Рішення адміністративного суду від 2022-04-14 00:00:00+03

У липні 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов [PERSON] до Військової частини [NUMBER] , в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо застосування січня 2014 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року; визнати протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо застосування січня 2016 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 01.01.2016 року по 22.07.2017 року включно; зобов`язати Військову частину [NUMBER] нарахувати і виплатити на користь [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 22.07.2017 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 55620 гривень 29 копійок із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 15.01.2004 року № 44; зобов`язати Військову частину [NUMBER] подати звіт про виконання судового рішення. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо застосування січня 2014 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не нарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 22.07.2017 року. Зобов`язано Військову частину [NUMBER] нарахувати і виплатити на користь [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.07.2017 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права. Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] проходила військову службу у Військовій частині [NUMBER] . У відповідності до військового квитка [PERSON] виключено зі списків частини 22.07.2017 року за наказом № 150. Згідно наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення [PERSON] , Військовою частиною [NUMBER] за грудень 2015 року здійснено нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у сумі 1027,99 грн., при цьому, враховуючи базовий місяць для розрахунку індексації - січень 2014 року. Також, згідно цієї довідки, за період з січня 2016 року по липень 2017 року відповідачем здійснено нарахування позивачу індексації грошового забезпечення, при цьому, враховуючи базовий місяць для розрахунку індексації - січень 2016 року, індексація грошового забезпечення склала 0. У відповідності до довідки Військової частини [NUMBER] щодо нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 22.07.2017 року [PERSON] , підстави встановлення базового місяця для нарахування індексації січня 2014 року є підвищення грошового доходу. Також, згідно вказаної довідки, січень 2016 року визначений місяцем підвищення грошових доходів. Вирішуючи справу та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу в період з 01.01.2016 року по 21.07.2017 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась, відповідно і дії щодо розрахунку індексації грошового забезпечення та застосування, при цьому, березня 2016 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) відповідачем не здійснювались. Суд першої інстанції зазначив, що позивачем до суду не надано доказів застосування відповідачем березня 2016 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року включно, та відповідно доказів порушення прав такими діями. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога [PERSON] про визнання протиправними дій Військової частини [NUMBER] щодо застосування березня 2016 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року включно задоволенню не підлягають. Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не наведено обґрунтування правомірності невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 31.07.2017 року. Відтак, враховуючи те, що невиплата відповідачем [PERSON] індексації грошового забезпечення у період 01.01.2016 року по 21.07.2017 року не є правомірною та суперечить нормам Конституції України та чинного законодавства, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог позивача шляхом визнання протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не нарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 22.07.2017 року. Щодо вимоги позивача про зобов`язання Військову частину [NUMBER] нарахувати і виплатити на користь [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~01.12.2015 року по 22.07.2017 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 55620 гривень 29 копійок із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, суд першої інстанції зазначив, що індексація нарахована та виплачена тільки за грудень 2015 року, у період з січня 2016 року по липень 2017 року відповідач визначив базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін січень 2014 року та відповідно січень 2016 року. Оскільки доказів підвищення у період з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року (зокрема з січня 2016 року) тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, до суду не надано та судом відповідні обставини не встановлено, суд першої інстанції дійшов висновку, що при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 року по 22.07.2017 року базовим місяцем повинен бути січень 2008 року. За результатами розгляду справи, суд першої інстанції зобов`язав Військову частину [NUMBER] нарахувати і виплатити на користь [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.07.2017 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на викладене. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Абзацом 2 частини 4 статті 9 вказаного Закону встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону). Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078 у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються і т.д. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. В контексті наведеного колегія суддів зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078. Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Згідно наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення [PERSON] , Військовою частиною [NUMBER] за період з січня 2016 року по липень 2017 року здійснено нарахування позивачу індексації грошового забезпечення, при цьому, враховуючи базовий місяць для розрахунку індексації - січень 2016 року. З урахуванням визначення базового місяця для розрахунку індексації - січень 2016 року, згідно наведеної довідки Військової частини [NUMBER] , індексація грошового забезпечення позивача за вказаний період склала - 0 грн. Позивач у даній справі, згідно змісту заявленого позову, не погоджується з діями відповідача щодо визначення січня 2016 року в якості базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по липень 2017 року, замість - січня 2008 року, а також з бездіяльністю відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення за вказаний період з урахуванням базового місяця - січень 2008 року. Як у відзиві на позовну заяву, так і в поданій апеляційній скарзі, обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо не проведення виплати позивачу індексації грошового забезпечення у вказаний період, відповідач посилається на те, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у 2016-2017 р.р. у Міноборони не було. Також, у відзиві на позовну заяву та поданій апеляційній скарзі в обґрунтування правомірності обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по липень 2017 року - з січня 2016 року відповідач посилається на положення п. 3 Постанови від 09.12.2015 року № 1013 та підвищення у січні 2016 року розміру премії позивача у складі грошового забезпечення. Надаючи оцінку доводам відповідача щодо правомірності не проведення виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по липень 2017 року з огляду на відсутність у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення, колегія суддів виходить з наступного. Так, згідно ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Тобто, частина 6 статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не обмежує проведення, передбачених чинним законодавством України, виплат, а вказує на джерела походження цих коштів. Також, колегія суддів зазначає, що Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Кечко проти України» зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі. До того ж, відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження факту відсутності в бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується відповідач, коштів на індексацію грошового забезпечення, і як наслідок не надходження відповідних фінансових асигнувань на рахунки відповідача для виплати індексації військовослужбовцям у вказаний період. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що ним протягом 2016-2017 р.р. надсилались відповідні заявки до вищестоящого органу стосовно потреби на виділення додаткових коштів для виплати військовослужбовцям індексації грошового забезпечення. Надаючи оцінку діям відповідача щодо застосування при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по липень 2017 року базового місяця січень 2016 року та як наслідок не виплати позивачу індексації, колегія суддів виходить з наступного. Згідно п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078(далі - Порядок № 1078), у редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Отже, починаючи з 01.12.2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець. Поряд із цим, колегія суддів зазначає, що відповідні зміни до Порядку № 1078 були внесені постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013). Пунктом першим вказаної Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 року посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників. При цьому, підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1- 3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців. Отже, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто, з 01.12.2015 року посадові оклади військовослужбовців не змінилися. Що стосується відповідача щодо правомірності обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по липень 2017 року - з січня 2016 року, з огляду на положення п. 3 Постанови № 1013, колегія суддів зазначає наступне. Так, згідно п. 3 Постанови від 09.12.2015 року № 1013 Кабінетом Міністрів України постановлено: Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. В свою чергу, як вже зазначалось колегією суддів, згідно п. 5 Порядку № 1078 в редакції вказаної Постанови № 1013 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Проте, відповідачем в ході розгляду справи не надано жодного доказу щодо підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, у грудні 2015 року або січні 2016 року. Навпаки, з довідки про нараховане позивачу грошове забезпечення вбачається, що у грудні 2015 року та січні 2016 року посадовий оклад позивача не змінювався та складав 565 грн. Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву та поданій апеляційній скарзі, як на підставу для застосування січня 2016 року в якості базового для подальшого розрахунку індексації, на підвищення у січні 2016 року розміру премії позивача у складі грошового забезпечення колегія суддів вважає безпідставними, оскільки пунктом 5 Порядку № 1078, в редакції за вказаний період, прямо передбачено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по липень 2017 року, а дії відповідача щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача у вказаний період місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2016 року є протиправними. Таким чином, оскільки індексація грошового забезпечення позивачу не була проведена у встановлений Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» строк, що є порушенням прав позивача, колегія суддів вважає, що відповідач підлягає зобов`язанню нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~01.01.2016 року по 22.07.2017 року. Висновки суду у даній справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17, від 19 червня 2019 року у справі № 825/1987/17, від 19 липня 2019 року у справі № 240/4911/18, від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, від 05 лютого 2020 року у справі № 825/565/17, від 16 вересня 2020 року № 815/2590/18. Разом з цим, вирішуючи справу, суд першої інстанції помилково визначив період, за який підлягає нарахуванню індексація. Так, суд першої інстанції визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування індексації по 22.07.2017 року, проте, зобов`язав нарахувати індексацію по 31.07.2017 року без будь-яких обґрунтувань. Крім того, в мотивувальній частині суд першої інстанції посилається на дату 21.07.2017 року, однак, взагалі не обґрунтовує вказані обставини, не зазначає, чим вони підтверджуються. В свою чергу, з наявного в матеріалах справи військового квитка колегією суддів встановлено, що 22.07.2017 року позивача виключено зі списків військової частини та саме ця дата визначена позивачем у позові, як кінцева дата нарахування індексації, а тому, позов підлягає задоволенню за період по \~22.07.2017 року. Крім того, суд першої інстанції помилково послався на те, що позивач у даній справі просить визнати протиправними дії щодо застосування базового місяця для обчислення індексації березень 2016 року, оскільки таких вимог позивачем не заявлялось. Також, вирішуючи справу та зобов`язуючи Військову частину [NUMBER] здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січень 2008 року, судом першої інстанції помилково не з`ясовано, який базовий місяць при нарахуванні індексації позивачу був застосований відповідачем до встановлення базового місяця - січень 2016 року, не перевірено правомірність дій відповідача щодо застосування такого базового місяця з урахуванням вимог чинного законодавства на час встановлення цього місяця в якості базового. В свою чергу, судом апеляційної інстанції встановлено, що до застосування січня \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~2016 року в якості базового місяця для нарахування індексації відповідачем застосовувався базовий місяць січень 2014 року місяць підвищення грошових доходів. Згідно п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року (в редакція до внесення змін згідно Постанови від 09.12.2015 року № 1013 та відповідно в редакції на час встановлення базового місяця для розрахунку індексації - січень 2014 року), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Таким чином, згідно Порядку № 1078, у наведеній редакції, базовим місяцем при розрахунку індексу споживчих цін вважався місяць, у якому відбувається підвищення заробітної плати працівника за рахунок збільшення її постійних складових. Висновки суду у даній справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 825/565/17, у яких Верховним Судом вказано, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації. За таких обставин, дії відповідача щодо визначення січня 2014 року в якості базового місяця під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації позивача у зв`язку з підвищення грошового доходу відповідають наведеним вимогам Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 \~від 17.07.2003 року, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин. Колегія суддів наголошує, що встановлення відповідачем з січня 2014 року базового місяця для розрахунку індексації позивача січень 2014 року не оскаржено позивачем. Разом з цим, позивач вважає, що у зв`язку із внесенням Постановою від 09.12.2015 року \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 1013 змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з січня 2016 року індексація грошового забезпечення позивача мала проводитись із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, оскільки у січні 2008 році підвищувались посадові оклади військовослужбовців. Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково погодився з вказаними доводами позивача, оскільки норми та положення Порядку № 1078, у редакції Постанови \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, на які посилається позивач та суд першої інстанції, не були чинні на час встановлення базового місяця для розрахунку індексації січень 2014 року, а тому, не можуть бути підставою для перегляду цього базового місяця та відповідно застосування в якості базового місяця - січня 2008 року. Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що базовий місяць, встановлений відповідно до норм, що діяли до внесення змін до Порядку № 1078 (тобто до 15.12.2015 року), перегляду не підлягає. З огляду на викладене, підстави для нарахування індексації з грудня 2015 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року відсутні та у задоволенні цих вимог позивача слід відмовити. \~ Зазначені обставини та вимоги Порядку № 1078, в редакції на час встановлення базового місяця для розрахунку індексації січень 2014 року, помилково не були враховані судом першої інстанції при вирішенні справи, внаслідок чого, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про необхідність проведення нарахування індексації позивача, враховуючи базовий місяць - січень 2008 року. За встановлених у справі обставин, враховуючи допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по липень 2017 року, а також з огляду на протиправність дій відповідача щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача у вказаний період місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2016 року, колегія суддів, з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по липень 2017 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2016 року та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по липень 2017 року із зобов`язанням відповідача нарахувати, та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по липень 2017 року враховуючи базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення січень 2014 року. В свою чергу, у задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Також, колегія суддів вважає, що у спірному випадку відсутні підстави для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення. Таким чином, враховуючи, що судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, на підставі ст. 317 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення вимог позивача.

Результат розгляду: partial