Рішення адміністративного суду від 2022-07-19 00:00:00+03

ФОП [PERSON] звернувся до суду з вимогами визнати протиправним і скасувати рішення Митного посту «Запоріжжя» Дніпровської митниці Держмитслужби України від 23.12.2020 № UA110230/2020/000334/2 про коригування митної вартості товарів; визнати протиправною і скасувати складену Дніпровською митницею Держмитслужби України картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00761. Позиція позивача обґрунтована тим, ним було надано вичерпний перелік документів згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України для визначення митної вартості товарів за першим методом - за ціною договору. Водночас, відповідач, вимагаючи надати додаткові документи всупереч ч. 3 ст. 53 МК України зазначив про наявність розбіжностей у відомостях, що самі по собі не підтверджують числові значення складових митної вартості в документах. Також зазначає, що витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, належні обставини якими ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, всі наведені обставини є надуманими та не логічними, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості. Крім того, відповідач в оскаржуваному рішенні не навів достатніх та логічних аргументів для здійснення коригування заявленої митної вартості товару. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року позов задоволено. З апеляційною скаргою на рушення суду звернувся відповідач. \~Правовою підставою апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції скаржник зазначив порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. На обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач доводив правомірність своїх дій щодо витребування додаткових документів у декларанта та проведеного коригування митної вартості товару, оскільки, як вважає скаржник, у спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товару. У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги. В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати. Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке. Під час апеляційного перегляду справи встановлено, між Позивачем (Покупець) та Фірмою «Томас Краусс» Німеччина (Продавець), укладено зовнішньоекономічний договір поставки товару №01-2020 від 16.11.2020 року та додаток №1 від 01.12.2020 року, відповідно до умов якого продавець поставляє у власність покупця вживану техніку, запчастини, частини та комплектуючі до легкових автомобілів. Основні умови поставки товару, в тому числі спосіб доставки, оплата, умови передачі товару викладені в тексті договору. Найменування товару, кількість, вартість викладені в додатку №1 від 10.12.2020 року до договору. Згідно з додатком №1 від 10.12.2020 року до договору поставки, Постачальник зобов`язується поставити 25 позицій вживаних частин та комплектуючих до легкових автомобілів загальною вартістю 11 265.00 EUR (евро). З метою митного оформлення, 23.12.2020 року до Митного посту «Запоріжжя» Дніпровська митниця Держмитслужби була подана митна декларація № UA 110230/2020/028281 від 23.12.2020р., якою до митного оформлення було заявлено обладнання (товар), яке було у використанні, - транспортні контейнери, техніка, запчастини, частини та комплектуючі до легкових автомобілів в асортименті, загальною вартістю 11265,00 Євро. \~ Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані наступні документи: Рахунок-фактура (інвойс) 581 від 10.12.2020р., Автотранспортна накладна 199874 від 10.12.2020р., Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 17.12.20р., Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 01-12 від 16.12.20р., Експертний висновок Запорізької ТИП про знос та вартість товару ОЦ-7000 від 18.12.2020р., Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів 01-2020 від 16.11.20р., Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаток 1 від 10.12.20р., Договір про надання послуг митного брокера ВБ-223 від 22.05.2017р.. технічна інформація б/н від 17.12.20р., технічний опис№1 від 16.12.20р., технічний опис б/н від 14.12.20р., Копія митної декларації країни відправлення MRN20DE300239902742E1 від 11.12.20р. При проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне: 1) Згідно п.п. 5.1 контракту від 16.11.2020 № 01-2020 передбачена оплата за товар протягом 60 календарних днів від дати відвантаження. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Платіжне доручення щодо оплати товару до митного оформлення не надано. 2) До митного оформлення надано експертний висновок від 18.12.2020 № ОЦ-7000. Висновок містить інформацію щодо відсоткового зносу наданого до експертизи обладнання взагалі та в діапазоні 65-80%, тобто відсутня будь яка інформація щодо відсоткового зносу для кожного товару. 3) Наданий до митного оформлення рахунок від 10.12.2020 № 581 не містить печаток і штампів митних органів країни відправлення, що може свідчити про надання декларантом до митниці інших документів, ніж ті, що були додані відправником, що дає підстави для сумніву у достовірності зазначених відомостей та указує на наявність фіскальних ризиків, в частині можливого заниження митної вартості заявленого товару. 4) Копія митної декларації країни відправлення від 11.12.2020 №MRN20DE300239902742E 1 та рахунок від 10.12.2020 № 581 не містить умови поставки згідно міжнародних правил ІНКОТЕРМС, за яких сформовано ціну. Хоча згідно контракту від 16.11.2020 № 01-2020 партія товару переміщується згідно умов FCA Gehren/Jesuborn. 23.12.2020 посадовою особою митниці надіслано електронне повідомлення декларанту щодо запиту надання додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МКУ, а саме: 1)виписку з бухгалтерської документації; 2)каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 23.12.2020 \~брокер TOB «В- БЕСТ» О.М. Юрченко повідомив митний орган про відсутність запитуваних документів (додаткові документи надаватись не будуть - запис у повідомленні відповідача). За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000334/2 від 23.12.2020 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2020/00761. Оформлення вищезазначеного товару декларантом було здійснено та випущеного у вільний обіг за МД № UA110230/2020/028473 від 24.12.2020 з урахуванням Рішення про коригування митної вартості товарів № UA110230/2020/000334/2 від 23.12.2020. Випуск товарів у вільний обіг було здійснено шляхом надання гарантій відповідно розділу X МК України (відстрочення платежів до 24.03.2021). Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Декларант надав усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару: контракт; рахунки; залізнична накладна із зазначенням номеру контракту і вантажоодержувача; сертифікат якості; рахунок на відвантажений товар із зазначенням номеру контракту, номера вагона, ваги, ціни і вартості товару; сертифікат походження товару; копію експортної митної декларації; пакувальний аркуш із розбивкою по видам пакування. Надані документи не містили розбіжностей і підтверджували ціну товару, у зв`язку із чим у митниці не було підстав для витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості та її коригування. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Приписи ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Приписи ч. 1 ст. 53 МК України визначають, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. При цьому документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій та шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України). Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у редакції, чинній на час подання митної декларації органу доходів і зборів, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Згідно ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України. Згідно ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях, зокрема, але не виключно, у постановах від 19.02.2019 у справі №804/1316/16, від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, від 06.05.2020 у справі №140/1713/19, від 25.11.2020 у справі №1.380.2019.001657, від 15.04.2021 у справі №804/14964/15, звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. \~ Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість. Водночас, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Не надання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації. Цьому правовому висновку оскаржувана постанова суду першої інстанції у даній справі відповідає Висновок суду, що позивач надав усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною контракту), а наведена в них інформація щодо митної вартості та її складових не містила розбіжностей, піддавалась обчисленню і підтверджувала ціну товару відповідає обставинам у справі. При вирішенні спору судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що відповідно до п.п. 5.1 контракту від 16.11.2020 № 01-2020 передбачена оплата за товар протягом 60 календарних днів від дати відвантаження. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Платіжне доручення щодо оплати товару до митного оформлення не надано. Отже, на момент поставки у декларанта не було обов`язку подавати одночасно з митною декларацією платіжне доручення, як доказ митної вартості товару, оскільки згідно договору про поставку товарів №01-2020 від 16.11.2020, а саме до пункту 5.1, покупець зобов`язується провести оплату протягом 60 календарних днів після доставки товару в країну покупця, тобто оплата вже після доставки товару. \~ Також суд вірно зазначив, що не можна вважати розбіжностями відсутність печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць на скан-копії інвойса, на що посилався відповідач. Тим більш, як встановлено судом, печатка прикордонної служби міститься на залізничній накладній, яка подана митному органу при митному оформленні товару. Положення про уніфікований порядок проставлення митними органами держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах печаток і штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн передбачає проставлення печаток і штампів митними органами на перевізних документах, якими є транспортні та комерційні документи. Тобто перевезення товару може здійснюватися або за транспортними документами, і/або за комерційними. Також рахунок-фактура (інвойс) вказаний у додатку до залізничної накладної і на цій накладній містяться усі необхідні печатки митних органів. Необґрунтованими є і посилання відповідача в підтвердження недостовірності заявленої позивачем митної вартості товарів на результати аналізу експертного висновку від 18.12.2020 № ОЦ-7000, який \~\~містить інформацію щодо відсоткового зносу наданого до експертизи обладнання взагалі та в діапазоні 65-80%, отже відсутня \~інформація щодо відсоткового зносу для кожного товару, оскільки \~експертний висновок не відноситься до переліку визначених ч.2 ст.53 МКУ документів, які підтверджують митну вартість товарів, а тому, митний орган не може посилатись на неповноту даних щодо митної вартості товарів у такому документі. Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Натомість, зводяться лише до переоцінки встановлених судом обставин справи, що, згідно з положеннями статті 308 КАС виходить за межі повноважень апеляційного суду. Оскільки суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права до встановлених у справі обставин, у задоволенні апеляційної скарги митниці слід відмовити. Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Результат розгляду: denied