Рішення адміністративного суду від 2022-01-14 00:00:00+02

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року адміністративний позов ТОВ "Консольлайн" до ГУ ДПС в Одеській області та Державної податкової служби України задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Одеській області про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних від 17.11.2020 року №2144658/42289205 про відмову в реєстрації податкової накладної №160 від 23.10.2020 року. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну позивача від 23.10.2020 року №160 датою подання. 12 липня 2021 року до суду надійшла заява представника позивача про розподіл судових витрат (вхід. №ЕП/36913/21), в якій заявник просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи №420/7609/21, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13620 грн. Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року заяву представника позивача задоволено З відповідачів на користь позивача стягнуто судові витрати по 6810 грн. з кожного. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на сумніви щодо реальності співмірності вчинених по справі дій адвоката позивача та суми коштів, отриманих за їх здійснення, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу. Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат, пов`язаних з отриманням професійно правничої допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені витрати є співмірними із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг) за наведеним у акті прийому-передачі наданих юридичних послуг. Проте колегія суддів вважає таки висновки передчасними з наступного. Так, відповідно до частин першої та другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з частинами першою та третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України, відповідно до частини другої якої за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За приписами частин третьої та четвертої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Правила розподілу судових витрат за результатами ухвалення судом рішення по суті позовних вимог (задоволення позову повністю або частково, відмова в задоволенні позову) визначено статтею 139 КАС України, частиною сьомої якою встановлює, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зазначені вимоги процесуального закону кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Отже приписами статті 139 КАС України визначено, що сторона подає докази розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, або до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Окрім того, згідно з частиною третьою статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. З огляду на приписи частини третьої статті 143 КАС України, докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 27 травня 2021 року у справі №723/2537/20. При цьому варто врахувати, що у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, докази судових витрат за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 12 серпня 2020 року по справі № 340/2449/19, від 12 листопада 2020 року по справі №640/13697/19. Так, з матеріалів справи вбачається, дана справа була розглядалася судом за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи. Остаточне рішення ухвалено судом 12 липня 2021 року у порядку письмового провадження. Представник позивача заявою про надання доказів щодо розміру судових витрат від 07.07.2021 року (вхід.№ЄП/18664/21 від 09.07.2021) повідомив суд, що до винесення рішення по справи не має змоги чітко визнати обсяг наданої правової допомоги та відповідно розмір судових витрат та зазначив, що докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат будуть подані у встановлені законодавством строки після ухвалення рішення суду (а.с. 183). З матеріалів справи також вбачається, що після ухвалення рішення у справі представником позивачам було подано до суду першої інстанції заяву про розподіл судових витрат від 12.07.2021 року, до якої додано: договір про надання правничої допомоги №6/31/08 від 31.08.2020 року; додаткову угоду №2 від 01.02.2021 року; лист АО МІТРАС за вих. №1/08 від 31.08.2020 року; лист ТОВ "Консольлайн" від 31.08.2020 року; договір про залучення адвоката від 31.08.2020 року; витяг з ЄДР щодо ТОВ "Консольлайн"; лист АО МІТРАС від 01.10.2020 року; лист ТОВ "Консольлайн" від 01.10.2020 року; договір №3/10 від 01.10.2020 року; акт №38 від 07.07.2021 року; рахунок-фактура №07/07/2021/38 від 07.07.2021 року (а.с. 199-208). З наданих до суду документів вбачається, що всі вони складені заздалегідь до ухвалення рішення у даній справі. При цьому, позивачем (його представником) не наведено причин, які зумовили унеможливили подати зазначені докази до вирішення справи по суті. Враховуючи, що ТОВ "Консольлайн" не доведено наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі доказів судових витрат до вирішення справи по суті, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не дотримано вимоги частини сьомої статті 139 КАС і частини третьої статті 143 КАС України, а саме не своєчасно подано докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат, а тому заява товариства про розподіл судових витрат на правову допомогу підлягає залишенню без розгляду. Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи, що при вирішенні даного питання суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення питання, та порушив норми процесуального права, апеляційна скарга ГУДПС підлягає частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial