звернувся до суду із цим позовом. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії та ним дотримано порядок звернення за її призначенням. Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання призначити пенсію, апеляційний суд виходив з того, що предмет спору у цій справі не стосується порядку обрахунку страхового стажу позивача, також вказане питання не досліджувалось П`ятим апеляційним адміністративним судом у справі за №821/1091/18, а тому вимога позивача про призначення та виплату пенсії без встановлення страхового стажу особи є передчасною, а отже в її задоволенні слід відмовити. Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке. Статтею 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики. Частиною п`ятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі-Порядок №22-1). Відповідно до пункту 1 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника. Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Згідно з пунктом 2.22 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання. Пунктом 30 Порядку №22-1 передбачено, що документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження (пункт 38 Порядку №22-1). Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ (пункт 39 Порядку №22-1). Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (пункт 43 Порядку №22-1). Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку. Слід звернути увагу, що особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, проте реалізація такого права повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі № 1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку №22-1. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 540/1588/19. Судом встановлено, що підставою для відмови у призначенні пенсії згідно листа від 18.02.2019 є неподання оригіналів документів про стаж, вік та заробітну плату позивача, відсутність документа про реєстрацію, який є обов`язковим для призначення пенсії згідно постанови КМУ від 02.07.2014 № 234. Водночас суди попередніх інстанцій, визнавши протиправною відмову у призначенні пенсії та бездіяльність щодо її непризначення, жодним чином не надали оцінку, чи дотримано позивачем порядок звернення за призначенням пенсії, встановлений Порядком №22-1. Колегія суддів не приймає посилання позивача та судів на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018 у справі за №821/1091/18, якою визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Херсонській області від 30.10.2017 №32 про відмову в призначенні [PERSON] пенсії за віком та зобов`язано повторно розглянути подану позивачем заяву із урахуванням висновків суду, оскільки підставою для відмови стала неможливість органу пенсійного фонду призначити пенсію у зв`язку із тим, що позивач не є громадянином України, що підтверджується відсутністю паспорта громадянина України та реєстрації на території України. Решта обставин, які є обов`язковими при призначенні пенсії не були предметом судового розгляду та дослідження в межах справи № 821/1091/18. Крім того, відмова у призначенні пенсії не обґрунтована відсутністю страхового стажу, оскільки за відсутності оригіналу трудової книжки та документів, які його підтверджують, пенсійним орган не проведено його розрахунок. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку, що судові рішення підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно розпорядження голови Верховного Суду від 19.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей) змінено територіальну підсудність Херсонського окружного адміністративного суду на Одеський окружний адміністративний суд. Оскільки суд не ухвалює нового рішення, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають розподілу.

Результат розгляду: partial