Рішення адміністративного суду від 2022-10-17 00:00:00+03

Позивач, Головне управління ДПС у Харківській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить стягнути до бюджету України кошти з розрахункових рахунків у розмірі 2992707,80 грн. в рахунок погашення\~ податкового\~ боргу з Приватного акціонерного товариства "Харківський верстатобудівний завод". В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Приватне акціонерне товариство "Харківський верстатобудівний завод" знаходиться на обліку як платник податків. Відповідно до облікових даних контролюючого органу відповідач має податковий борг перед бюджетом в розмірі\~ 2992707,80 грн., який відповідачем погашений не був. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не сплачено заборгованість, вона підлягає стягненню на підставі судового рішення. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто до державного бюджету України кошти з розрахункових рахунків у розмірі 2992707 грн. 80 коп. в рахунок погашення\~ податкового\~ боргу з Приватного акціонерного товариства "Харківський верстатобудівний завод". Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції неповністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а норми матеріального права застосовані невірно. Вказує, що на початку 2019 року підприємством сплачувались податки, проте у\~ зв`язку зі скрутним фінансовим становищем, що виникло через падіння виробництва\~ за 2019 рік\~ у підприємства виникла заборгованість зі сплати\~ податку\~ за\~ земельну ділянку. Водночас, у справі №520/12526/19\~ вже було стягнуто заборгованість з податку\~ за\~ землю станом на 21.11.2019 року у розмірі 1586923,50 грн. Скаржник зауважив, що позовні вимоги у вказаній справі є тотожними із заявленими позивачем вимогами по даній справі, оскільки стосуються стягнення плати за землю за одну земельну ділянку та один і той же період. Також вказує, що внаслідок самостійно встановленої платником податків помилки при декларуванні плати за землю, відповідачем були подані до контролюючого органу уточнені податкові декларації з плати за землю за 2018, 2019 та 2020 роки, що підтверджуються відповідними квитанціями. На думку апелянта, вказані обставини мають суттєве значення для розгляду справи, оскільки впливають на розмір податкового боргу. Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду 18.10.2021 року відкрито апеляційне провадження по справі та призначено апеляційний розгляд даної справи у відкритому судовому засіданні. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, який діє на теперішній час. Харківська міська територіальна громада входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 \~\~\~\~№75 (зі змінами). У зв`язку з бойовими діями на території Харківської області призначене судове засідання не відбулося. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2022 року запропоновано учасникам справи висловити позицію стосовно можливості розгляду справи у порядку письмового провадження протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. Вказану ухвалу надіслано позивачу в його \~електронний кабінет, що підтверджуються наявною в матеріалах справи довідкою. Представник позивача через систему Електронний суд направив заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі. Відповідачем копію ухвали отримано 20.09.2022 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. У визначений судом строк відповідач клопотання про розгляд справи за його участю на надав. Згідно ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Враховуючи матеріали справи, подання представником позивача клопотання щодо можливості розгляду справи в порядку письмового провадження, а також відсутність клопотання від відповідача про розгляд справи за його участю, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2022 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що \~за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство "Харківський верстатобудівний завод", код ЄДРПОУ - 00223243, зареєстровано як суб`єкт господарювання 06.12.1995 року, місцезнаходження юридичної особи: просп. Московський, буд. 277, м. Харків, Харківська обл., 61089. У позовні податковий орган вказував, що за відповідачем рахується податковий борг у загальній сумі 2992707,80 грн., який нарахований на підставі: - податкової декларації з плати за землю від 18.02.2019 № 9025023602 за податкові періоди терміном сплати до 30.10.2019, 30.11.2019, 30.12.2019, 30.01.2019 на загальну суму податкового зобов`язання 798599,74 грн.; - податкової декларації з плати за землю від 20.02.2020 № 9030695660 за податкові періоди терміном сплати до 01.03.2020, 30.03.2020, 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020 на загальну суму податкового зобов`язань 1796849,46 грн.; - податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 18.02.2019 № 9024955708 за податковим періодом терміном сплати до 29.01.2020 на суму податкових зобов`язань 93321,39 грн.; - податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 19.02.2020 № 9029600441 за\~ податковим періодом терміном сплати до 29.04.2020, 29.07.2020 на суму податкових зобов`язань 204 479,92 грн.; - податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 22.06.2020 № 9141664173 податковим періодом терміном сплати до 22.06.2020 на суму податкових зобов`язань 34079,99 грн.; - податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 18.02.2019 № 9024975894 за\~ податковим періодом терміном сплати до 29.01.2020 на суму податкових зобов`язань 14964,09 гривень (нараховано - 19817,46 грн., сплачено - 4853,37 грн.); - податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 19.02.2020 № 9029600383 за податковим періодом терміном сплати до 29.04.2020, 29.07.2020 на суму податкових зобов`язань 43211,32 грн.; - податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 22.06.2020 № 9141664214 на суму податкових зобов`язань 7201,89 грн. У зв`язку з непогашенням відповідачем суми податкового зобов`язання протягом встановленого строку, контролюючим органом було сформовано та направлено податкову вимогу №123461-17 від 01.11.2018 року. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не сплачено заборгованість, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення вказаних сум у примусовому порядку. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач, у встановлені законодавством строки не сплатив податковий боргв сумі 2992707,80 грн., вказана сума підлягає стягненню у судовому порядку. Колегія суддів частково погоджується з даними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом. Грошове зобов`язання платника податків, відповідно до п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. Згідно п.п. 20.1.34 п.20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган. Згідно з положеннями пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податковий орган вказує, що відповідачу направлялась податкова вимога №123461-17 від 01.11.2018 року. Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, органи державної податкової служби наділені повноваженнями звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Згідно з пунктом 95.2 статті 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Згідно з пунктом 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо несплати відповідачем у добровільному порядку суми податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями. Звертаючись до суду із даним позовом, контролюючий орган вказував про наявність у відповідача податкового боргу у загальному розмірі 2992707,80 грн., який нарахований на підставі: - податкової декларації з плати за землю від 18.02.2019 № 9025023602 за податкові періоди терміном сплати до 30.10.2019, 30.11.2019, 30.12.2019, 30.01.2019 на загальну суму податкового зобов`язання 798599,74 грн.; - податкової декларації з плати за землю від 20.02.2020 № 9030695660 за податкові періоди терміном сплати до 01.03.2020, 30.03.2020, 30.04.2020, 29.06.2020, 30.06.2020, 30.07.2020, 31.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020 на загальну суму податкового зобов`язань 1796849,46 грн.; - податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 18.02.2019 № 9024955708 за податковим періодом терміном сплати до 29.01.2020 на суму податкових зобов`язань 93321,39 грн.; - податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 19.02.2020 № 9029600441 за\~ податковим періодом терміном сплати до 29.04.2020, 29.07.2020 на суму податкових зобов`язань 204 479,92 грн.; - податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 22.06.2020 № 9141664173 податковим періодом терміном сплати до 22.06.2020 на суму податкових зобов`язань 34079,99 грн.; - податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 18.02.2019 № 9024975894 за\~ податковим періодом терміном сплати до 29.01.2020 на суму податкових зобов`язань 14964,09 гривень (нараховано - 19817,46 грн., сплачено - 4853,37 грн.); - податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 19.02.2020 № 9029600383 за податковим періодом терміном сплати до 29.04.2020, 29.07.2020 на суму податкових зобов`язань 43211,32 грн.; - податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 22.06.2020 № 9141664214 на суму податкових зобов`язань 7201,89 грн. Натомість, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач вказував, що внаслідок самостійно встановленої платником податків помилки при декларуванні плати за землю, підприємством були подані до контролюючого органу уточнені податкові декларації з плати за землю за 2018, 2019 та 2020 роки, факт направлення яких підтверджуються відповідними квитанціями (а.с. 83-91). Судом першої інстанції не було надано правової оцінки вказаним доводам відповідача та не було з`ясовано, чи вплинули вказані обставини на загальний розмір податкового боргу, який було заявлено до \~стягнення. Так, згідно наданого позивачем під час апеляційного розгляду справи розрахунку сум заборгованості вбачається (а.с.234), що борг з платежу за землю зменшився на суму \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~949225,07 грн., а загальна сума боргу становить 1646224,13 грн. (2595449,20 - 949225,07). Податковий орган під час апеляційного розгляду справи вказував, що платником податків під час \~розгляду справи дійсно подавались уточнюючі податкові декларації та здійснювалась сплата податкового боргу, а сплачені суми направлялись на погашення боргу, що, на думку позивача, фактично свідчить про виконання судового рішення. Колегія суддів відхиляє вказані доводи позивача, оскільки з матеріалів справи вбачається, що уточнені податкові декларації подавались відповідачем саме до ухвалення рішення судом першої інстанції, а відтак твердження контролюючого органу про виконання рішення суду, яке на набрало законної сили, є безпідставними. При цьому, жодних пояснень та доказів на підтвердження того, що заборгованість відповідача з платежу за землю зменшилась на суму 949225,07 грн. саме за рахунок сплати відповідачем боргу, позивач не надав. Враховуючи наведене, оскільки станом на час ухвалення рішення загальна сума боргу складала 2043482,73 \~грн.(2992707,80 грн.-949225,07 грн.), колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 949225,07 грн. Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі на\~ прийняте в\~ рамках\~ розгляду справи №520/12526/19 рішення, яким було стягнуто заборгованість\~ з\~ податку за землю, колегія суддів\~ зазначає наступне. Як встановлено судом першої інстанції, в рамках розгляду справи №520/12526/19 Харківським окружним\~ адміністративним судом\~ було\~ прийнято рішення від\~ 29.01.2019 року, яким адміністративний позов Головного управління ДПС у Харківській області\~ задоволено та стягнуто з розрахункових рахунків Приватного акціонерного товариства "Харківський верстатобудівний завод", на користь Державного бюджету України суму податкового боргу 1586923,50 грн. Зі змісту\~ зазначеного судового рішення встановлено, що судом під час розгляду справи було встановлено, що відповідач має податковий борг з земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, на загальну суму 1586923,50 грн., який виник на підставі: 1) основного зобов`язання: податкової декларації з плати за землю №9025023602 від 18.02.2019 на загальну суму податкового зобов`язання 1520 050,21 гривень (нараховано 1664 072,81 гривню, сплачено - 77 149,31 гривню), терміном сплати: до 02.03.2019, до 30.03.2019, до 30.04.2019, до 30.05.2019, до 30.06.2019, до 30.07.2019, до 30.08.2019, до 30.09.2019; 2) штрафні (фінансові) санкції, нараховані на підставі: податкового повідомлення - рішення №0039055805 від 10.06.2019, виданого на підставі акта №1795/20-40-58-05-11/00223243 від 15.05.2019, на суму податкового зобов`язання 53 498,63 гривні; податкового повідомлення - рішення №0039065805 від 10.06.2019, виданого на підставі акта №1795/20-40-58-05-11/00223243 від 15.05.2019, на суму податкового зобов`язання 13 374,66 гривні. А тому, враховуючи що заявлені позовні вимоги у\~ даній справі та зміст позовних вимог у справі №520/12526/19неспівпадають, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині. На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення до державного бюджету України коштів з розрахункових рахунків у розмірі 949225,07 грн. в рахунок погашення\~ податкового\~ боргу з Приватного акціонерного товариства "Харківський верстатобудівний завод". В частині стягнення 2043482,73 грн. рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає. Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі Ґарсія Руіз проти Іспанії (GarciaRuiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України.

Результат розгляду: partial