Рішення адміністративного суду від 2022-07-21 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області, в якому просив: - визнати протиправними дії УСБУ в Кіровоградській області щодо неправильного застосування базового місяця при розрахунку індексації грошового забезпечення [PERSON] у період з 01.04.2009 по 05.04.2014; - зобов`язати УСБУ в Кіровоградській області перерахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення з 01.04.2009 по 05.04.2014 з застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку \~індексації грошового забезпечення січень 2008. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 року адміністративний позов [PERSON] було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в \~Кіровоградській області \~\~щодо не нарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з квітня 2009 по грудень 2010, з квітня 2011 по липень 2011 та з листопада 2011 по квітень 2014. Зобов`язано Управління Служби безпеки України в \~Кіровоградській області нарахувати і виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2009 по грудень 2010, з квітня 2011 по липень 2011 та з листопада 2011 по квітень 2014. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що обставини щодо своєчасного нарахування і виплати у повному обсязі позивачу індексації встановлені в адміністративній справі № 340/5342/20. Відзив від позивача на адресу суду не надходив. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України. Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом першої інстанції, позивач проходив військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Кіровоградській області з 01.04.2009 \~по 05.04.2014. 05.04.2014 року позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Станом на день прийняття наказу про звільнення, з позивачем не було проведено розрахунків щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, яка була гарантована чинним законодавством України, зокрема Законом України від 06.02.2003 року № 491-IV "Про індексацію грошових доходів населення", Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення", а також численними роз`ясненнями Міністерства соціальної політики та Департаменту фінансів України Міноборони. Відповідно до довідки УСБУ в Кіровоградській області \~від 17.06.2021 року, \~базовим місяцем для нарахування індексації визначено липень 2010 року, що, на думку позивача, є неправильним. Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки не нарахування та не виплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з квітня 2009 по грудень 2010, з квітня 2011 по липень 2011 та з листопада 2011 по квітень 2014 є протиправною бездіяльністю відповідача, а тому належить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2009 по грудень 2010, з квітня 2011 по липень 2011 та з листопада 2011 по квітень 2014 . Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками, з огляду на наступні обставини. Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення. Статтею 2 вказаного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). У частині п`ятій статті 2 зазначеного Закону вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Згідно зі статтею 4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток). Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Згідно з частинами першою та другою статті 5 вказаного Закону підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. З метою реалізації цих положень Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року №1078, затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок). Згідно з пунктом 11 вказаного Порядку, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року 101 відсоток). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. Пунктом 4 Порядку визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. У разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 пункту 4 Порядку). Відповідно до пункту 6 Порядку, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців. Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин. При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення. Вказані правові висновки також відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним в постановах від 05.02.2020 року у справі №825/565/17, від 20.11.2019 року у справі № 620/1892/19, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України. Як свідчать встановлені обставини справи, \~відповідно до довідки відповідача від 26.10.2021 №61/17/222 за період з квітня 2009 по грудень 2010, з квітня 2011 по липень 2011 та з листопада 2011 по квітень 2014 позивачу індексація грошових доходів не нараховувалась та не виплачувалась. Нараховану індексацію в розмірі 182,60 грн. виплачено в січні 2021 року. Отже, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки не нарахування та не виплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з квітня 2009 по грудень 2010, з квітня 2011 по липень 2011 та з листопада 2011 по квітень 2014 є протиправною бездіяльністю відповідача, а тому останнього належить зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2009 по грудень 2010, з квітня 2011 по липень 2011 та з листопада 2011 по квітень 2014 року. Що стосується посилань відповідача на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 року по справі № 340/5342/20, яким на переконання останнього, підтверджується факт своєчасної виплати і нарахування індексації грошового забезпечення, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх хибними, оскільки в наведеному судовому рішенні відсутні встановлені обставини щодо виплати позивачу в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2009 року по 05.04.2014 року. Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied