Рішення адміністративного суду від 2024-02-19 00:00:00+02

06 лютого 2023 року [PERSON] (надалі також - позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Автозаводського району м. Кременчука (надалі по тексту - відповідач1, Управління), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі по тексту відповідач 2, ГУ ПФ України в Полтавській області), відповідно до якої просить визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Автозаводського району м. Кременчука при проведенні розрахунку житлової субсидії на домогосподарство (квартиру), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати неправомірним проведений Управлінням соціального захисту населення Автозаводського району м. Кременчука розрахунок житлової субсидії на домогосподарство (квартиру), яка розташована за адресою: [ADDRESS] за жовтень та листопад 2022 року та проведений перерахунок житлової субсидії за дані місяці; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести повторний розрахунок житлової субсидії на домогосподарство (квартиру), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . та провести перерахунок вже наданої житлової субсидії. Рішенням \~Полтавського окружного адміністративного суду від 13.07.2023 позовні вимоги [PERSON] залишено без задоволення. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказала, що суд першої інстанції при винесенні судового рішення дійшов неправомірного висновку, що права позивача на отримання (проведення розрахунку) житлової субсидії на домогосподарство (квартиру), яка розташована за адресою: [ADDRESS] не були порушені, оскільки позивач своїм правом на отримання житлової субсидії не скористалась, \~отримувачем житлової субсидії та комунікатором взаємовідносин з відповідачем 1 була не сама позивач, а її донька, яка є членом домогосподарства. Стверджує, що \~законодавець чітко визначив, що право на житлову субсидію надається не конкретно визначеній людині - отримувачу житлової субсидії чи людині, яка подає відповідні документи або комунікує з органами, що здійснюють нарахування та виплату житлової субсидії, а саме одному із членів домогосподарства, що зареєстровані в даному житловому приміщенні, якого члени даного домогосподарства визначили отримувачем житлової субсидії на всіх членів домогосподарства. Оскільки розрахунок доходів позивача взятий відповідачем 1 для призначення житлової субсидії є вірним, суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, що права позивача в даному випадку жодним чином не порушені, а отже за захистом своїх прав до суду має звертатись не сама позивач, а її донька. Зазначає, що неправомірне нарахування житлової субсидії відповідачем призвело до порушення прав та законних інтересів як самого позивача так і її доньки - іншого члена домогосподарства, оскільки в даному випадку йде мова про порушення прав не конкретної особи (позивача або її доньки), а порушення прав самого домогосподарства, яке претендує на отримання відповідного розміру житлової субсидії, а отже спосіб захисту порушених прав членів домогосподарства обраний правильно і подавати позов до суду про порушення прав щодо неправомірного нарахування житлової субсидії відповідачем 1 може будь-хто із членів домогосподарства. Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідачі просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,\~ \~\~переглянувши справу за наявними у ній доказами та\~ \~\~\~\~перевіривши законність і обґрунтованість \~рішення суду першої інстанції в межах \~доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що \~ [PERSON] , яка зареєстрована у [ADDRESS] , перебуває у складі домогосподарства [PERSON] , яка в управлінні соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - управління) одержувала житлову субсидію. 22 жовтня 2022 року до Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернулась [PERSON] (далі - отримувач субсидії), яка зареєстрована у домоволодінні в [ADDRESS] . Отримувачем субсидії була подана декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, відповідно до якої встановлено дані про осіб, що входять до складу домогосподарства, а саме: реєстрація місця проживання Позивача - [ADDRESS] . Даною декларацією задекларовані види доходів позивача (пенсія і заробітна плата) і отримувача субсидії (заробітна плата) (а.с. 58-59). Одночасно отримувачем субсидії подано заяву про виплату грошової допомоги (субсидії) на її банківський поточний рахунок, відкритий у відділенні Полтавське № 55 Приватбанку (а.с. 60-61). 09 грудня 2022 року [PERSON] , будучи отримувачем субсидії, звернулась до Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області із запитом щодо надання алгоритму, який був застосований при розрахунку житлової субсидії (а.с. 51). Листом № 02-11135 від 20.12.2022 надано відповідь [PERSON] , як отримувачу субсидії, в якому детально і з посиланням на нормативно-правову базу роз`яснено алгоритм нарахування субсидії (а.с. 49-50). Вважаючи свої права порушеними, [PERSON] звернулася до суду з цим позовом. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що права позивачки не порушені. Саме [PERSON] (донькою позивачки) \~подано заяву про виплату грошової допомоги (субсидії) на її банківський поточний рахунок, а тому \~як особа, яка є отримувачем субсидії, у разі якщо вона вважає свої права порушеними під час призначення та виплати субсидії, у тому числі порядку визначення її розміру, не позбавлена права особисто звернутися до суду з метою захисту своїх прав або уповноважити належним чином іншу особу на представлення своїх інтересів та вчинення дій від її мені у порядку та спосіб передбачені чинним законодавством. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке. Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначає Закон України Про державні соціальні стандарти та" державні соціальні гарантії від 05.10.2000 № 2017-ІІІ (далі Закон № 2017-ІІІ). Статтею 5 Закону № 2017-ІІІ визначено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією та законами України. Фактичною підставою для відмови в задоволенні вимог позову слугували висновки суду першої інстанції про те, що права позивачки не порушені, в той час як належним позивачем у вказаній справі з приводу спору про розмір нарахованої субсидії має виступати донька позивачки, від імені якої подавалася заява про виплату грошової допомоги (субсидії). Отже, з урахуванням доводів апеляційної скарги позивачки для правильного \~вирішення спору суд апеляційної інстанції має в першу чергу з`ясувати чи має право позивачка на звернення \~до суду та чи були порушені її права на отримання субсидії в більшому розмірі. Частиною третьою статті 124 Конституції України (у редакції Закону № 1401-VIII від 02.06.2016) установлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Виходячи із цієї конституційної формули, суди покликані вирішувати не будь-які питання, які виникають з усіх можливих правовідносин, функцією суду є розгляд і вирішення юридичних конфліктів, тобто - юридичних спорів. Це свідчить про те, що у випадку відсутності юридичного спору суд не має повноважень вирішувати справу. Спір за своєю природою завжди є конфліктом, протистоянням мотивів, інтересів, позицій, проте конфлікт не завжди є спором, тим більше не кожна конфліктна (спірна) ситуація може трансформуватися у правовий спір.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Для того, щоб спір став правовим, він повинен володіти такими характерними ознаками: 1) правовий спір виникає лише з таких дій його учасників, що мають юридичні наслідки; 2) правовий спір повинен бути спрямований на реалізацію та захист прав, свобод, законних інтересів, а також виконання обов`язків особи. Юридичний конфлікт у сфері адміністративного права має свою специфіку, обумовлену характером відносин у сфері функціонування виконавчої влади, адже ці відносини мають публічно-правовий характер. Якщо вони набувають форму спірних правовідносин, то виникає такий різновид юридичного конфлікту як адміністративно-правовий спір. При цьому, не кожен правовий спір набуває рис публічно-правового спору, а лише той, який відбувається у сфері публічно-владних правовідносин, тобто коли фізична чи юридична особа вступає у спірні відносини із суб`єктами публічної влади (органами державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами під час здійснення ними владних повноважень). Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є характер спору. Обов`язковою ознакою публічно-правового спору є те, що особа вважає, що має місце порушення її прав та свобод внаслідок виконання або невиконання владних управлінських функцій. Завдання адміністративного судочинства не можуть бути реалізовані у разі звернення особи до суду за захистом прав, свобод та інтересів, які не належать їй особисто. Спір вважається адміністративним, якщо юридичне питання, що становить його зміст (тобто матеріально-правове відношення, яке пов`язує сторони), є питанням адміністративного права. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Тож, у контексті визначених частиною першою статті 2 КАС України завдань адміністративного судочинства, звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів позивача. Права, свободи та інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту. Водночас само по собі порушення вимог закону діями/бездіяльністю чи рішеннями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними в порядку, встановленому КАС України, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями/бездіяльністю чи рішеннями. Основна мета позовного провадження є вирішення спору про право, який має свою структуру, що складається із предмету, підстави та змісту. Предметом завжди виступають суб`єктивні права, свободи чи інтереси, визнані в національному законодавстві, що знаходяться в стані правової невизначеності, подолання якої є визначальним для розуміння їхнього змісту, поновлення та реалізації. Підставами є обставини, що потягли за собою виникнення спору. Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та/або охоронюваних законом інтересів з боку суб`єкта владних повноважень, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, це не має самостійного правового значення. Аналогічна правова позиція неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема у постановах 30.10.2019 у справі №316/2721/15-а (2-а/316/90/15), від 11.11.2020 у справі № 640/19903/19, від 26.07.2021 у справі № 420/2068/19. У цій справі позивачка звернулася до суду через незгоду із діями відповідачів, пов`язаними з проведенням розрахунку житлової субсидії на домогосподарство (квартиру), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить позивачка та її донька. Пунктом п.22 "Положення про порядок призначення житлових субсидій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 807) (далі Постанова № 807) встановлено, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства. які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку) за наявності різниці між розміром плати за соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і розміром обов`язкового відсотка платежу, установленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № П 56 Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлової субсидії. З наведеного вбачається, що право на житлову субсидію надається не конкретно визначеній людині - отримувачу житлової субсидії чи людині, яка подає відповідні документи або проводить комунікацію з органами, що здійснюють нарахування та виплату житлової субсидії, а саме одному із членів домогосподарства, що зареєстровані в даному житловому приміщенні, якого члени даного домогосподарства визначили отримувачем житлової субсидії на всіх членів домогосподарства. Відповідно до ст. 1 Закону України Про Всеукраїнський перепис населення домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Такі особи можуть перебувати у родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у жодних із таких стосунків або перебувати у декількох водночас. Домогосподарство може складатися з однієї особи. Ключевим словом у вказаній дефініції є таке поняття як спільність, тобто \~\~утримання домогосподарства здійснюють всі члени домогосподарства спільно, відповідно фінансовий тягар утримання, в тому числі сплата комунальних послуг також стосується кожного члена домогосподарства та безпосередньо зачіпає його майнові права та інтереси. Зокрема, неправильний розрахунок житлової субсидії відповідачем \~призведе не тільки до зменшення розміру нарахованої житлової субсидії, але і до збільшення витрат всіх членів домогосподарства на утримання вищезазначеного житлового приміщення. З урахуванням викладеного колегія суддів уважає, що у випадку порушення прав такого об`єднання як домогосподарство в частині неналежного проведення розрахунку житлової субсидії, звертатися з позовом до суду може кожен із членів домогосподарства, який вважає, що його майнові права та інтереси порушені. З огляду на матеріали справи, позивач в позовній заяві та апеляційній скарзі \~навела достатні доводи, що \~підтверджують \~обґрунтовану ймовірність негативного впливу на майнові інтереси позивачки, оскільки в позові наведені розрахунки житлової субсидії відповідно до норм чинного законодавства, які \~відрізняються від наданих відповідачем. Отже, спірне нарахування житлової субсидії в даному випадку відповідачем призводить до ймовірного порушення прав та законних інтересів як самої позивачки, так і її доньки - іншого члена домогосподарства, оскільки в даному випадку йде мова про порушення прав не конкретної особи (позивачки або її доньки), а порушення прав самого домогосподарства, яке претендує на отримання відповідного розміру житлової субсидії. За таких обставин колегія суддів уважає, що спосіб захисту порушених прав членів домогосподарства обраний правильно і подавати позов до суду про порушення прав щодо неправомірного нарахування житлової субсидії \~\~може будь-хто із членів домогосподарства, в тому числі і позивачка в цій справі. Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового \~висновку, що права позивачки на отримання (проведення розрахунку) житлової субсидії на домогосподарство (квартиру), яка розташована за адресою: [ADDRESS] не були порушені. Продовжуючи судовий розгляд справи в частині наведених позивачкою розрахунків житлової субсидії, колегія суддів зазначає таке. Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплат пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій визначає Положення "Про порядок призначення житлових субсидій", затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі Положення). Відповідно до пункту 3 даного Положення житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком. Згідно пункту 4 Положення право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, що проживають у житлових приміщеннях (будинках). Відповідно до п. 24 Порядку №848 житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. Згідно з п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України" від 16 вересня 2022 р. № 1041 встановлено, що з 1 жовтня 2022 р. виплату та з 1 грудня 2022 р. призначення житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу забезпечує Пенсійний фонд України. Житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирна будинках з індивідуальними договорами, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово- комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком і розміром обов`язкового відсотка платежу, установленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року № 1156 "Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива". З огляду на матеріали справи, [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] та перебуває у складі домогосподарства [PERSON] , яка в Управлінні соціального захисту населення Автозаводського району м. Кременчука одержувала житлову субсидію. Відповідно до чинного законодавства субсидії надаються в межах соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово - комунального обслуговування" (далі - Постанова 409), згідно якої затверджено соціальні норми житла 13,65 кв. метра опалювальної площі на одну особу та додатково 35,22 кв. метра на домогосподарство (для оплати користування житлом, централізованого та індивідуального опалення) та соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами на одну особу (централізоване постачання холодної води - 2 куб. метра або 3,6 куб. метра за відсутності централізованого постачання гарячої води, гарячої води - 1,6 куб. метра, централізованого водовідведення - 3,6 куб. метра, електропостачання - 70 кВт (на домогосподарство з однієї особи), газопостачання - 3,30 куб. метра, вивезення побутових відходів). Як встановлено судовим розглядом, за адресою домогосподарства [ADDRESS] зареєстровано дві особи, тому на послуги, які наявні у домогосподарства, при розрахунку житлової субсидії застосовуються такі норми: - на послугу постачання гарячої води на дві особи - 3,2 куб. метри; - на послугу постачання холодної води - 4 куб. метри; - на послугу водовідведення - 7,2 куб. метри; - на послугу електропостачання на дві особи -100 кВт (додатково на кожну особу із складу домогосподарства - ЗО кВт); - на послугу газопостачання - 6,60 куб. метрів; - вивезення побутових відходів - на 2 особи. Нарахування на послугу з постачання теплової енергії за 1 кв. метр (для будинків з лічильниками обліку теплової енергії, так і для будинків без лічильників) проводяться відповідно до Постанови № 409 наступним чином: 0,0383 х 1248,25 х 0,422 = 20,175 грн, де: 0,0383 Гкал на 1 кв. метр - соціальний норматив використання теплової енергії; 1248,25 грн - вартість 1 Гкал для населення; 0,422 - коригуючий коефіцієнт для розрахунку розміру витраї енергії для будівлі на 5 і більше поверхів. Таким чином, при розрахунку житлової субсидії на дане домогосподарство нарахування на послугу з постачання теплової енергії в межах соціальних норм проведено на опалювальну площу квартири 62,52 кв. метра (13,65 кв. метра опалюваної площі на кожну особу зі складу домогосподарства та додатково 35,22 кв. метра на домогосподарство). Наведені вище розрахунки не є спірними в межах розгляду справи та з цього приводу ані відповідач, ані позивач заперечень не наводять. Спірним в межах розгляду цієї справи є визначення відповідачем середньомісячного сукупного доходу сім`ї, який на думку позивачки має враховуватися після сплати податку на доходи фізичних осіб. Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 632 "Деякі питання виплати державної соціальної допомоги" затверджено Порядок обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги (далі по тексту Порядок № 632), який визначає механізм обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) (далі - середньомісячний сукупний дохід) для призначення усіх видів державної соціальної допомоги та житлових субсидій, які відповідно до законодавства надаються залежно від сукупного доходу сім`ї (домогосподарства). Відповідно до п. 3 Порядку №632 обчислення середньомісячного сукупного доходу проводиться шляхом ділення загальної суми сукупного доходу осіб за визначений законодавством період (два квартали або шість місяців) на 6, а в разі застосування суми річного сукупного доходу - на 12, якщо інше не передбачено законодавством. Згідно до п. 4 Положення 632 до середньомісячного сукупного доходу враховуються такі доходи: заробітна плата в розмірі, що залишається після сплати податку на доходи фізичних осіб; грошове забезпечення військовослужбовців; пенсія, щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці; стипендія, у тому числі із сумою її індексації, нарахованої відповідно до закону (крім соціальної стипендії, яка надається дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа); соціальні виплати, які призначаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), у тому числі пільги на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива та скрапленого газу; допомога по безробіттю, інші страхові виплати, які призначаються фондами соціального страхування; грошові перекази, отримані із-за кордону; дивіденди від цінних паперів; інші доходи, відомості про які отримано від ДПС і Пенсійного фонду України, а також задекларовані особою доходи, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. Відповідно до абзацу 9 підпункту 2 пункту 14 Порядку (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) для обчислення житлової субсидії для осіб, які досягай 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, які в цьому періоді не мали доходів або середньомісячний сукупний дохід яких був меншим за розмір мінімальної заробітної плати станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та/або які чи за яких не сплачено єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців періоду, за який враховуються доходи (крім військовослужбовців, а також осіб, щодо яких наявна заборгованість роботодавця із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, або осіб, які відповідно до законодавства звільнені від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) до середньомісячного сукупного доходу враховується розмір однієї мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи. Відповідно до статті 8 Закону України Про державний бюджет на 2022 рік у період з 1 січня по 30 вересня 2022 року встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 6 500,00 грн. З огляду на матеріали справи, згідно з інформацією, отриманою з податкових органів, за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 [PERSON] нараховано заробітну плату у сумі 35500,00 грн, сума податку на доходи фізичних осіб склала 6390,00 грн. У зв`язку з тим, що нарахований середньомісячний дохід у сумі 5916,67 грн (35500,00 грн : 6 місяців), є меншим, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи, яка складала 6500,00 грн, при розрахунку субсидії відповідачем враховано розмір однієї мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи (6500,00 грн х 6 місяців = 39000,00 грн, де 6500,00 грн - розмір мінімальної заробітної плати станом на 30.06.2022), що, як стверджує відповідач, передбачено абзацом 9 пункту 14 Порядку. Отже, для розрахунку житлової субсидії [PERSON] враховано дохід у розмірі 39000,00 грн, та з таким розрахунком не погоджується позивачка, яка вказує, що для розрахунку середньомісячного сукупного доходу заробітна плата [PERSON] має визначатися з урахуванням сплати нею податків в сумі 6390 грн та в такому випадку середньомісячний сукупний дохід домогосподарства \~має становити 55 837,05 грн, з яких її дохід становить 13800 грн (пенсія), 9427,05 грн (заробітна плата) та дохід іншого члена домогосподарства (доньки [PERSON] ) має становити не 39000 грн, а 32610 грн (тобто з вирахуванням \~податків на суму 6390,00 грн). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зважає на те, що пунктом 4 Порядку № 632 визначено загальне правило щодо врахування заробітної плати до середньомісячного сукупного доходу, яки має визначатися після сплати податку на доходи фізичних осіб. Тобто, вирахування податку з заробітної плати для визначення середньомісячного сукупного доходу, якщо такий податок фактично сплачено до Державного бюджету України, є обов`язковим в силу приписів п. 4 Порядку № 632. Виключень з цього правилу абзац 9 підпункту 2 пункту 14 Порядку не містить. Отже, \~розрахунок сукупного середньомісячного доходу Управління соціального захисту населення Автозаводського району м. Кременчука при проведенні розрахунку житлової субсидії для домогосподарства, до складу якого входить позивачка, повинно здійснюватися з урахуванням вимог п. 4 Порядку № 632, тобто з вирахуванням з суми 39000 грн податків в сумі 6390 грн та в такому випадку середньомісячний сукупний дохід домогосподарства \~має становити 55 837,05 грн, як слушно вказує позивачка в апеляційній скарзі. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів зазначає, що розрахунок обов`язкового відсотку платежу \~відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1156 "Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" має визначатися таким чином: 1) обчислюється середньомісячний сукупний дохід сім`ї за період з 01.01.2022 по 30.06.2020, який склав 9306,18 грн (55837,05 грн : 6 місяців, де 55837,05 грн - сукупний дохід сім`ї); 2) середньомісячний сукупний дохід ділиться на кількість членів сім`ї і визначається середньомісячний дохід на одну особу (середньомісячний дохід для домогосподарства позивачки \~склав 4653,09 грн); 3) середньомісячний дохід 4653,09 грн ділиться на прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, встановлений на 1 січня року, з якого призначається субсидія (на 01 січня 2022 року - 2393,00 грн), тобто (4653,09 грн : 2393,00 грн); 4) отриманий результат ділиться на 2, а потім множиться на 15 (4653,09 грн : 2393,00грн : 2 x 15 = 14,59 %). Отже, з урахуванням наведеного, відсоток обов`язкової плати за житлово-комунальні послуги в межах соціальних норм для домогосподарства позивачки має становити 14,59 %, що в гривневому еквіваленті складає 1357,77 грн (середньомісячний сукупний дохід у сумі 9306,18 грн х 14,59 %). За таких обставин, враховуючи визначення розміру обов`язкового платежу домогосподарства за послуги житлово-комунального господарства в сумі 1357,77 грн, та помилкове визначення відповідачами такого розміру в іншій сумі (1487,78 грн), колегія суддів дійшла висновку, \~що позовні вимоги належить задовольнити, поновити порушені права позивачки та зобов`язати відповідальний орган \~провести повторний розрахунок житлової субсидії на домогосподарство (квартиру), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . та провести перерахунок раніше \~наданої житлової субсидії з урахуванням висновків суду про те, що відсоток обов`язкової плати за житлово-комунальні послуги в межах соціальних норм для домогосподарства позивачки має становити 14,59 % та середньомісячний сукупний дохід має визначатися у сумі 9306,18 грн. З огляду на матеріали справи, на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України" від 16.09.2022 № 1041 щодо передачі функцій з призначення, нарахування та виплати житлових субсидій від органів соціального захисту населення до органів Пенсійного фонду України, особову справу [PERSON] передано до Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області (акт прийому - передачі № 15 від 13.01.2023, запис під номером 306), отже в даному випадку обов`язок поновити порушені права позивачки необхідно покласти на \~\~Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Відповідно до\~ \~ст. 317 КАС України підставами для скасування\~ \~судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема,\~ \~\~\~\~неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Згідно з ч. 2\~ ст. 317 КАС України\~ неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення\~ закону\~ або застосування\~ закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування\~ закону, який підлягав застосуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи пункту 4 Порядку № 632, які мають бути застосовані до спірних правовідносин, \~колегія суддів дійшла висновку про скасування\~ рішення суду першої інстанції \~\~\~з прийняттям нової про задоволення вимог позову з обранням такого способу захисту, що необхідний для ефективного захисту прав позивачки, як визнання протиправними дії Управління соціального захисту населення Автозаводського району м. Кременчука при проведенні розрахунку житлової субсидії на домогосподарство (квартиру), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнання неправомірним проведений Управлінням соціального захисту населення Автозаводського району м. Кременчука розрахунок житлової субсидії на домогосподарство (квартиру), яка розташована за адресою: [ADDRESS] за жовтень та листопад 2022 року; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести повторний розрахунок житлової субсидії на домогосподарство (квартиру), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . та провести перерахунок та виплату \~наданої житлової субсидії починаючи з жовтня 2022 року з урахуванням \~відсотку обов`язкової плати за житлово-комунальні послуги в межах соціальних норм для домогосподарства 14,59 % та середньомісячного сукупного доходу у сумі 9306,18 грн. Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Результат розгляду: granted