Рішення адміністративного суду від 2023-06-20 00:00:00+03

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області звернулося до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання», в якому просило: - застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів, а саме: будівлі адміністративного корпусу, будівлі адміністративно-побутового корпусу за адресою: Дніпропетровська обл., Кам`янський район, м. Жовті Води, бульвар Свободи, будинок, 37К; будівлі гаражного боксу для зберігання автомобілів за адресою: Дніпропетровська обл., Кам`янський район, м. Жовті Води, вул. Кропоткіна, 16 Державного підприємства «Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання» до повного усунення порушень; - встановити у судовому рішенні спосіб і порядок його виконання шляхом зобов`язання зупинити експлуатацію об`єктів, а саме: будівлі адміністративного корпусу, будівлі адміністративно-побутового корпусу за адресою: Дніпропетровська обл., Кам`янський район, м. Жовті Води, бульвар Свободи, будинок, 37К; будівлі гаражного боксу для зберігання автомобілів за адресою: Дніпропетровська обл., Кам`янський район, м. Жовті Води, вул. Кропоткіна, 16 Державного підприємства «Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання» до повного усунення порушень. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України. Перевіривши підстави для перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, відповідно до п. 1 витягу з наказу Кам`янського районного управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 25.06.2021 року № 9 (з основної діяльності) наказано\~ \~здійснити планову перевірку додержання (виконання) вимог законодавства з питань пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту\~ \~в термін з 08.09.2021 року по 21.09.2021 року Державного підприємства «Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання». 14.06.2021 року повідомлення\~ \~про проведення планового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) № 128/02-21 і посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 25.06.2021 року № 286 були вручені особисто під розписку посадовим особам\~ \~підприємства. За результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання Державним підприємством «Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання» законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки 21.09.2021 року № 334 складено відповідний акт. В акті зафіксовано низку порушень вимог\~ \~Кодексу цивільного захисту України\~ \~(КЦЗУ), Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених\~ \~наказом МВС України від 30.12.2014 року № 1417\~ \~(ППБУ): 1. По будівлі адміністративного корпусу, будівлі адміністративно-побутового корпусу за адресою: м. Жовті Води, бульвар Свободи, 37 К: - п.1.24, глави 1 розділу ІV ППБУ:\~ \~приміщення електрощитової, яке знаходиться на 1-му поверсі будівлі адміністративно-побутового корпусу не відокремлено від сусідніх приміщень протипожежними дверима 2-го типу з мінімальною межею вогнестійкості\~ \~ЕІ 30, відповідно до вимог ДБН В.1.2-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» (п. 6.4, 6.17 ДБН В.1.1-7-2016); - п. 2.2 глави 2 розділу ІІІ ППБУ: не забезпечено утримання засобів протипожежного захисту, зокрема системи\~ \~протипожежного захисту у працездатному стані та забезпечення підтримання їх експлуатаційної придатності (технічне обслуговування), а саме: під час експлуатування у строки, визначені програмою інспектувань та графіком технічного обслуговування, не здійснено оцінку відповідності системи протипожежного захисту (автоматичної пожежної сигналізації). (п.2.2 глави 2 розділу ІІІ ППБУ; п. 6.3 ДСТУ 9047:2020 «Системи протипожежного захисту. Настанова з підтримання експлуатаційної придатності»); - п. 1.24, глави\~ \~1 розділу ІV ППБУ: приміщення електрощитової, яке знаходиться на 1-му поверсі будівлі адміністративного корпусу не відокремлено від сусідніх приміщень протипожежними дверима 2-го типу з мінімальною межею вогнестійкості\~ \~ЕІ 30, відповідно до вимог ДБН В.1.2-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» (п. 6.4, 6.17 ДБН В.1.1-7-2016); - п. 3.17 глави 3 розділу V ППБУ: не здійснено технічне обслуговування усіх наявних вогнегасників відповідно до Правил експлуатації вогнегасників, затверджених\~ \~наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 02.04.2004 року № 152, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 29.04.2004 року\~ \~№ 555/9154, а також ДСТУ 4297-2004 «Технічне обслуговування вогнегасників. Загальні технічні вимоги»; - п. 16 розділу ІІ ППБУ: посадова особа не пройшла навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому\~ \~постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях». 2. По гаражному боксу для зберігання автомобілів за адресою: м. Жовті Води, вул. Кропоткіна, 16: - п.2.2. глави 2 розділу ІІІ ППБУ: керівниками об`єктів, підприємств не забезпечено утримання засобів протипожежного захисту, зокрема системи протипожежного захисту, у працездатному стані та забезпечити підтримання їх експлуатаційної придатності (технічне обслуговування), а саме: під час експлуатування у строки, визначені програмою інспектувань та графіком технічного обслуговування, не здійснено оцінку відповідності системи протипожежного захисту (автоматичної пожежної сигналізації). 3. По загальним вимогам: - п. 2 ч. 1\~ \~ст. 20 КЦЗУ: не забезпечено відповідно до законодавства в повному обсязі своїх працівників засобами колективного та індивідуального захисту. Підставою для звернення до суду з цим позовом стало виявлення вказаних вище порушень. Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено, що виявлені порушення викликають необхідність застосування судом заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації певних будівель, споруд і приміщень відповідача. Застосування такого заходу реагування, який\~ \~є крайнім заходом, не є обґрунтованим та співмірним в даній ситуації. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до статті 1 Кодексу цивільного захисту України (далі КЦЗУ) останній регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності. Статтею 64 КЦЗУ передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи. Згідно з ст. 66 КЦЗУ центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону. Пунктами 11, 12 статті 67 КЦЗУ передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: 11) складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; 12) звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. Відповідно до ч. 2 ст. 68 КЦЗУ у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом. Отже, законодавством у сфері техногенної та пожежної безпеки позивачу надано право на звернення до адміністративного суду з позовом про повне або часткове зупинення експлуатації певної будівлі. Відповідно до статті 70 КЦЗУ підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зокрема є: - недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами; (пп. 1) - нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; (пп. 4) - неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання. (пп. 10) Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, під час якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Отже, зазначені вище норми не обумовлюють імперативної необхідності винесення припису з питань пожежної безпеки як передумови звернення до суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді зупинення діяльності. Захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації об`єкта є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами. Під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення судового рішення. Отже, наявність реальної загрози життю та здоров`ю людей повинні існувати не тільки на час перевірки, але і на момент ухвалення рішення судом. Такі висновки апеляційним судом здійснені з урахуванням застосування зазначених вище норм матеріального права Верховним Судом у постановах від 28 травня 2019 року у справі № 819/1850/17 та від 19 березня 2020 року у справі № 140/2323/19. Судом встановлено, що порушення законодавства, зафіксовані актом від 21.09.2021 року № 334, відповідачем не усунуті. \~ При обранні виключного заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єкта, а саме будівлі адміністративного корпусу, будівлі адміністративно-побутового корпусу за адресою: Дніпропетровська обл., Кам`янський район, м. Жовті Води, бульвар Свободи, будинок, 37К; будівлі гаражного боксу для зберігання автомобілів за адресою: Дніпропетровська обл., Кам`янський район, м. Жовті Води, вул. Кропоткіна, 16 Державного підприємства «Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання» до повного усунення порушень, зазначених в акті від 21.09.2021 року №\~ \~334, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 420/6512/18 (№ К/9901/16043/19). За унормуванням\~ \~ст. 3 Конституції України, зокрема, людина, її життя і здоров`я, її безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 27 Конституції України\~ \~визначено, що кожна людина має невід`ємне право на життя, яке нерозривно пов`язано зі здоров`ям. Обов`язок держави захищати життя людини. Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Відповідно до першого речення\~ \~статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ \~встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів. Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної безпеки та цивільного захисту призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 червня 2018 року (справа № 826/4267/16), законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання і розповсюдження вогню. Відповідно до пункту 26 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини. Пожежна безпека це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю (пункт 33 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України). Відповідно до пп. 24, 33 частини 1 статті 2 КЦЗУ пожежна безпека відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю. Надзвичайна ситуація обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності. Пожежі відносяться до надзвичайних ситуацій, а загроза життю та здоров`ю людей виникає не лише при наявності порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що безпосередньо можуть до неї призвести, а й при наявності інших порушень по нездійсненню заходів щодо захисту людей від впливу небезпечних чинників при вже виниклій пожежі. Так, при відсутності протипожежних дверей (люків, клапанів, вікон) з нормованою межею вогнестійкості або їх не відповідності можливі втрата цілісності та втрата теплоізолювальної спроможності даної перешкоди, що підвищує вплив небезпечних факторів пожежі (продуктів горіння, чадного газу та підвищених температур), унеможливлює евакуацію людей з будівлі та послідуючим отруєнням чадним газом та продуктами горіння та створює загрозу життю та/або здоров`ю людей. Не належне утримання автоматичної системи пожежогасіння та автоматичної пожежної сигналізації призведе до пізнього виявлення пожежі, у зв`язку з чим первинні засоби пожежогасіння будуть не ефективними, не відбудеться оповіщення людей, які перебувають у приміщеннях, у зв`язку з чим продукти горіння та чадний газ унеможливить своєчасну та безпечну евакуацію з приміщень та може призвести до отруєння людей, що перебуватимуть у ній, гасіння пожежі здійсниться лише після прибуття пожежних підрозділів з необхідними засобами гасіння. Відсутність первинних засобів пожежогасіння та не відповідність їхнього технічного стану унеможливить гасіння пожежі на ранній стадії розвитку, сприяє беззахисності людини перед факторами пожежі та призводить до безперешкодного розповсюдження пожежі по будівельним конструкціям, їх руйнації, що в свою чергу створює загрозу життю та/або здоров`ю людей. При не проходженні посадовими особами, навчання по програмі пожежно-технічного мінімуму, працівники не будуть знати, як діяти під час виникнення пожежі, як користуватись первинними засобами пожежогасіння та не будуть в змозі проводити інструктажі на протипожежну тематику з працівниками установи. Відсутність засобів індивідуального захисту призведе до ураження органів дихання працюючого персоналу, що може збільшити кількість летальних випадків. Застосована правова позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 826/4267/16. Суд зазначає, що відповідно до частини 2\~ \~статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень. З матеріалів справи встановлено, що відповідачем ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції не подано відзивів на позовну заяву та апеляційну скаргу, відповідно, а також не надано доказів усунення порушень. Абзацом 1 частини першої статті 6\~ \~Закону № 877\~ \~визначено що підставою для здійснення позапланових заходів є подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням. Таким чином, належним доказом усунення суб`єктом господарювання порушень, виявлених під час перевірки та які слугували підставою для звернення до суду з позовом про застосування заходів реагування, є відповідний акт перевірки, в якому буде вказано про повне усунення обставин (порушень), що слугували підставою для вжиття заходів реагування. Оскільки на час розгляду справи доказів, які б свідчили про повне усунення відповідачем порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не було надано, колегія суддів доходить висновку про наявність наведених порушень правил охорони праці та безпеки життєдіяльності, що призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення. Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 803/209/16. При цьому суд враховує, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень. Також такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28 лютого 2019 року № 810/2400/18 та від 05 лютого 2020 року у справі № 160/1739/19, від 28 жовтня 2020 року у справі № 560/639/19, від 28 жовтня 2020 року у справі № 640/2289/19, від 21 серпня 2020 року у справі № 640/368/19. Таким чином, розглянувши справу в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, його висновки не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: granted