Рішення адміністративного суду від 2022-02-11 00:00:00+02

У червні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення VІІ (позачергової) сесії восьмого скликання Мигіївської сільської ради від 19.05.2021 року № 136 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Мигіївської сільської ради за рахунок земельної ділянки кадастровий номер 4825485100:06:000:0810; зобов`язати Мигіївську сільську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності за рахунок земельної ділянки кадастровий номер 4825485100:06:000:0810. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення VІІ (позачергової) сесії восьмого скликання Мигіївської сільської ради від 19.05.2021 року № 136 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Мигіївської сільської ради, за рахунок земельної ділянки кадастровий номер 4825485100:06:000:0810. Зобов`язано Мигіївську сільську раду надати [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, за рахунок земельної ділянки кадастровий номер 4825485100:06:000:0810. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права. Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що на адресу Мигіївської сільської ради надійшло клопотання жителів села Мигія, в якому останні просили залишити за громадою земельні ділянки із земель переданих у комунальну власність за кадастровими номерами 4825485100:06:000:0813, 4825485100:06:000:0807, 4825485100:06:000:0810 та виготовити проекти землеустрою на вказані земельні ділянки під громадське пасовище на території громади села Мигія, посилаючись на те, що інших земельних ділянок для наведеної цілі в селі немає. За результатами розгляду вказаного клопотання було підготовлено проект рішення «Про створення громадського пасовище» та на засіданні постійної комісії Мигіївської сільської ради з питань земельних відносин 09.04.2021 року було вирішено проект наведеного рішення винести на розгляд сесії сільської ради, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з протоколу засідання комісії. Також, з матеріалів справи вбачається, що 13.04.2021 року до Мигіївської сільської ради надійшла заява [PERSON] про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2 га (пасовище) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, Мигіївська сільська рада, за рахунок земельної ділянки кадастровий номер 4825485100:06:000:0810. 21.04.2021 року на засіданні VІ сесії 8 скликання Мигіївської сільської ради було прийнято рішення № 117 про створення громадського пасовища на земельній ділянці кадастровий номер 4825485100:06:000:0810 площею 4,378 га, яка перебуває в комунальній власності та розташована за межами населених пунктів на території Мигіївської сільської ради, а також визначено про необхідність сільській раді звернутись до землевпорядної організації та замовити виготовлення проекту землеустрою на вищезазначену земельну діяльну з цільовим призначення для сінокосіння і випасання худоби. Рішенням VІІ (позачергової) сесії восьмого скликання Мигіївської сільської ради від 19.05.2021 року № 136 відмовлено [PERSON] в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 4,3780 га за кадастровим номером 4825485100:06:000:0810, що розташована в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, з тих підстав, що рішенням 8 скликання 6 сесії Мигіївської сільської ради від 21.04.2021 року № 117 «Про створення громадського пасовища» земельна ділянка площею 4,3780 га за кадастровим номером 4825485100:06:000:0810 відведена під створення громадського пасовища. 20.05.2021 року Мигіївською сільською радою та ФОП [PERSON] укладено договір про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в комунальну власність для сінокосіння і випасання худоби за кадастровим номером 4825485100:06:000:0810, площею 4,378 га, що розташована за межами населених пунктів на території Мигіївської сільської ради. Не погоджуючись із рішенням про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, позивач звернулась до суду з даним позовом. \~ Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що витяг з Публічної кадастрової карти України свідчить, що цільове призначення земельної ділянки із кадастровим номером: 4825485100:06:000:0810 віднесено до земель запасу, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення 8 скликання 6 сесії Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 21.04.2021 № 117 «Про створення громадського пасовища», за яким земельна ділянка площею 4,3780 за кадастровим номером 4825485100:06:000:0810 відведена під створення громадського пасовища, станом на день прийняття судом рішення є нереалізованим, оскільки до Публічної кадастрової карти не внесено будь-яких змін стосовно цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 4825485100:06:000:0810. Суд першої інстанції зазначив, що у спірному рішення та у відзиві відповідач не вказав у зв`язку з чим відмовлено позивачу у наданні дозволу та доказів щодо вжиття заходів щодо виконання рішення сільської ради від 21.04.2021 року відповідачем не надано. \~ За висновком суду першої інстанції, до тих пір поки до Публічної кадастрової карти не будуть внесені зміни щодо цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 4825485100:06:000:0810 будь-яка особа має право отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки. Суд першої інстанції зазначив, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що спірна земельна ділянка відноситься до пасовищ та яку відповідно до ст. 34 ЗК України можна надавати тільки в оренду. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне рішення належить скасувати, як таке, що не відповідає вимогам ст. 2 КАС України, а позов належить задовольнити та зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою. Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на викладене. Відповідно до вимог ст. 79, ч.ч. 1-10 ст. 79-1 Земельного кодексу України (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ЗК України) земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно статті 1 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року № 858-IV (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом. Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування. Відповідно до вимог статті 25 цього ж Закону документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Частинами 1, 3 статті 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року № 858-IV (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом). У відповідності до вимог ч.ч. 6-7 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. В свою чергу, відповідно до ч. 10 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 22.05.2003 року № 858-IV (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом). Згідно ст. 56 вказаного Закону технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути; е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні); є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній). Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації. Тобто, згідно ЗК України способами формування земельної ділянки є: у порядку відведення земельної ділянки із земель комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок) та шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже ч. 2 ст. 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 21.08.2018 року у справі № 823/1179/17, від 03.10.2019 року у справі № 823/1172/17, від 25.11.2019 року у справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 823/1178/17, від 26.11.2019 року у справі № 823/1180/17. Вказані висновки суду відповідають також правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 815/4257/16. З матеріалів даної справи вбачається, що земельна ділянка площею 2,00 га, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення якої у власність позивачем подано заяву, входить до складу земельної ділянки площею 4,378 га на території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та має єдиний кадастровий номер: 4825485100:06:000:0810. Тобто, позивач звернулась до сільської ради в порядку ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення частини вже сформованої та зареєстрованої земельної ділянки. Однак, як вже зазначалось колегією суддів, формування земельної ділянки у порядку відведення земельної ділянки із земель комунальної власності за проектами землеустрою здійснюється за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок, оскільки на одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже ч. 2 ст. 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар. В свою чергу, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Проте, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач взагалі не надав оцінку наведеним обставинам та не врахував зазначених вище положень ЗК України. Зазначені обставини та вимоги ЗК України залишились поза увагою і суду першої інстанції. На підставі наведеного у сукупності, враховуючи, що відповідач взагалі не надав оцінку заяві позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки на відповідність її вимогам ЗК України, не звернув увагу на те, що позивач звернулась до сільської ради в порядку ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення частини вже сформованої та зареєстрованої земельної ділянки та відповідно не визначив наявності за таких обставин у позивача право на отримання саме дозволу на розроблення проекту землеустрою, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, є протиправним та підлягає скасуванню із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача. Водночас, за встановлених наведених обставин та висновків суду, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою задоволенню не підлягають. Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, на підставі ст. 317 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового рішення про часткове задоволення.

Результат розгляду: partial