Рішення адміністративного суду від 2023-08-31 00:00:00+03

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2022 у справі № 520/6132/22 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантмаркет" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної податкової служби України у Рівненській області від 15.06.2022 № 6928304/42960863, яким відмовлено в реєстрації розрахунку коригування № 1 від 14.02.2022 до податкової накладної № 34 від 13.08.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування № 1 від 14.02.2022 до податкової накладної № 34 від 13.08.2021, датою його первинного отримання. Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі № 520/6132/22 заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантмаркет" до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантмаркет" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області суму витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантмаркет" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України суму витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Відповідач, Головне управління ДПС у Рівненській області, не погодившись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційні скарги. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023 року у справі №520/6132/22, яка прийнята в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2022 по справі № 520/6132/22 залишено без змін. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023 року у справі №520/6132/22, яка прийнята в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області задоволено частково. Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 по справі № 520/6132/22 скасовано. Прийнято постанову, якою заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантмаркет" до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантмаркет" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області суму витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантмаркет" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України суму витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. 26.06.2023 року через Електронний суд на адресу Другого апеляційного адміністративного суду від представника позивача - Лиска Павла Олександровича надійшли заяви про ухвалення додаткових судових рішень, в яких просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 3000 грн. (2000 грн. + 1000 грн.). Колегія суддів, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Виходячи з аналізу зазначеної норми, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно частини першої та третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом. Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність від 5 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. З аналізу вищевказаної норми слідує, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати наведені вище критерії, зокрема чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. З матеріалів справи встановлено, що позивачем надано докази про оплату витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а саме, копії наступних документів: свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги від 22.07.2022 р., ордер на надання правничої (правової) допомоги, звіт за договором про надання правової допомоги від 14.04.2023 р., рахунок від 14.04.2023 р., звіт за договором про надання правової допомоги від 16.04.2023 р., рахунок від 16.04.2023 р., платіжну інструкцію № 1119 від 20.04.2023 р. на суму 3000 грн. З наданих доказів слідує, що 22.07.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантмаркет" (далі - клієнт) та [PERSON] , що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльності №996 від 01.07.2011 р. (далі - адвокат) укладено договір про надання правової допомоги. Пунктом 8 Договору про надання правової допомоги від 22.07.2022 р. визначено, що гонорар адвоката обчислюється у погодинній оплаті і складає 1000 грн за одну годину праці адвоката. Колегія суддів зі звітів від 14.06.2023 р. та від 16.06.2023 р. за договором про надання правової допомоги від 22.07.2022 р. встановила, що адвокатом Лискою Павлом Олександровичем були надані такі послуги: ознайомлення зі змістом рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2022 року та додаткового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 року у справі № 520/6132/22; ознайомлення зі змістом апеляційних скарг на рішення та додаткове рішення (витрачений час - 0,75 год); складання відзиву на апеляційні скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2022 року та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 року у справі № 520/6132/22 (витрачений час - 2,25 год). Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто законодавець визначив, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат. 28.08.2023 року через Електронний суд від Головного управління ДПС у Рівненській області надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якій просить суд апеляційної інстанції повністю відмовити у задоволенні вимог заяв про ухвалення додаткових судових рішень. В обґрунтування клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, відповідач посилається на те, що розмір на оплату послуг адвоката у сумі 3000 грн. не є співмірним із: складністю даної справи та виконаних адвокатом робіт, наданих послуг відповідно до звітів про надання правової допомоги; часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи, що справа розглядалася в суді апеляційної інстанції порядку письмового провадження; ціною позову (позов не містить вимог майнового характеру). \~\~\~\~\~\~ З матеріалів справи встановлено, що позивачем понесені витрати за складання адвокатом відзивів на апеляційні скарги на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відзиви в більшій частині дублюють зміст позовної заяви та заяви про ухвалення додаткового рішення, складаються з викладу обставин справи та норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини, тобто їх підготовка не потребувала багато часу, а тому розмір, заявлений позивачем до відшкодування за надання таких послуг 3000,00 грн (2000 грн за відзив на апеляційну скаргу на рішення + 1000 грн за відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення), є завищеним та неспівмірним з реальними затратами часу. Колегія суддів зазначає, що в будь-якому випадку надання правової допомоги з приводу вирішення певної (усієї) сукупності питань в апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом. Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи і нормативно-правової бази. Отже, враховуючи наведені обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, колегія суддів вважає, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги за складання відзивів на апеляційні скарги є завищеними і такими, що належать зменшенню. Колегія суддів також вважає необхідним зауважити, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Результат розгляду: partial