Рішення адміністративного суду від 2022-02-08 00:00:00+02

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними і скасувати податкове повідомлення-рішення №0009040701 від 19.01.2021, яким завищено розмір від`ємного значення суму податку на додану вартість (далі - ПДВ) 1 655 760,00 грн. та застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 0 грн.; визнати протиправними і скасувати податкове повідомлення-рішення № 0009070701 від 19.01.2021,яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 4 016 446,00 грн. з яких: 3 213 157,00 грн. за податковим зобов`язанням та 803 289,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року позов задоволено повністю. Представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 117978 грн. понесених судових витрат. Відповідно до додаткового рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року стягнуто з Головного управління ДПС у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Сервіс Альянс" сцдові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 117978,00 грн. Не погоджуючись із зазначеним додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права в частинні неврахування позиції контролюючого органу та фактичних обставин, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване додаткове рішення в повному обсязі та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви позивача відмовити повністю. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частина 7 цієї статті визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, в адміністративному позові позивачем було заявлено клопотання про розподіл судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу. Водночас, на момент прийняття рішення судом першої інстанції - 20 вересня 2021 року, в матеріалах справи містився лише ордер адвоката та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Будь-яких доказів понесення витрат на правничу допомогу позивач на цей момент не надав суду і не повідомив про бажання подати їх у майбутньому. Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції, заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення разом із доказами щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу було надіслано до суду першої інстанції 05 жовтня 2021 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч.7 ст. 139 КАС України. Суд першої інстанції при розгляді заяви про стягнення витрат на правову допомогу на дані обставини не звернув уваги, і тому помилково розглянув це питання по суті, хоча для цього не було підстав. Так як правила, зазначені у ч. 7 ст. 139 КАС України, щодо розгляду заяви про стягнення витрат на правову допомогу та наданих доказів з цього приводу, є спеціальною нормою права по відношенню до правил ухвалення додаткового судового рішення, передбачених ст. 252 КАС України, то колегія суддів вважає, що у цій справі слід залишити без розгляду таку заяву, а не відмовляти в ухваленні додаткового рішення. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про залишення без розгляду заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення.

Результат розгляду: granted