Рішення адміністративного суду від 2022-04-25 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині неперереєстрації колісного транспортного засобу Аudi 80, 1987 р.в., сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , об`єм двигуна 1800 см. куб., № шасі (кузова) [NUMBER] , придбаного [PERSON] на електронних торгах, проведених з 22.06.2016 по 24.06.2016 державним підприємством «Сетам» Міністерства юстиції України; - зобов`язати відповідача перереєструвати колісний транспортний засіб Аudi 80, 1987 р.в., сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , об`єм двигуна 1800 см. куб., № шасі (кузова) [NUMBER] , придбаного [PERSON] на електронних торгах, проведених з 22.06.2016 по 24.06.2016 державним підприємством «Сетам» Міністерства юстиції України. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням [PERSON] звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 25.01.2021 [PERSON] звернувся із заявою до Територіального сервісного центру МВС №7142 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області про реєстрацію (перереєстрацію) транспортного засобу Аudi 80, 1987 р.в., сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , об`єм двигуна 1800 см. куб., № шасі (кузова) [NUMBER] , придбаного на електронних торгах, проведених з 22.06.2016 по 24.06.2016 державним підприємством «Сетам» Міністерства юстиції України. ТСЦ МВС № 7142 на зазначену заяву позивача надав відповідь листом за 30.01.2021 №31/23/42-116 про те, що автомобіль Аudi 80, реєстраційний номер [NUMBER] , у відповідності до діючого на той момент законодавства, був тимчасового ввезений на територію України та зареєстрований за гр. [PERSON] , яка повинна була зняти його з обліку та вивезти за межі України після закінчення терміну, визначеного митними органами. 13.02.2008 вказаний ТЗ був знятий з обліку у зв`язку із скасуванням реєстрації. Також вказано, що державна реєстрація конфіскованих транспортних засобів, ввезених на митну територію України без сплати податків і зборів, проводиться за умови подання документів про внесення таких податків і зборів (обов`язкових платежів). На підставі вищевикладеного, від позивача не вимагається сплата ним митних податків і зборів, а надання документів про внесення таких податків і зборів (обов`язкових платежів), які могли бути сплачені іншими особами, що передбачено постановою КМУ від 07.09.1998 № 1388. На звернення [PERSON] від 01.02.2021 щодо надання роз`яснень стосовно сплати митних платежів за придбаний на електронних торгах з реалізації арештованого майна колісного транспортного засобу Аudi 80, 1987 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , № шасі (кузова) [NUMBER] , Державна митна служба України листом від 18.02.2021 №08-3/21-05/П/74 повідомила, що вказаний транспортний засіб був ввезений на митну територію України 30.06.1999 для тимчасового користування строком до 30.06.2000. На вказаний ТЗ Глухівською митницею видано посвідчення про його реєстрацію від 05.07.1999 №АА01729644. Інформація про митне оформлення зазначеного ТЗ у вільний обіг на митній території України, про вивезення транспортного засобу за межі митної території України та поміщення у будь-який інший митний режим, відсутня. Позивач вважаючи, що відповідач протиправно відмовив йому у реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу Аudi 80, 1987 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом. Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач правомірно відмовив позивачу у реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу Аudi 80, 1987 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , № шасі (кузова) [NUMBER] , у зв`язку з встановленням факту несплати митних платежів, незалежно від того, на кому лежить обов`язок сплатити зазначені платежі, оскільки позивач на підставі акту про проведення електронних торгів є власником вищезазначеного транспортного засобу, а тому відповідач діяв на підставі положень спеціального підзаконного нормативно-правового Порядку № 1388. Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне. Відповідно до вимог статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до абзацу 13 частини 1 статті 4 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції Кабінету Міністрів України у сфері дорожнього руху належить визначення порядку здійснення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, проведення їх обов`язкового технічного контролю тощо. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок № 1388). Згідно пункту 1 Порядку №1388 цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Відповідно до пункту 8 Порядку № 1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: - договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; - укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; - укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; - нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; - договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; - договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; - свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; - рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; - рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; - копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; - довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; - акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; - митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; - договір фінансового лізингу; - акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що усі транспортні засоби, що ввозяться на територію України, підлягають митному оформленню в порядку, встановленому чинним законодавством. Здійснюючи державну реєстрацію транспортних засобів, увезених із-за кордону, сервісні центри МВС наділені повноваженнями щодо перевірки сплати мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів. При цьому, наявність документів про внесення зазначених платежів є обов`язковою умовою реєстрації таких транспортних засобів в сервісних центрах МВС. Таким чином, дії уповноважених органів МВС щодо відмови в реєстрації транспортних засобів, увезених із-за кордону для постійного користування, у разі встановлення факту несплати митних платежів, незалежно від того, на кому лежить обов`язок сплатити зазначені платежі, є правомірними. З матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль у митному відношенні не оформлявся, податки і збори (обов`язкові платежі) під час імпорту його на митну територію України не були сплачені, а тому державна реєстрація такого транспортного засобу без пред`явлення документів про сплату вказаних платежів є неможливою, оскільки суперечить правовим нормам Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскільки відсутність документів про сплату митних платежів є умовою, за якою реєстрація в Україні транспортних засобів не може бути здійснена, то відповідач правомірно відмовив позивачу у реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу Аudi 80, 1987 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , № шасі (кузова) [NUMBER] . Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій відповідача та відсутність правових підстав для задоволення позову. При цьому, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України. Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010). Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції. Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Результат розгляду: denied