Рішення адміністративного суду від 2022-08-31 00:00:00+03

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» звернулось до суду з позовом до Національного банку України, третя особа - Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання протиправною та скасування постанови Національного банку України від 20.09.2017 № 96. В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Інструкцію про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затверджену постановою Правління Національного банку України від 12.12.2002 № 502, постанову Національного банку України від 10.08.2005 № 281 «Міжбанківський валютний ринок», Положення про валютний контроль, затверджений постановою Правління Національного банку України № 49 від 08.02.2000, та зазначає про протиправність висновків Національного банку України щодо порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" ліцензійних вимог, оскільки операцію з продажу іноземної валюти Національний банк України не може трактувати, як зворотній обмін фізичним особам - нерезидентам невикористаних готівкових коштів з тих підстав, що клієнт повідомив про належність його до резидентів України. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.06.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю. Не погодившись з даним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, провадження за якою було відкрито ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2019. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 клопотання представника Національного банку України про зупинення провадження у справі № 826/12292/17 задоволено, провадження у справі № 826/12292/17 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 826/12283/17 (№ К/9901/59905/18). Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 поновлено апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.06.2019 та призначено розгляд апеляційної скарги на 31.08.2022 у відкритому судовому засіданні. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Національного банку України від 20.09.2017 № 96 притягнуто Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" до відповідальності у вигляді штрафу в сумі, еквівалентній сумі (вартості) зазначених проданих валютних цінностей, перерахованій у валюту України за офіційним курсом гривні до іноземних валют та банківських металів, установленими Національним банком України, що діє на 0 годин 27.09.2016 (день здійснення такої операції): 350000 рос. рублів х 0,40376 (офіційний курс) = 141316 грн. Вказана постанова прийнята за результатами розгляду матеріалів перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс", якою встановлено порушення статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», пункту 3 розділу 1, пункту 11 розділу ІІІ, пункту 1 розділу ІV Інструкції № 502 в частині здійснення торгівлі іноземною валютою з порушенням порядку та умов торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України, установлених Національним банком України. У період з 18.04.2017 по 30.05.2017, Національним банком України проведена планова комплексна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" з питань дотримання вимог валютного законодавства та нормативно-правових актів Національного банку України. За результатами проведеної перевірки Національним банком України складено акт від 22.06.2017 № в/25-0015/56936/БТ, яким встановлено, зокрема, здійснення 27.09.2016, 28.09.2016 та 29.09.2016 касою Харківського відділення № 174 28 операцій з продажу іноземної валюти фізичним особам-нерезидентам на загальну суму 9300000 російських рублів (еквівалент 3859500 гривень) без наявності довідок-cеrtificate за формою № 377. В акті зазначено, що у 28 фізичних осіб-нерезиденів касою Харківського відділення № 174 (м. Харків, пров. Донецький, 18) було раніше куплено 27.09.2016, 28.09.2016 та 29.09.2016 готівкової іноземної валюти на загальну суму 9300000 російських рублів (еквівалент 3627000 гривень). Одночасно в акті вказано, що висновок щодо відповідності/правомірності проведених ТОВ «ФК Абсолют Фінанс» вищезазначених валютно-обмінних операцій з продажу фізичним особам-нерезидентам іноземної валюти без першого примірника довідки-cartificate за формою № 377 та на суму, яка перевищує обсяги отриманих коштів в національній валюті від купівлі товариством іноземної валюти, чинному в період, що підлягає перевірці, валютному та/або банківському законодавству України не може бути сформований під час перевірки, оскільки потребує консультацій з іншими фахівцями Національного банку України. 15.08.2017 головним економістом відділу валютного контролю за діяльністю великих банків управління нагляду Департаменту фінансового моніторингу Національного банку України складено протокол порушення валютного законодавства № 56 ПР-БТ, яким встановлено порушення статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», пункту 3 розділу 1, пункту 11 розділу ІІІ, пункту 1 розділу ІV Інструкції № 502 в частині здійснення торгівлі іноземною валютою з порушенням порядку та умов торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України, установлених Національним банком України. До вказаного висновку службова особа відповідача дійшла з тих підстав, що касою Харківського відділення № 174 здійснено 27.09.2016 продаж іноземної валюти фізичній особі-нерезиденту [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] , м. Архангельськ, Російська Федерація) коштів у сумі 350000 російських рублів (еквівалент 145250 гривень) згідно квитанції про здійснення валютно-обмінної операції-продажу іноземної валюти від 27.09.2016 № 16 за відсутності довідки-cеrtificate, а сума продана [PERSON] іноземної валюти перевищує суму готівкових гривень, виданих йому за операцією купівлі іноземної валюти касою Харківського відділення № 174 ТОВ «ФК Абсолют Фінанс» (квитанція про здійснення валютно-обмінної операції (купівлі) від 27.09.2016 № 14 у сумі 350000 російських рублів (еквівалент 136500 гривень). Генеральним директором ТОВ «ФК Абсолют Фінанс» на протокол надані пояснення, що з останнього не вбачається в чому полягають порушення на міжбанківському валютному ринку України, відповідальність за які передбачена п. 2.3 розділу 2 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 № 49, не конкретизовані і інші правові підстави притягнення товариства до відповідальності, а саме: не вказано яку частину статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», пункт 3 розділу 2 Інструкції № 502 порушено товариством. Щодо виявлених порушень в протоколі вказано, що 27.09.2016 касир Харківського відділення № 174 під час здійснення валютно-обмінної операції (купівлі) 350 000 російських рублів видала фізичній особі-нерезиденту відповідний примірник квитанції та довідки-certificate за формою № 377 відповідно до вимог Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.12.2002 № 502. В той же день, на підставі декількох довідок-certificate за формою № 377, пред`явлених фізичною особою-нерезидентом, касиром здійснено продаж іноземної валюти у сумі 350000 російських рублів. Після проведення операцій всі касові документи та довідки-certificate передані до головного офісу ТОВ «ФК Абсолют Фінанс» за адресою: м. Київ, вул. Є. Коновальця, 36-в та зберігалися в архіві. 09.02.2017 сталося залиття приміщення товариства за вищезазначеною адресою, внаслідок чого частину архіву документів було повністю втрачено, в тому числі і окремі паперові папки, в яких зберігалися довідки-certificate за формою № 377. На підтвердження наведених обставин надано завірені належним чином копії: 1. пояснювальної записки касира від 18.08.2017; 2. акту про залиття офісних приміщень від 15.02.2017; 3. довідки ТОВ «Житло-сервіс» від 19.04.2017; 4. копію наказу про проведення інвентаризації від 10.04.2017; 5. акту про результати роботи робочої комісії від 10.04.2017; 6. висновку експертного дослідження від 03.05.2017; 7. наказу про призначення керівника від 28.02.2017; 8. витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Не погоджуючись з постановою відповідача про накладення штрафу, товариство звернулось до суду з даним позовом. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з наступного: - судом першої інстанції не прийнято до уваги доводи представника позивача відносно того, що ТОВ «ФК Абсолют Фінанс» не може бути притягнутий до відповідальності, оскільки клієнт під час здійснення спірної операції повідомив касира про належність його до резидентів України та зазначив, що пунктом 10 Інструкції № 502, визначено, що касири каси банку, фінансової установи, пункту обміну валюти зобов`язані з`ясовувати резидентність фізичних осіб та попереджати фізичних осіб-нерезидентів про те, що зворотний обмін невикористаних гривень на іноземну валюту можливо здійснити лише за умови пред`явлення ними довідки-certificate за формою № 377; - судом першої інстанції прийнято до уваги позицію відповідача щодо здійснення позивачем операцій від свого імені і за свій рахунок з продажу іноземної валюти готівкою фізичній особі-нерезиденту за відсутності довідки-certificate за формою № 377. При цьому, під час розгляду справи також підтверджено обставини, що сума проданої [PERSON] іноземної валюти перевищує межі суми готівкових гривень, виданих йому за операцією купівлі іноземної валюти касою Харківського відділення № 174 ТОВ «ФК Абсолют Фінанс»; - під час розгляду справи відповідачем доведено правомірність прийняття постанови від 20.09.2017 № 96 про притягнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" до відповідальності за порушення валютного законодавства. Апелянт вважає вказані висновки суду першої інсатнції необґрунтованими та безпідсатвними, позаяк, окрім доводів, покладених в основу позовної заяви, варто врахувати, що відповідач встановив окремим нормативно-правовим актом порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій з готівковою іноземною валютою, а саме Інструкцією № 502, яка надає легальне визначення поняттю валютно-обмінних операцій. Інструкція визначає лише порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій, а не умови та порядок, як це передбачено Положенням № 281. При цьому, Положення виводить торгівлю готівковою іноземною валютою за межі міжбанківського валютного ринку, а також розмежовує відповідальність суб`єктів ринку, містить посилання на випадки застосування юридичної відповідальності, встановленої Декретом. Зокрема, за порушення вимог, установлених розділами І-ІІІ Положення № 281 згідно статті 16 Декрету відповідальність несуть лише банки. Товариство наголошує, що торгівля готівковою іноземною валютою не охоплюється поняттям «міжбанківський валютний ринок», а висновок НБУ про те, що операції з обміну валюти було здійснено за участі нерезидента не підтверджується належними доказами. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Правовий статус, повноваження та завдання Національного банку України визначено Законом України «Про Національний банк України», Положенням про валютний контроль, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 № 49 та Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Інструкцією про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.12.2002 № 502. Відповідно до норм статті 44 Закону України від 20.05.1999 № 679-ХІV «Про Національний банк України» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та контролю належать: 1) видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій; 2) видача та відкликання ліцензій, здійснення контролю, у тому числі шляхом здійснення планових і позапланових перевірок, за діяльністю банків, юридичних та фізичних осіб (резидентів та нерезидентів), які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій, в частині дотримання ними валютного законодавства; 3) встановлення лімітів відкритої валютної позиції для банків та інших установ, що купують та продають іноземну валюту; 4) встановлення порядку проведення обов`язкового продажу та розміру надходжень в іноземній валюті, що підлягають обов`язковому продажу; 5) зміна строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів; 6) застосовування мір відповідальності до банків, юридичних та фізичних осіб (резидентів та нерезидентів) за порушення правил валютного регулювання і валютного контролю. Основні засади здійснення Національним банком функцій головного органу валютного контролю згідно з повноваженнями, наданими йому за статтями 7, 44 Закону України "Про Національний банк України" та статтями 13, 16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.93 № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" визначало Положення про валютний контроль, затверджене постановою Правління Національного банку України від 8 лютого 2000 року № 49 (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Розділом 3 Положення № 49 визначено порядок застосування санкцій. Так, санкції, передбачені статтею 2 Указу Президента України від 27 червня 1999 року № 734/99 "Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства", пунктом 2 статті 16 Декрету, застосовуються Національним банком до банків, інших фінансових установ та національного оператора поштового зв`язку, органами державної податкової служби - до інших резидентів і нерезидентів України. Уповноважені працівники Національного банку в разі виявлення порушень валютного законодавства з боку банків, інших фінансових установ або національного оператора поштового зв`язку складають протокол за формою, наведеною в додатку 1, який вручається керівникові (посадовій особі, яка виконує його обов`язки) банку, іншої фінансової установи або національного оператора поштового зв`язку чи їх відокремленого структурного підрозділу, що перевірявся (перевірялася). За кожним випадком порушення складається окремий протокол, до якого можуть додаватись інші документи (у тому числі копії електронних документів на паперових носіях), які свідчать про факти порушень. Допускається складання одного протоколу за умови, що загальна сума штрафу від цього не зміниться, якщо під час реалізації одного договору було здійснено кілька однотипних порушень валютного законодавства. Один протокол складається про всі виявлені факти порушень вимог щодо статистичної звітності протягом періоду, що підлягав перевірці. Уповноважені працівники Національного банку після складання протоколу зобов`язані запропонувати особі, якій вручено цей протокол, надати пояснення за кожним фактом порушення. Підставою для застосування Національним банком вказаних у другому розділі цього Положення санкцій можуть бути: матеріали перевірок, що здійснюються уповноваженими працівниками Національного банку; матеріали перевірок, що здійснюються уповноваженими працівниками державних органів валютного контролю; матеріали перевірок, що здійснюються уповноваженими працівниками державних контрольних і правоохоронних органів, які не належать до органів валютного контролю; інші матеріали, які свідчать про факти порушення банками, іншими фінансовими установами або національним оператором поштового зв`язку валютного законодавства і щодо яких здійснюється перевірка цих фактів. У разі виявлення державними органами валютного контролю та державними контрольними і правоохоронними органами порушення банками, іншими фінансовими установами або національним оператором поштового зв`язку валютного законодавства складається акт чи довідка про перевірку, які разом з копіями документів (у тому числі копіями електронних документів на паперових носіях), що підтверджують факт порушення, надсилаються до Національного банку. Уповноважені працівники Національного банку здійснюють аналіз отриманих матеріалів та в разі наявності складу правопорушення здійснюють дії, вказані в п. 2 цього розділу. У разі відсутності в комплекті матеріалів, що надходять до Національного банку, документів (у тому числі копій електронних документів на паперових носіях), які підтверджують факт порушення, уповноважені працівники Національного банку зобов`язані здійснити додаткову перевірку отриманої інформації. Матеріали про порушення валютного законодавства залежно від суми штрафу розглядають та приймають рішення про застосування санкцій: до 50 тис. доларів США - директор структурного підрозділу центрального апарату Національного банку, до компетенції якого належить здійснення валютного контролю за банками, іншими фінансовими установами, національним оператором поштового зв`язку, або уповноважена особа Національного банку; до 100 тис. доларів США - Голова Національного банку або уповноважена особа Національного банку. Під сумою штрафу в цьому пункті слід розуміти суму (вартість), еквівалентну певній сумі в доларах США, перерахованій у валюту України за офіційним курсом гривні до іноземних валют і банківських металів, установленим Національним банком, що діє на 0 годин дня складання відповідного протоколу порушення валютного законодавства. У разі прийняття рішення про застосування санкцій виноситься постанова про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства (далі - постанова). Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) установлював режим здійснення валютних операцій на території України, визначав загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов`язки суб`єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства. Згідно з частиною другою статті 2 Декрету № 15-93, резиденти і нерезиденти мають право здійснювати валютні операції з урахуванням обмежень, встановлених цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України. Так, частиною першою статті 6 Декрету № 15-93, встановлено, що торгівля іноземною валютою на території України резидентами і нерезидентами - юридичними особами здійснюється через уповноважені банки та інші фінансові установи, що одержали ліцензію на торгівлю іноземною валютою Національного банку України, виключно на міжбанківському валютному ринку України. Структура міжбанківського валютного ринку, а також порядок та умови торгівлі іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку визначаються Національним банком України. Відповідно до приписів частини другої статті 6 Декрету № 15-93, уповноважені банки та інші фінансові установи, що одержали ліцензію Національного банку України: а) від свого імені купують і продають іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України за дорученням і за рахунок резидентів і нерезидентів; б) мають право від свого імені і за свій рахунок купувати іноземну валюту готівкою у фізичних осіб - резидентів і нерезидентів, а також продавати її фізичним особам - резидентам. Відповідно до змісту частин третьої, четвертої статті 6 Декрету № 15-93, резиденти і нерезиденти - фізичні особи мають право продавати іноземну валюту уповноваженим банкам та іншим фінансовим установам, які одержали ліцензію Національного банку України, або за їх посередництвом - іншим фізичним особам - резидентам, а також національному оператору поштового зв`язку, який одержав ліцензію Національного банку України. Фізичні особи - резиденти мають право купувати іноземну валюту в уповноважених банках та інших фінансових установах, що одержали ліцензію Національного банку України, або за їх посередництвом - у інших фізичних осіб - резидентів і нерезидентів, а також у національного оператора поштового зв`язку, який одержав ліцензію Національного банку України. Порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій з готівковою іноземною валютою на території України для уповноважених банків (далі - банк), а також для уповноважених фінансових установ та національного оператора поштового зв`язку (далі - фінансова установа), їх кас, пунктів обміну іноземної валюти та пунктів обміну іноземної валюти, що відкриваються банком, фінансовою установою на підставі укладених агентських договорів з юридичною особою-резидентом визначає Інструкція про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затверджена постановою Правління Національного банку України від 12 грудня 2002 року № 502 (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Згідно з пунктом 3 Інструкції № 502, до валютно-обмінних операцій належать такі операції: купівля у фізичних осіб - резидентів і нерезидентів готівкової іноземної валюти за готівкові гривні; продаж фізичним особам-резидентам готівкової іноземної валюти за готівкові гривні; зворотний обмін фізичним особам-нерезидентам невикористаних готівкових гривень на готівкову іноземну валюту; конвертація (обмін) готівкової іноземної валюти однієї іноземної держави на готівкову іноземну валюту іншої іноземної держави. Тож, з наведеного слідує, що Декретом №15-93 та Інструкцією № 502 не передбачено здійснення банком (фінансовою установою) від свого імені і за свій рахунок операцій з продажу іноземної валюти готівкою фізичним особам-нерезидентам. При цьому, згідно з пунктами 11, 12, 13 Інструкції № 502, банк, фінансова установа, пункт обміну валюти під час купівлі у фізичної особи-нерезидента готівкової іноземної валюти разом із квитанцією про здійснення валютно-обмінної операції зобов`язані видати довідку-certificate за формою № 377 (додаток 7). За згодою клієнта ця операція може бути здійснена без оформлення довідки-certificate за формою № 377. Здійснення валютно-обмінної операції без оформлення довідки-certificate за формою № 377 не дає підстав для зворотного обміну. Зворотний обмін фізичним особам-нерезидентам невикористаних готівкових гривень на готівкову іноземну валюту здійснюється на підставі першого примірника довідки-certificate за формою № 377 лише на ту іноземну валюту і в межах тієї суми, що зазначені в довідці. Перший примірник цієї довідки залишається в касі банку, фінансової установи, пункту обміну валюти, у яких здійснено зворотний обмін. У довідці-certificate за формою № 377 та квитанції про здійснення валютно-обмінної операції всі реквізити мають бути заповнені, виправлення в заповненому тексті не дозволяються. У разі здійснення операцій із видачі фізичним особам-нерезидентам гривень через платіжний пристрій на території України за платіжними картками міжнародних платіжних систем зворотний обмін невикористаних гривень здійснюють лише каси того банку, фінансової установи, яким належить платіжний пристрій, на підставі квитанції/чека банкомата, який, крім обов`язкових реквізитів, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України, що регулює ведення касових операцій банками в Україні, має містити назву (код) іноземної валюти відшкодування. Зворотний обмін невикористаних гривень фізичними особами-нерезидентами здійснюється в межах тієї суми і на ту іноземну валюту, що зазначена в квитанції/чеку банкомата. Квитанція/чек банкомата залишається в касі банку, фінансової установи. Під час розгляду даного спору в суді першої інсатнції було досліджено, що ТОВ «ФК Абсолют Фінанс» було притягнуто до відповідальності за здійснення операцій від свого імені і за свій рахунок з продажу іноземної валюти готівкою фізичній особі-нерезиденту за відсутності довідки-certificate за формою № 377. На переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи сторони позивача відносно того, що ТОВ «ФК Абсолют Фінанс» не може бути притягнутий до відповідальності, оскільки клієнт під час здійснення спірної операції повідомив касира про належність його до резидентів України, адже, пунктом 10 Інструкції № 502, визначено, що касири каси банку, фінансової установи, пункту обміну валюти зобов`язані з`ясовувати резидентність фізичних осіб та попереджати фізичних осіб-нерезидентів про те, що зворотний обмін невикористаних гривень на іноземну валюту можливо здійснити лише за умови пред`явлення ними довідки-certificate за формою N 377. Крім того, згідно з пунктом 1 розділу ІV Інструкції № 502, банкам, фінансовим установам дозволяється здійснювати операції з продажу готівкової іноземної валюти одній фізичній особі-резиденту в один операційний (робочий) день у сумі, що не перевищує в еквіваленті 15000 гривень. Банки, фінансові установи зобов`язані здійснювати контроль у режимі реального часу за дотриманням установленої в цьому пункті суми проведення фізичними особами валютно-обмінних операцій. Банк, фінансова установа мають право здійснювати операції з продажу фізичним особам-резидентам готівкової іноземної валюти за готівкові гривні за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу та її резидентність, із зазначенням у квитанціях прізвища, імені, по батькові (за наявності) особи, яка здійснює валютно-обмінну операцію. Працівник банку, фінансової установи здійснює копіювання сторінок (сторінки) відповідного документа, на підставі якого з`ясовано інформацію про клієнта, який здійснив валютно-обмінну операцію, та забезпечує їх (її) зберігання в документах дня. Зазначені копії сторінок (сторінки) документа засвідчуються відбитком штампа каси банку, фінансової установи. Отже, продаж фізичній особі-резиденту готівкової іноземної валюти дозволялось у сумі, що не перевищує в еквіваленті 15000 гривень, проте, за даних обставин, [PERSON] було здійснено продаж іноземної валюти в сумі 350000 російських рублів (еквівалент 145250 гривень). Також, довідки-certificate за формою № 377 були відсутні в архівних справах, які зберігалися за адресою: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 36-в. Доказів зворотнього як суду першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, не пред`явлено. Крім того, слід врахувати, що Порядок та умови торгівлі іноземною валютою на міжбанківському валютному ринку України та на міжнародних валютних ринках визначені Положенням про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 10.08.2005 № 281 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до абзацу тринадцятого пункту 4 розділу I Положення № 281, міжбанківський валютний ринок України - це сукупність відносин у сфері торгівлі іноземною валютою в Україні між суб`єктами ринку, між суб`єктами ринку та їх клієнтами (у тому числі банками-нерезидентами), між суб`єктами ринку і Національним банком, а також Національним банком і його клієнтами; Суб`єкти ринку - уповноважені банки, уповноважені фінансові установи (абзац вісімнадцятий пункту 4 розділу I Положення № 281). Розділом V Положення № 281 передбачена відповідальність суб`єктів ринку за порушення вимог цього Положення. Таким чином, зазначений нормативно-правий акт визначає певний порядок та умови торгівлі іноземною валютою та передбачає відповідальність за їх недотримання. Разом з тим, відповідачем було встановлено порушення ТОВ "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», пункту 3 розділу 1, пункту 11 розділу ІІІ, пункту 1 розділу ІV Інструкції № 502 в частині здійснення торгівлі іноземною валютою з порушенням порядку та умов торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України, установлених Національним банком України, в зв`язку з чим позивача притягнуто до відповідальності на підставі вказаних нормативно-правових актів. Також, колегія суддів звертає увагу на те, що провадження у даній справі зупинялось до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 826/12283/17 (№ К/9901/59905/18). Так, постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.11.2021 у справі № 826/12283/17 касаційну скаргу Національного банку України задоволено. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018 у справі №826/12283/17 скасовано. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2018 у справі №826/12283/17 залишено в силі. У вказаній справі, Верховний Суд зауважив наступне. Декретом та Інструкцією операції, зокрема, уповноважених фінансових установ від свого імені і за свій рахунок з продажу іноземної валюти готівкою фізичним особам-нерезидентам не передбачено, однак, позивачем здійснено від свого імені, за свій рахунок операцію з продажу іноземної валюти готівкою фізичній особі-нерезиденту, чим порушено порядок й умови торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України. На підставі вимог Декрету №15-93, відповідачем за торгівлю іноземною валютою банками та іншими фінансовими установами, національним оператором поштового зв`язку з порушенням порядку й умов торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України, встановлених Національним банком України, до резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, до позивача застосовано фінансову відповідальність. Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. За наслідком апеляційного розгляду, з урахуванням висновків Верховного Суду з подібних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції. Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Результат розгляду: denied