Рішення адміністративного суду від 2023-03-06 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: поліцейська СРПП відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області капрала поліції Базар Діани Олегівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративного правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ № 430906 від 21.12.2022 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. та закрити провадження у справі. Посилається на те, що оскаржувана постанова підлягає до скасування з тих підстав, що не відповідає вимогам КУпАП, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. А також доказів вчинення ним правопорушення інспектором не пред`явлено, оскільки він дійсно у вказаний період та у вказаному місці не керував легковим автомобілем, а на ділянці автодороги між населеними пунктами с. Постолівка і с. Хлопівка знаходився біля передньої частини зупиненого автомобіля ВАЗ-2106 д.н.з. [NUMBER] , з піднятим капотом і непрацюючим двигуном автомобіля. Автомобіль ВАЗ-2106 передньою частиною був направлений в напрямку с. Хлопівка, тому не можна погодитися з поліцейською про зазначений напрямок руху до с. Постолівка, як це вказано в постанові. Оскільки постанова частково читабельна, то він лише зі слів поліцейської запам`ятав, що постанова складена із-за того, що в автомобілі ВАЗ- 2106 д.н.з. [NUMBER] під час руху не світився задній правий габарит. Поліцейські під`їхали до місця його вимушеної зупинки з світовою сигналізацією і стали вимагати проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а коли він відмовився від проходження такого огляду, оскільки не був виявлений ними під час керування автомобілем, не порушив правил дорожнього руху, не зупинявся поліцейськими, то вони вдалися до складання протоколу про відмову від проходження ним, як водієм, огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання вказаної постанови про накладення стягнення в вигляді штрафу в розмірі 510 грн. На думку сторони позивача, він притягнутий до адміністративної відповідальності працівники поліції без жодних перевірок та доказів вчинення адміністративних правопорушень. Вказану постанову складено незаконно, факти викладені в ній, не відповідають дійсності. Поліцейський при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення та діючи упереджено не з`ясував всіх обставин справи, виніс постанову та грубо порушив вимоги ст. ст.278, 279 КУпАП, оскільки без дослідження доказів і вирішення клопотань наклав на нього штраф. Ухвалою суду від 02.01.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом сторін) та призначено перше судове засідання. Представником Головного Управління національної поліції в Тернопільській області 16.01.2023 року подано відзив на позов, в обґрунтування якого відповідач посилається на те, що Поліцейським СРПП ВП № 3 (смт. Гусятин) ГУНП в Тернопільській області було виявлено дане порушення правил дорожнього руху та винесено на позивача постанову серії БАБ № 430906 від 21.12.2022 р. за ч.2 ст. 122, ч.1 ст.121 КУпАП та накладено на позивача штраф в розмірі 510 грн. Постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, під час її винесення позивач не висловлював жодних заперечень стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 268 КУпАП позивач не скористався своїм правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази, по факту скоєння адміністративного правопорушення, що свідчить про визнання ним своєї вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності. Позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Чернецький В.І. в судове засідання не зявились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідач інспектор відділення полдіції Базар Д.О., представник відповідача Головного Управління національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явились, згідно прохальної частини відзиву на позовну заяву представник ГУНП в Тернопільській області просив справу розглядати у відсутності представника відповідача. Згідно ч. 4 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно із вимогами ч.1 ст.121 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність, серед іншого, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється. Темною порою доби вважається час від заходу сонця до сходу (п.1.10 ПДР України). Вимоги п. п.31.4. 3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання. Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність із накладенням штрафу за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. Пунктом 9.9 «б» передбачено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар. Суд зазначає, що диспозиція частина 1 статті 121 КУпАП, частини 2 статті 122 КУпАП є бланкетними, а тому при складанні протоколу необхідно викласти суть правопорушення, виходячи з частини першої статті 121, частини другої статті 122 з посиланням на конкретний пункт Правил Дорожнього руху України, який вважається порушеним та/або норми спеціального Закону. З оскаржуваної постанови вбачається, що в ній відсутнє посилання, яку норму ПДР України позивачем порушено та за якими статтями особу притягнуто до адміністративної відповідальності. У відповідності до вимог п.1.1 та 1.3 Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Також суд звертає увагу на те, що оспорювана постанова, примірник якої надано позивачем є частково нечитабельною, на що звертала увагу сторона позивача в позові. З врахуванням наведеного ухвалою суду від 02.01.2023 року витребувано в Головному управлінні Національної поліції в Тернопільській області постанову від 21.12.2022 року. Проте стороною відповідача не надано оспорюваної постанови. З врахуванням ч.6 ст. 77 КАС України, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року). У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення). Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Крім того, згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, котрий свого відношення до позову так і не подав. Як встановлено, до відзиву на підтвердження правомірності свого рішення стороною відповідача долучено диск з відеозаписом події про притягнення до адміністративної відповідальності позивача. З переглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що [PERSON] стоїть біля автомобіля у якого відкритий капот, і суд вважає обґрунтованими пояснення позивача про те, що він не керував автомобілем. Крім того, в постанові про накладення адміністративного стягнення від 21.12.2022 року, зазначено час вчинення 20 год. 25 хв., а відеозапис в частині переслідування машини датований - 21.12.2022 року 21 год.36 хв., а тому він є суперечливим доказом. Також під час відеозапису, останній не містить даних, які б свідчили, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності повідомлено про причини зупинки, пропонувалось надати пояснення у зв`язку з складанням постанови про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП. Як роз`яснено в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник, чи висловлених останнім доводів. Встановлено, що відповідачем не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всупереч вимогам ст. 77 КУпАП, останнім не доведено, що [PERSON] вчинив вищевказані адміністративні правопорушення, оскільки відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 430906 від 21 грудня 2022 року та будь - яких достовірних доказів на підтвердження тверджень, вказаних у оскаржуваній постанові, суду не надав та не зазначив обставин, які підтверджують наявність складу адміністративного правопорушення та спростовують пояснення позивача, які б підтвердили достовірність вчиненого адміністративного порушення. Опис відповідачем у відзиві складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом на підтвердження вчинення позивачем такого порушення. Отже, суд позбавлений можливості перевірити дотримання норм закону щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог КУпАП та інших нормативних актів, оскільки притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. На зазначені обставини звертає увагу Верховний Суд в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в справі №161/4196/17а від 21 грудня 2018 року. Враховуючи вищенаведене, спростувати пояснення позивача, його посилання на обставини, зазначені в позові немає можливості, і будь - які сумніви з приводу наявності його вини як водія транспортного засобу трактуються на його користь, оскільки наявна у справі оскаржувана постанова не дає суду підстав дійти до висновку про те, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП, а тому суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вина позивача [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП не доведена. Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відтак, на користь позивача [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління національної поліції в Тернопільській області слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 496 грн. 20 коп.. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted