Рішення адміністративного суду від 2023-03-13 00:00:00+02

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ Позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду \~в якому просив визнати протиправною відмову відповідач щодо переведення з одного виду пенсії на інший та зобов`язати відповідача перевести позивача з одного виду пенсії на інший, шляхом призначення йому пенсії державного службовця відповідно Закону України "Про державну службу" та провести її виплату починаючи \~з дня звернення 13.10.2021 на підставі довідок Чуднівської міської ради Житомирського району Житомирської області №04-19/1697 від 13.10.2021. ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.09.52022 в задоволенні \~позову відмовлено повністю. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач станом на 01.05.2016 не займав посаду державної служби та не має не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу". Позивач не є особою, які на день набрання чинності цим Законом мав не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу", а відтак не може вважатися особою, яка з досягненням 62 річного віку має право на перехід на пенсію державного службовця, передбачену ст.37 Закону № 3723-XII. ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ \~Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що наявність чи відсутність у позивача не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення ним 62-річного віку було предметом розгляду у справ № 240/13836/20, рішення у якій набуло законної сили. ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що \~станом на 01.05.2016 позивач не займав посаду, віднесену до відповідних категорій посад державних службовців, та стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, станом на 01.05.2016 становить менше 20 років, у переході на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» відмовлено. Крім того, управління не ухвалювало рішення щодо розрахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого переведення будуть порушені. V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ Ухвалою суду від 28.11.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1\~ ст.311 КАС України. VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ Позивачу, [PERSON] , [INFO] , з 15.06.2017 призначена пенсія за віком відповідно до вимог ст.26 Закону № 1058-IV. 13.10.2021 позивач звертався до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця. Листом від 16.12.2021 відповідач відмовив у такому переведенні по причині відсутності стажу державної служби не менше 20 років та по причині не перебування позивача станом на 01.05.2016 на посаді, віднесеній до відповідної категорії державних службовців. Позивач, вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, звернувся до суду з адміністративним позовом. VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII). Відповідно до п.2 р. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно з ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Частиною 4 ст. 78 КАС України вказано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Колегія суддів враховує, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 у справі № \~240/13836/20 позов задоволено частково, зокрема, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови [PERSON] в переході на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу державної служби період\~роботи [PERSON] \~на посаді заступника голови Турчинівської сільської ради поєднаній з виконанням покладених обов`язків голови сільської ради з 22.08.1997 по 28.03.1998, період роботи на посаді Турчинівського сільського голови Чуднівського району Житомирської області з 29.03.1998 по 05.11.2015, час військової служби у Збройних Силах з 03.11.1975 по 03.12.1977; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву [PERSON] , подану адвокатом Распотнюком М.В., від 05.08.2020 про переведення з одного виду пенсії на інший, з урахуванням правової оцінки, наведеної судом в рішенні. Вказане рішення залишене в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2021. Крім того вказаним рішенням встановлено, що позивач у період з 22.08.1997 по 28.03.1998, з 29.03.1998 по 05.11.2015 працював на посадах заступника голови сільської ради та голови сільської ради, що відноситься до посад органів місцевого самоврядування. Статтею 46 Закону №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування". Отже, враховуючи, що посади, які обіймав позивач відносяться до виборних посад в органах місцевого самоврядування, вказаний період трудової діяльності на таких посадах, підлягає зарахуванню до стажу державної служби. При цьому колегія суддів враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені в постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 де також вказано, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно матеріалів справи, на час звернення про призначення пенсії (13.10.2021) позивач досяг 62-річного віку, має страховий стаж понад 35 років, в тому числі понад 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ. Отже, позивач має право на призначення пенсії з урахуванням положень пункту 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні позивачу пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" є протиправним. Щодо твердження відповідача про те, що для обчислення пенсії не може бути враховано довідки про заробітну плату №04-19/1697 від 13.10.2021, виданої Чуднівською міською радою, оскільки управління не ухвалювало рішення щодо розрахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого переведення будуть порушені колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та Перехідні положення Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Отже, стаж державної служби за період роботи (служби) до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені. Згідно пункту 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби. Пунктом 2 Порядку №283 встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу держаної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування". Тому, з врахуванням вищезазначених правових актів, довідки про заробітну плату для призначення пенсії державного службовця позивачу видано правомірно та вони мають бути враховані при призначенні позивачу пенсії. Таким чином, з метою ефективного захисту права позивача на отримання пенсії відповідно до норм Закону України "Про державну службу", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції \~про задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача перевести позивача з пенсії за віком на пенсію державного службовця. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №607/2474/17 та від 10.02.2021 у справі №825/1453/18. Крім того аналогічні висновки були викладені Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 12.05.2022 у справі № 560/9549/21 та від 25.05.2022 у справі № 560/9109/21. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 16.12.2021 про відмову у переведенні позивача на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області перевести позивача з 13.10.2021 на пенсію згідно статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, враховуючи до розрахунку пенсії виплати, зазначені у довідці, виданій Чуднівською міською радою Житомирського району Житомирської області від 13.10.2021 №04-19/1697. VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови. У силу \~п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право \~скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі \~ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: granted