Рішення адміністративного суду від 2022-04-13 00:00:00+03

В липні 2017 року Комунальне підприємство "Гніваньводопостач" (КП "Гніваньводопостач") \~звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі ГУ ДФС у Вінницькій області), правонаступником якого є ГУ ДПС у Вінницькій області, в якому просило: -визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 04.04.2017 №173/13-03/36242300. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2017 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 04.04.2017 №173/13-03/36242300. Не погодившись із вказаним судовим рішенням відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до \~невірного вирішення справи, подав апеляційну скаргу. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року апеляційну скаргу ГУ ДФС у Вінницькій області залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції від 13 жовтня 2017 року-без змін. Вказані постанова та ухвала оскаржені відповідачем в касаційному порядку. Постановою Верховного Суду від 23 грудня 2021 року касаційну скаргу ГУ ДФС у Вінницькій області задоволено частково: ухвалу Вінницького \~апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від \~08 лютого 2022 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, однак направив на адресу суду \~додаткові пояснення та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити. Позивач будучи належним чином повідомленим \~про час та місце розгляду справи уповноваженого представника, в судове засідання не направив. Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга \~підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що з \~23.10.2008 \~КП "Гніваньводопостач" взято на податковий облік за №3150. На підставі направлення виданого \~ГУ ДФС \~у Вінницькій області №392 від 13.03.2017, \~головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області Кіт С.М., згідно зі ст. 20, п.77.2 ст. 77, п.82.1 ст. 82 ПК України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, відповідно до плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання та на виконання наказу ГУ ДФС у Вінницькій області від 01.03.2017 року №263 проведена документальна планова виїзна перевірка КП "Гніваньводопостач" з питань дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2011 по 31.12.2016, за результатами якою складено Акт від 04.04.2017 \~№173/13-03/36242300. Вказаною перевіркою встановлено наступні порушення податкового законодавства: -пп. 168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1 ст. 168. п.176.1 "е" ст.176, п.176.2 "а" ст.176 ПКУ від 02.12.2010 року, а саме: несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року у загальній сумі 271594,78 грн., у тому числі: \~несвоєчасно перераховано залишок податку станом 01.01.2014 року, у сумі 271594,78 грн.; -пп.168.1.2, пп. 168.1.5 п.168.1 ст.168, п.176.1 "е" ст.176, п.176.2 "а"ст.176 ПКУ від 02.12.2010 року, у результаті чого не сплачено податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року у загальній сумі 638996,75 грн., в тому числі по звітних періодах: залишок податку станом 01.01.2014 року, який не сплачено на дату підписання акту перевірки - у сумі 45933,08 грн.; за 2014 рік - у сумі 167060,53 грн., у тому числі: - січень 2014 року - 9460,83 грн., лютий 2014 року - 12822,67 грн., березень 2014 року - 13609,16 грн., квітень 2014 року - 13455,74 грн., травень 2014 року - 12752,56 грн., червень 2014 року - 13132,58 грн., липень 2014 року - 15070,59 грн., серпень 2014 року - 13518,62 грн., вересень 2014 року - 14486,87 грн., жовтень 2014 року - 18267,45 \~грн., листопад 2014 року - 15714,75 грн., грудень 2014 року - 14765,71 грн.; за 2015 рік - у сумі 185107,06 грн., у тому числі: - \~січень 2015 року - 14385,63 грн., лютий 2015 року - 13724,64 грн., березень 2015 року - 14217,97 грн., квітень 2015 року - 16182,76 грн., травень 2015 року - 16686,76 грн., червень 2015 року - 18142,76 грн., липень 2015 року - 19278,33 грн., серпень 2015 року - 16083,74 грн., вересень 2015 року - 10983,50 грн., жовтень 2015 року - 13652,27 \~грн., листопад 2015 року - 15032,24 грн., грудень 2015 року - 16736,16 грн.; за 2016 рік - у сумі 240896,08 грн., у тому числі: - \~січень 2016 року - 19498,68 грн., лютий 2016 року - 21458,46 грн., березень 2016 року - 21890,58 грн., квітень 2016 року - 24348,92 грн., травень 2016 року - 21242,34 грн., червень 2016 року - 21561,96 грн., липень 2016 року - 24562,79 грн., серпень 2016 року - 21274,96 грн., вересень 2016 року - 20065,55 грн., жовтень 2016 року - 11028,46 \~грн., листопад 2016 року - 11222,45 грн., грудень 2016 року - 22740,93 грн.. 19.04.2017 ГУ ДФС у Віннцькій області винесено податкове повідомлення-рішення №0007061306. Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що податковий борг нарахований поза межами встановленого п.102.1 ст.102 ПК України, а тому є безнадійним. Також суд першої інстанції прийншов до переконання, що в даному випадку не підлягають застосуванню штрафні санкції, передбачені ст.127 ПК України. З вказаними висновками погодився і суд апеляційної інстанції в ухвалі від 13 грудня 2017 \~\~року, яка в подальшому скасована постановою Верховного Суду від 23 грудня \~2021 року. Скасовуючи постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від \~23 грудня \~2021 року Верховний Суд дійшов висновку, що приймаючи рішення суд апеляційної інстанції залишив поза увагою ту обставину, що спірним податковим повідомленням-рішенням \~№0007061306 від 19 квітня 2017 року до Підприємства не лише застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 521 \~814,57 грн. згідно з пунктом 127.1 статті 127 ПК України, а й донараховано 638 \~996,75 грн. основного зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та 308 \~311,59 грн. пені відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України. Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, враховуючи висновки Верховного Суду у даній справі, колегія суддів виходить із наступного. Відповідно до приписів статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. П.п.14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). За визначенням наведеним у підпункті 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. П.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Згідно з п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. П.54.1, п.54.2 ст.54 ПК України закріплено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету. Згідно з пп.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України унормовано, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. У пп. 168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України зазначено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду. За змістом з п.126.1 ст.126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. В той же час, п.127.1 ст.127 ПК України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом. До або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Положення ст.126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати. Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 Податкового кодексу України. Таким чином, диспозиція статті 127 ПК України передбачає відповідальність за не нарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, тобто, в такому випадку платником податків має бути допущена бездіяльність в частині виконання свого обов`язку, передбаченого статтею 168 ПК України. \~ Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 10 листопада 2015 року (справа №813/6793/13-а) та від 22 березня 2016 року (справа №813/6774/13-а), постановах Верховного Суду від 7 лютого 2018 року (справа №813/5787/15), від 27 березня 2018 \~року (справа №П/811/618/17), від 11 вересня 2018 року (справа №805/3649/17-а), від 24 жовтня 2018 року (справа №820/2405/16). Отже, вирішуючи питання щодо правомірності застосування до платника податків штрафів, визначених статтею 127 ПК України, слід з`ясовувати чи була проявлена з боку такого платника протиправна бездіяльність у вигляді не нарахування, неутримання та/або несплати податкового зобов`язання. За приписами п. 102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. Як з`ясовано з матеріалів справи, під час проведення документальної планової \~перевірки, посадовими особами контролюючого органу виявлено факти несвоєчасної сплати самостійно задекларованого грошового зобов`язання та ненарахування грошового зобов`язання, що фактично не заперечувалося та не спростовано позивачем. \~ Про обгрунтованість доводів ГУ ДФС у Вінницькій області в частині встановлення порушення про несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб КП "Гніваньводопостач" зазначено і судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні. При цьому суд першої інстанції вважає, що підстави для застосування ст.127 ПК України у податкового органу були відсутні, оскільки в даному випадку має місце несвоєчасна сплата самостійно задекларованого грошового зобов`язання, а не ненарахування грошового зобов`язання. Разом з тим, як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду від 23.12.2021 у даній справі, суд касаційної інстанції дійшов протилежного висновку та вказав що 638996,75 грн. є донарахованою сумою основного грошового зобов`язання податку на доходи фізичних осіб. Отже, враховуючи висновки суду касаційної інстанції, колегія суддів вважає, що ГУ ДФС України підставно застосовано норми ст. 127 ПК України. Також судом першої інстанції зазначено, що податковий борг нарахований позивачу поза межами встановленого п.102.1 ст.102 ПК України строку, а тому \~є безнадійним. \~ В свою чергу, колегією суддів досліджено розрахунки надані ГУ ДПС у Вінницькій області під час апеляційного розгляду справи, \~де останнім перераховано штрафні санкції \~на грошове зобов`язання в межах 1095 днів. Так, із вказаних розрахунків вбачається, що податкове зобов`язання самостійно задеклароване платником склало, починаючи з квітня 2014 року - 13 45574 грн., травень 2014 року- 12 752,56 грн., червень 2014 року-13 132,58 грн., липень 2014 року-15 070,59 грн., серпень 2014 року-13 518,62 грн., вересень 2014 року-14 486,87 грн., жовтень 2014 року-18 267,45 грн., листопад 2014 року-15 714,75 грн., грудень 2014 року-14 765,71 грн.; за 2015 рік-у сумі 185 107,06 грн., у тому числі: січень 2015 року-14 385,63 грн., лютий 2015 року-13 724,64 грн., березень 2015 року- 14 217,97 грн., квітень 2015 року-16 182,76 грн., травень 2015 року-16 686,76 грн., червень 2015 року-18 142,76 грн., липень 2015 року-19 278,33 грн., серпень 2015 року-16 083,74 грн., вересень 2015 року-10 983,50 грн., жовтень 2015 року-13 652,27 грн., листопад 2015 року-15 032,24 грн., грудень 2015 року-16 736,16 грн.; за 2016 рік-у сумі 240 896,08 грн., у тому числі: січень 2016 року-19 498,68 грн., лютий 2016 року-21 458,46 грн., березень 2016 року-21 890,58 грн., квітень 2016 року-24 348,92 грн., травень 2016 року-21 242,34 грн., червень 2016 року-21 561,96 грн., липень 2016 року-24 562,79 грн., серпень 2016 року-21 274,96 грн., вересень 2016 року-20 065,55 грн., жовтень 2016 року-11 028,46 грн., листопад 2016 року-11 222,45 грн., грудень 2016 року-22 740,93 грн. в сумі: 313 009 грн. 62 коп. Оскільки акт перевірки складений 04.04.2017, то контролюючим органом перераховано штрафні санкції на грошове зобов`язання починаючи з 08.05.2014 : -25% за несвоєчасну сплату застосовано штраф починаючи з 08.05.2014 р. в сумі : 430 грн. 34.коп. оскільки сума самостійно задекларованого податкового зобов`язання 12015 грн. 33 коп., сплачена частково 08.05.2014 \~платежем у розмірі 1721, 34 грн. з простроченням у 7 днів; -50% застосовано відповідно з 27.05.2014 на суму 1113 грн.82 коп. Фактична кількість затримки склала відповідно до розрахунку 26 днів. -75% застосовано за усі наступні місяці, починаючи з 30.05.2014 по 30.12.2016 на суму 413833 грн.97 коп. Що стосується суми пені за невчасно сплачене грошове зобов`язання, колегія суддів вказує на таке. За змістом підпунктів 129.1.1., 129.1.2., 129.1.3. п. 129.1 ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається: \~при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом,- після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (редакція статті чинної на період проведення податкової перевірки). Отже , відповідно до розрахунку починаючи з 01.05.2014 по 02.04.2015, фактична кількість затримки склала 336 днів. Таким чином, враховуючи вимоги ст.129 ПК України, контролюючим органом враховано 90 днів, відповідно кількість затримки складає 246 днів з урахуванням облікової ставки НБУ 30% та пеня за наслідками \~перевірки склала суму 596 грн. 58 коп. та відповідно до розрахунку \~застосована \~в наступних періодах з урахуванням 90 денного терміну та облікової ставки НБУ та склала включно до 30.12.2016 93680 грн. Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас, у разі надання посадовою особою суб`єкта владних повноважень доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність прийнятого останнім рішення, позивач повинен спростувати ці доводи. З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того, що за позивачем \~рахується податкових борг в розмірі 647055,16 грн., тоді як позивачем не наведено аргументів на спростування доводів податкового органу в цій частині. \~ Стосовно посилань КП "Гніваньводопостач" на довідки ГУ ДПС у Вінницькій області про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, згідно яких станом на 11.10.2021 та 03.02.2022 за позивачем відсутній податковий борг, то \~\~представником відповідача зазначено, що до прийняття судового рішення по даній справі, предметом якої є правомірність податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 04.04.2017 №173/13-03/36242300, визначений у ньому податковий борг має статус неузгодженого, а тому \~не відображений у податковому органі як заборгованість. Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та \~дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення. У силу п.2 ч.1 ст.315\~ \~\~КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст.317\~ \~КАС України\~ \~\~підставами для скасування судового рішення суду першої \~інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти \~нову постанову про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial