Рішення адміністративного суду від 2023-02-13 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та просить суд Скасувати постанову інспектора СРПП відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Піговича Петра Ярославовича серія БАД № 643993 від 02.12.2022 року, якою його, [PERSON] , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 2 ст.122, ч.1 ст. 121 КУпАП за те, що 02.12.2022 року о 18:10 год. в м. Теребовля по вул. Князя Василька, я проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3. «ґ» ПДР України, а також за те, що він здійснив зупинку транспортного засобу ближче десяти метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9. «и» ПДР України та стягнути з відповідача в його користь витрати по сплаті судового збору. Посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з підстав того, що викладені в оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності. Так, під час руху 02.12.2022 року по вул. Князя Василька в м. Теребовля, він чітко дотримувався ПДР України, однак, не зважаючи на це, безпідставно був зупинений працівниками поліції. Надані працівниками поліції під час розгляду справи матеріали не містили доказів його вини, проте, відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 643993. Також, поліцейським зазначено у постанові, що він здійснив зупинку ближче 10 м. від виїзду з прилеглої території, однак, жодних замірів працівниками поліції не проводилось, не зрозуміло, яким чином вони встановили цю відстань. Згідно п.п. «ґ» п.8.7.3 ПДР України сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. При цьому, згідно п. 8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (п. 8.10 ПДР України). Згідно п. 16.8 ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора. Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Згідно з п. 15.9 (и) ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Також, в постанові відсутні відомості про проведення замірів відстані на місці події. Належним доказом вищезазначеного правопорушення, виходячи з його природи, є саме замір відстані на місці події під час вчинення правопорушення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїзду з прилеглих територій, що відповідає правовим позиціям Верховного Суду в справах № 216/5226/16-а від 18.07.2019, № 760/3696/16-а від 08.02.2018. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП, в тому числі у ній необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено відеозапис. Разом з цим в постанові від 02.12.2022 року не зазначено технічний засіб, яким здійснювався відеозапис, а зазначено лише «ж/д (відеофіксація на вимогу суду)», що не відповідає вимогам ч.3 ст.283 КУпАП. Вважає постанову серія БАД № 643993 від 02.12.2022 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи. Ухвалою Гусятинського районного суду від 07 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представником Головного Управління національної поліції в Тернопільській області 26.12.2022 року подано відзив на позов, в обґрунтування якого відповідач посилається на те, що 02.12.2022 близько 18 год. 10 хв. по вул. Князя Василька в м. Теребовля, Чортківського району, Тернопільської області, позивач керуючи транспортним засобом марки «SKODA Octavia», д.н.з. [NUMBER] , проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, після чого здійснив зупинку транспортного засобу ближче десяти метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.9.и ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП. Під час здійснення патрулювання поліцейськими СРПП Відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільськіи області було помічено даний транспортний засіб, водій якого проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, тому ними було прийнято рішення про з`ясування обставин здійснення позивачем даного правопорушення. Враховуючи вище зазначене порушення інспектором СРПП Відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Піговичем Петром Ярославовичем було винесено на позивача постанову серії БАД № 643993 за ч.1 ст.122, ч.2 ст.122 КУпАП, згідно з якою та відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у ви гляді штрафу в розмірі 510 грн. В позовній заяві позивач стверджує, що чітко дотримувався правил дорожнього руху та був безпідставно зупинений працівниками поліції. Проте на відео з відео реєстратора службового авто працівників поліції чітко видно як [PERSON] проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора. Згідно п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», одним і превентивних заходів, то може застосовувати працівник поліції - це застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Долучений ГУНП в Тернопільській області в якості доказу диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення для розгляду справи, та є самостійним джерелах доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді як файли. Крім того, не зазначення технічного приладу, за допомогою якого здійснювалась відео фіксація правопорушення, не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови. Відповідно до п. 8.7.3. ґ ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення - жовтий зображає рух і попереджає про наступну зміну сигналів. На відео зафіксовано, як позивач рухається центральною вулицею м. Теребовля, яка має погане дорожнє покриття, на малій швидкості і світлофор на перехресті, яке він проїхав на заборонний жовтий сигнал, попереднього мигав зеленим, що інформувало про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух, також на відео видно, що швидкість з якою рухався керований ним автомобіль, була низькою і він міг його зупинити не вдаючись до екстреного гальмування. На період часу коли було здійснено правопорушення, а саме зимова пора і вечірні години, позивач кермуючи транспортним засобом мав враховувати погодні умови та дорожню обстановку (слизьке дорожнє покриття, перехрестя, наявність пішохідного переходу) і здійснити зупинку вже на мигаючому зеленому, щоб не створювати аварійної обстановки, чого він не зробив. Відповідно до п. 15.9.и ПДР України, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Отже, позивач дійсно допустив порушення ПДР тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи тому позов до задоволення не підлягає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви, позовні вимоги підтримав повністю та просив справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача Головного Управління національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини відзиву на позовну заяву просив справу розглядати у відсутності представника відповідача. Згідно ч. 4 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено, постановою інспектора СРПП відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Піговича Петра Ярославовича серія БАД № 643993 від 02.12.2022 року, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч.2 ст.122 та ч.1 ст.121 КУпАП за те, що 02.12.2022 року о 18:10 год. в м. Теребовля по вул. Князя Василька він проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3. «ґ» ПДР України, а також за те, що здійснив зупинку транспортного засобу ближче десяти метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9. «и» ПДР України. Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 2 ст. 122 КпАП України є порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, необладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. Згідно п.п. «ґ» п.8.7.3 ПДР України сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Пунктом 8.10 ПДР України встановлено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. За приписами п. 8.11 ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Згідно п. 16.8 ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора. Відповідачем на підтвердження вини [PERSON] надано оптичний диск із відеозаписом події правопорушень з відеореєстратора автомобіля поліції. Переглядом відеофайлу встановлено, що поліцейський автомобіль рухався позаду автомобіля позивача. Рух по даному відрізку автодороги був активним, оскільки і попереду автомобіля і позаду автомобіля [PERSON] рухались транспортні засоби, світлофор не було видно заздалегідь, все відбувалось в темну пору доби, дорожнє покриття не було сухим, тобто, були наявні підстави вважати, що у випадку гальмування позивачем могла б бути створена аварійна ситуація на перехресті, а гальмівний шлях був би довгим. Сам факт правопорушення, а саме проїзд позивачем перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, (п.8.7.3. «ґ» ПДР України) даним відеозаписом не в повній мірі не відображено. Наданим відеозаписом не доведено, що під час зеленого миготливого сигналу, який попереджає водія про зміну сигналу, який забороняє рух, транспортний засіб позивача знаходився на достатній відстані від перехрестя та дорожньої розмітки, що надавало можливості зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил. Таким чином стороною відповідача не доведено, що позивач міг і мав час для зупинки свого транспортного відповідно до вимог ПДР України, але не зробив цього, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. А тому оспорювана постанова в цій частині є незаконною та підлягає скасуванню. Щодо правомірності постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до наступного. Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Згідно з п. 15.9 (и) ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Належним доказом зазначеного правопорушення, виходячи з його природи, є саме замір відстані на місці події під час вчинення правопорушення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїзду з прилеглих територій, що відповідає правовим позиціям Верховного Суду в справах № 216/5226/16-а від 18.07.2019, № 760/3696/16-а від 08.02.2018. Як видно, в матеріалах справи відсутні відомості про проведення замірів відстані на місці події щодо розташування транспортного засобу позивача, а саме зупинку ближче 10 м. від виїзду з прилеглої території, оскільки відповідачем не здійснювався замір такої відстані, що давало б підстави вважати, що зупинка відбулася менше ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Враховуючи якість та ракурс зображення на відео, наданого стороною відповідача стосовно автомобіля, взагалі неможливо впевнитися у розмірі відстані від місця стоянки автомобіля відносно вказаного виїзду з прилеглої території, а саме на якій відстані від виїзду з прилеглої території стояв зазначений автомобіль на час складання оспорюваної постанови. З врахуванням наведеного, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами винуватість [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Також, оскаржувана постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не містить вказівки на технічний засіб, яким здійснювалася фіксація правопорушень. Верховний Суд у своєму рішенні від 15 листопада 2018 року №524/5536/17 зазначає, що якщо постанова про притягнення особи до відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено правопорушення, цей доказ є неналежним. Таким чином наданий суду відеозапис не є належним та допустимими доказом у розумінні ст.73, 74 КАС України. Інших належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.122, ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано та матеріали справи не містять, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови. Суд звертає увагу на те, що сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. (Постанова КАС ВС від 14.05.2020 в справі №240/12/17). Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Також суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.1 ст.122 КУпАП є недоведеним. Така правова позиція висловлене в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). З огляду на викладене, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена КАС/ВС в постанові від 08.07.2020 у справі № 177/525/17. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову [PERSON] , який підлягає до задоволення в повністю. Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відтак, на користь позивача [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління національної поліції в Тернопільській області слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 496, 20 грн. На підставі наведеного,

Результат розгляду: granted