Рішення адміністративного суду від 2023-06-09 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати [PERSON] додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за період з 01.12.2020 по 01.03.2022; - зобов`язати Департамент патрульної поліції, здійснити нарахування та виплату [PERSON] додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за період з 01.12.2020 по 01.03.2022 в розмірі не менше 50% відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) [PERSON] . Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 у справі № 520/9140/22 задоволено адміністративний позов. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та не виплати [PERSON] додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за період з 01.12.2020 по 01.03.2022. Зобов`язано Департамент патрульної поліції здійснити нарахування та виплату [PERSON] додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за період з 01.12.2020 по 01.03.2022 в розмірі не менше 50% відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) [PERSON] . Відповідач, Департамент патрульної поліції, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 у справі № 520/9140/22 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції неповно досліджені докази, оскільки при задоволенні позову повністю невраховано, що позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова доплата до грошового забезпечення відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 за грудень 2020 року, січень та лютий 2021 року, про що свідчать копії розрахункових листів. Також зазначає, що зобов`язання Департамент патрульної поліції здійснити позивачу нарахування та виплату додаткової доплати до грошового забезпечення у розмірі не менше 50 % грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375, є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки законодавчо визначений граничний розмір такої надбавки до 50%, тобто встановлено її максимальний відсоток, в межах якого керівник органу має дискрецію на встановлення відсоткового розміру доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2. Крім того, зазначає, що станом на момент звернення позивача до Харківського окружного адміністративного суду, а саме 20.10.2022 р., з адміністративним позовом, стаття 233 КЗпП України вже не містить норми, відповідно до якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Вважає, що суд першої інстанції при відкритті провадження у цій справі неповно дослідив питання дотримання позивачем процесуального строку звернення до суду. Позивач правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористався. На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] перебуває на службі в управлінні патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції. У позовній заяві позивачем зазначено, що департаментом патрульної поліції не було сплачено позивачу додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375. Не погодившись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з позовом. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог. Колегія суддів суду апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідач, оскаржуючи судове рішення, зазначає про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки додаткова доплата до грошового забезпечення відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 за грудень 2020 року, січень та лютий 2021 року позивачу була виплачена, визначення процентної додаткової доплати є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а також пропуском позивачем строку звернення до суду. З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Колегія суддів зазначає, що вирішення питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду передує вирішенню спору по суті, разом з тим, судом першої інстанції не розглянуто вказане питання належним чином. Спірні правовідносини виникли у зв`язку з ненарахуванням та невиплатою позивачу додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за період з 01.12.2020 по 01.03.2022. За характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу. Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України. В позовній заяві позивач посилався на положення частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та стверджував, що строк звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати є необмежений. Колегія суддів щодо таких доводів зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відтак дійсно, до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками. Разом з тим, 19.07.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року № 2352-IX, яким внесено зміни до діючого законодавства про працю, зокрема змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень. Так, частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції Закону № 2352-ІХ) встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Отже тепер встановлений у ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник (ч. 1 вказаної статті) та звільнений працівник (ч. 2 вказаної статті) може звернутися до суду з вимогою про вирішення трудового спору. Проте позивач не звертався до суду для вирішення трудового спору. Поняття публічної служби визначено у п. 17 ч.1 ст. 4 КАС України. Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Частина 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Отже служба у Національній поліції є публічною службою. Відповідно до частин 1, 2 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. З огляду на викладене, нарахування грошового забезпечення поліцейського є невід`ємною складовою проходження публічної служби. Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою. З огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору охоплюється спеціальною нормою ч. 5 ст. 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах ст. 233 КЗпП України. Крім того, ч. 5 ст. 122 КАС України встановлює спеціальний строк звернення до суду у спорах, які стосуються прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Як свідчать встановлені обставини справи, позивач працює в органах поліції з 07.11.2015 р. по теперішній час. Вважає, що відповідач не здійснив нарахування та виплату додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 за період з 01.12.2020 по 01.03.2022. За змістом позовної заяви та додатків до неї позивач вже тривалий час з 2021 року був обізнаний про ненарахування та невиплату йому додаткової доплати за службу в особливих умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 за період з 01.12.2020 по 01.03.2022. Позивач отримує грошове забезпечення на банківську картку кожного місяця. Колегія суддів вважає, що позивач був обізнаний про ненарахування та невиплату йому частини грошового забезпечення станом на початок 2021 року. Проте, враховуючи вищенаведене, перебіг строку, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України звернення до суду з цим позовом слід обраховувати саме з 19.07.2022 р. Таким чином, починаючи з 19.07.2022 р, дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», у позивача був місяць для звернення до суду, однак останній звернувся до суду 20.10.2022 р., а отже з пропуском строку, що визначений ч. 5 ст. 122 КАС України. Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач також пропустив тримісячний строк звернення до суду, що визначений ч. 1 ст. 233 КЗпП України. Частиною 3 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково. У відповідності до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом та не навів поважних причин, які перешкоджали реалізувати право на звернення до суду в межах визначеного процесуального строку, тому позовні вимоги необхідно залишити без розгляду.

Результат розгляду: partial