Рішення адміністративного суду від 2023-01-09 00:00:00+02

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі СРУ, ДПСУ відповідно) в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача в здійсненні перерахунку й виплаті [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2015 по 01.03.2018 з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця; визнати протиправними дії СРУ щодо проведення нарахування індексації грошового забезпечення позивачу у період з 01.03.2015 по 01.03.2018 з врахуванням квітня 2015 року та травня 2016 року, як базових місяців; зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2015 по 01.03.2018 із застосуванням базового місяця січня 2008 року. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року позов задоволено. Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі із посиланням на норми матеріального права та окремі обставини справи, вказує, що базовий місяць квітень 2015 року для обрахунку позивачу індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по квітень 2016 року застосований у зв`язку з тим, що у квітні 2015 року відбулось збільшення його грошового забезпечення на 142,50 грн. Базовий місяць травень 2016 року для обрахунку індексації грошового забезпечення за період з травня 2016 року по лютий 2018 року застосований у зв`язку з тим, що у травні 2016 року відбулось збільшення грошового забезпечення позивача на 672,16 грн. Оскільки розмір підвищеного грошового забезпечення перевищив суму індексації, індексація у травні 2016 року не виплачувалась. Під час проходження служби в період з червня 2016 року по лютий 2018 року не підвищувалось грошове забезпечення, тому під час обрахунку індексації за цей період також застосовано базовий місяць травень 2016 року. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами. Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що квітень 2015 року та травень 2016 року не можуть вважатися базовими місяцями, оскільки у даних місяцях збільшення грошового забезпечення військовослужбовців на законодавчому рівні не відбулося. На законодавчому рівні розмір посадового окладу військовослужбовців встановився у січні 2008 року. Такі висновки суду першої інстанції, відповідають встановленим обставинам справи, однак вказане рішення суду не може бути залишено без змін, з таких міркувань. Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що [PERSON] проходив військову службу в ДПСУ з 01.03.2015 по 01.03.2020. Відповідно до наказу начальника СРУ від 28.02.2020 № 131-ОС старший лейтенант [PERSON] виключений зі списків особового складу СРУ та всіх видів забезпечення у зв`язку з звільненням в запас з 01.03.2020 (а.с.21-22). Як вбачається з розрахунково-платіжної відомості від 12.03.2020 № 19, у зв`язку зі звільненням з військової служби позивачу СРУ за період з липня 2015 року по лютий 2018 року перераховано індексацію грошового забезпечення в розмірі 3345,15 грн (а.с.47). 04.10.2021 [PERSON] звернувся із заявою до СРУ, у якій просив здійснити перерахунок і виплату індексації грошового забезпечення за період 01.03.2015 по 01.03.2020 з урахуванням січня 2008 та березня 2018, як базових місяців (а.с.13-14). Листом СРУ від 03.11.2021 №11/7929 позивача повідомлено, що в березні 2020 року було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення у розмірі 3487,28 грн за період з липня 2015 року по січень 2019 року. Індексація грошового забезпечення за період з лютого 2019 року по 01.03.2020 була нарахована та виплачена разом з грошовим забезпеченням у СРУ в період з серпня 2019 року по березень 2020 року. Обрахунок індексації грошового забезпечення з липня 2015 року по січень 2019 року проводився на підставі довідки про ненараховану та невиплачену індексацію 4 прикордонного загону. Місяці підвищення грошового забезпечення, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення: в період з квітня 2015 року по квітень 2016 року - квітень 2015 року; в період з травня 2016 року по лютий 2018 року - травень 2016 року; в період з березня 2018 року по день звільнення - березень 2018 року. На даний час заборгованість з виплати індексації грошового забезпечення відсутня, підстав для перерахунку індексації грошового забезпечення немає (а.с.15-16). Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ). Положеннями статті 1 Закону №1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно зі статтею 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Тобто, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг. Положеннями статті 4 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. В силу статті 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Так, «Порядок проведення індексації грошових доходів населення» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок №1078) визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 № 1013 (далі - Постанова №1013), яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення. Серед іншого, внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення. Зокрема, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови № 1013 від 09.12.2015 місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (пункт 5 Порядку № 1078). Крім того, якщо раніше базовий місяць (місяць підвищення) визначався в разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати, то після внесення змін - тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Таким чином, починаючи з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець. Наведене підтверджується роз`ясненнями Мінсоцполітики, наданими Департаменту фінансів Міністерства оборони України листом від 08.08.2017 № 78/о/66-17. Водночас, слід зазначити, що відповідні зміни до Порядку №1078 були внесені Постановою № 1013. Пунктом 1 Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників. При цьому підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1- 3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців. Зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Відтак, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015 і включно до 01.03.2018, посадові оклади військовослужбовців не змінилися. До 15.12.2015 року абзаци 1- 4 пункту 5 Порядку № 1078 були викладені в наступній редакції. У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку. У разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення. Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів наведено в додатку 4 до цього Порядку. Місяць, в якому відбувається підвищення грошових доходів працівників у зв`язку із розширенням зони обслуговування, збільшенням обсягу робіт, суміщенням професій (посад), виконанням обов`язків тимчасово відсутнього працівника, оплатою за роботу за сумісництвом на одному підприємстві, в установі, організації, а також за рахунок збільшення розміру премії, не вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (у разі, коли не відбувається підвищення тарифної ставки (окладу). Тобто в чинній редакції Порядку № 1078, на відміну від редакції до 15.12.2015, відсутнє таке поняття як «базовий місяць» для розрахунку індексації. До того ж, визнання протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язння при розрахунку індексації за період з 01.03.2015 до 15.12.2015 застосувати січень 2008 року як базовий, безпідставне, оскільки до 15.12.2015 року діяв інший механізм визначення та обрахунку індексації. Аналіз редакції пункту 5 Порядку № 1078, а особливо його 1, 5 абзаців свідчить про те, що значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення тарифних окладів (стипендій), для обрахунку приймається за 1 або 100 відсотків лише коли таке підвищення відбулося після 15.12.2015 року або після цієї дати. Прийняття підвищення тарифних окладів (стипендій), яке сталося до 15.12.2015, за 1 або 100 відсотків порушує таку складову верховенства права, як принцип правової визначеності, та суперечить положенням частини першої статті 58 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відтак, апеляційний суд дійшов висновку про те, що нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення повинна здійснюватися із застосуванням базового місяця січень 2008 року за період з 01.01.2016 по 01.03.2018. Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, у вказаний період з 01.01.2016 по 01.03.2018 індексація грошового забезпечення позивачу була нарахована та не виплачена індексація грошового забезпечення, однак із застосуванням травня 2015 року та травня 2016 року. Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення вказаного позову частково шляхом визнання протиправною бездіяльність СРУ щодо не здійснення перерахунку і виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 з урахуванням січня 2008 року як базового місяця; визнання протиправним дій СРУ щодо проведення нарахування індексації грошового забезпечення позивачу у період з 01.01.2016 по 01.03.2018 з врахуванням квітня 2015 року та травня 2016 року як базових місяців; зобов`язання СРУ нарахувати й виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 із застосуванням базового місяця січня 2008 року. В задоволені решти позовних вимог відмовити. В підсумку, такі обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду та прийняття постанови задоволення позову частково, з наведених вище підстав. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково. При цьому, спосіб та граматичне викладення резолютивної частини рішення суду унеможливлюють прийняття апеляційним судом постанови про зміну чи скасування рішення суду частково, так як, зокрема у абзаці другому резолютивної частини цього рішення задоволенні позовні вимоги стилістично викладені не правильно. Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позову повністю.

Результат розгляду: partial