Рішення адміністративного суду від 2024-06-13 00:00:00+03

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач, [PERSON] , звернувся 03.08.2023 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача \~Військової частини [NUMBER] , в якому просив: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~- визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати [PERSON] додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 24.02.2022 по 08.08.2022 урахуванням фактично виплачених сум; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~- зобов`язати Військову частину [NUMBER] Міністерства оборони України нарахувати та виплатити [PERSON] додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 24.02.2022 по 08.08.2022 з урахуванням фактично виплачених сум.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування позову зазначено, що з 24.02.2022 р. позивач проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] . У період з 24.02.2022 по 08.08.2022 приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, однак відповідач не виплачував додаткову грошову винагороду в розмірі 100000 грн, що порушує вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 року у задоволенні позову відмовлено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що позивачем не надано жодних доказів своєї безпосередньої участі в бойових діях, як і не надано відповідних бойових розпоряджень командира військової частини. Отже, судом не встановлено будь-яких ознак протиправності в діях відповідача щодо виплати позивачу відповідно до Постанови №168 додаткової винагороди у розмірі 30000грн., а не 100000грн. як того вимагає позивач, а тому позовні вимоги щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії є такими, що задоволенню не підлягають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В апеляційній скарзі зазначено, що позивач приймав безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи у с.Воздвижівка Запорізької області, Слов`янськ Донецької області, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] від 12.03.2023 №2029. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судове засідання учасники справим не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно і належним чином. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне. Судом першої інстанції встановлено, що солдат запасу, колишній майстер-номер обслуги 1 реактивного артилерійського взводу реактивної артилерійської батареї бригадної артилерійської групи військової частини [NUMBER] [PERSON] був звільнений наказом командира військової частини [NUMBER] №45 від 14.02.2023. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до довідки військової частини від 21.06.2023 №0989/10/2221 позивачу виплачено грошову винагороду в розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби (а.с. 19). У відповідь на адвокатський запит, відповідачем надана відповідь, згідно якої фінансово-економічною службою військової частини [NUMBER] відповідно наказів своєчасно здійснювались всі належні виплати. Підстави для нарахування виплат [PERSON] підвищеної винагороди відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 відсутні (зв. б. а.с. 18). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач вважає, що підставою для виплати йому додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. у період з 24.02.2022 по 08.08.2022 є Довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив. Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, \~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №\~ 2011-XII, норми Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168. Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України. Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення. Згідно частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №\~ 2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи). Згідно із Інструкцією «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 року №558 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 р. за №854/32306, грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (Постанова №168). Відповідно до п.1 Постанови №168 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). З метою виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (із змінами) та врегулювання правовідносин щодо виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України передбаченого постановою від 28.02.2022 №168 грошового забезпечення, Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ від 31.03.2022 №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (Наказ №164-АГ). Пунктом 1 Наказу №164-АГ визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби, які проходять військову службу в органах охорони державного кордону (прикордонних загонах) виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Пунктом 2 Наказу №164-АГ розкрито зміст терміну "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи), при цьому, нормою абзацу 7 пункту 3 Наказу №164 - АГ передбачено, що з метою підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальники регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надають останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.\~ Форма довідки затверджена додатком №1 до Наказу №164 - АГ. Матеріалами справи підтверджується, що згідно довідки Військової частини [NUMBER] від 12.03.2023 №2029 солдат [PERSON] у період з 24.02.2022 по 08.08.2022 \~брав участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України \~с.Воздвижівка Запорізької області, м.Слов`янськ Донецька область (а.с. 16). В довідці зазначена підстава: Наказ командира оперативно-тактичного угрупування « [INFO] ». Зокрема, така довідка була надана позивачем відповідачу разом із заявою про нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі до 100 000 грн. Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що довідка військової частини [NUMBER] №2029, відповідає формі, встановленій додатком 1 до Наказу №164-АГ. В той же час суд першої інстанції дійшов висновку, що за спірний період відсутні бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командира підрозділу тощо про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, які є підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі. Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам та висновку суду першої інстанції про те, що за відсутності відсутні бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командира підрозділу тощо у позивача відсутні підстави для виплати йому додаткової винагороди, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.4 Наказу №164-АГ начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць (додаток 2). Пунктом 5 цього наказу визначено, що виплату додаткової винагороди здійснювати на підставі наказу начальника (командира) Держприкордонслужби. В наказі про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень на місяць, обов`язково зазначати підстави для його видання. На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз зазначених вище норм пунктів 3-5 Наказу №164-АГ дає підстави для висновку, що оформлена відносно позивача довідка від №2029 (видана на підставі Наказу командира оперативно-тактичного угрупування « [INFO] ») є допустимим, належним, достовірним та достатнім доказом безпосередньої участі позивача (відрядженого військовослужбовця) у бойових діях або заходах, а відтак і підтверджує його право на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за періоди, вказані у відповідній довідці. Наказом №164-АГ механізм реалізації права на отримання додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн. розмірі поставлено у залежність від вчинення начальником регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів, дій у формі щомісячного повідомлення органів в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах. Це повідомлення здійснюється у спосіб надсилання документів (списків) згідно додатку 2 до наказу №164-АГ. В подальшому, це повідомлення є підставою для прийняття наказу про виплату військовослужбовцю додаткової винагороди у збільшеному розмірі. Однак, при розгляді цієї справи встановлено, що відповідач Військова частина [NUMBER] , не ставить під сумнів безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах в межах періодів, які визначені в довідці від №2029. Разом із тим, із певних причин до відповідача не надіслано в повному обсязі інформації за встановленою формою та у передбачені строки, як цього вимагає пункт 4 Наказу №164-АГ, що і стало перешкодою для виплати позивачу додаткової винагороди та причиною порушення його прав на отримання у повному обсязі належних йому сум грошового забезпечення. За цих обставин, колегія суддів дійшла висновку, що підставою для нарахування додаткової винагороди є виключно списки за формою згідно додатку 2 до Наказу №164-АГ, які мали направлятись військовою частиною, у відрядженні якої перебував позивач. Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що надіслання цих списків є елементом процедури виплати додаткової винагороди, тоді як право позивача на отримання відповідних сум підтверджується довідкою від №2029, яка видана на підставі Наказу командира оперативно-тактичного угрупування « [INFO] »). Враховуючи те, що позивач зі свого боку набув право та дотримався усіх умов для виплати йому додаткової винагороди, однак реалізація цього права обмежена дотриманням військовими частинами формальних процедур для прийняття остаточного рішення про виплату, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у цьому випадку на позивача не може бути покладено тягар негативних наслідків за недотримання однією із військових частин встановленої вимоги, оскільки цим порушується суть гарантованого законом права позивача на отримання належного йому грошового забезпечення у повному обсязі. Оскільки безпосередня участь позивача \~у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України \~с.Воздвижівка Запорізької області, м.Слов`янськ Донецька область у період з 24.02.2022 по 08.08.2022 \~підтверджується довідкою Військової частини [NUMBER] за №2029 від 12.03.2023 (видана на підставі Наказу командира оперативно-тактичного угрупрвання «Донецьк»), а в межах визначеного в цій довідці періоду відповідач не здійснив нарахування та виплату позивачу збільшеної додаткової винагороди, встановленої п. 1 Постанови №168, тому, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про протиправну бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не нарахування та не виплати відповідної додаткової винагороди за вказані у довідці періоди участі позивача у бойових діях. Суд також звертає увагу, що на момент виникнення спірних правовідносин постанова Кабінету Міністрів України №168 не містила норми, яка б передбачала, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Такі зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793. Крім того, пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України вказує, що виплата винагороди до 100000 грн. здійснюється військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, тобто підставою є прийняття участі у відповідних заходах. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є верховенство права. При цьому, принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права. Принцип правової визначеності (певності) - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності. Так, Конституційний Суд України сформулював у Рішенні від 22.09.2005 року №5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, в якому зазначається, що "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі" (абзац 2 підпункту 5.4 п. 5 мотивувальної частини). Цим Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування Також у рішенні в справі "The Sunday Times v. United Kingdom" Європейський суд зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку. При цьому ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції. Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що постанова КМУ №168 передбачає, що виплата додаткової винагороди до 100 000 грн. здійснюється на підставі наказів командирів, при цьому, умовою для такої виплати є безпосередня участь у певний період у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи саме в районах здійснення зазначених заходів. Водночас, враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом: визнання протиправною бездіяльності Військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати [PERSON] додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 24.02.2022 по 08.08.2022 з урахуванням фактично виплачених сум; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ зобов`язання Військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України нарахувати та виплатити [PERSON] додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 24.02.2022 по 08.08.2022 з урахуванням фактично виплачених сум. Отже, довідка Військової частини [NUMBER] за №2029 від 12.03.2023 (видана на підставі Наказу командира оперативно-тактичного угрупування « [INFO] ») є допустимим, належним, достовірним та достатнім доказом безпосередньої участі позивача (відрядженого військовослужбовця) у бойових діях або заходах, а відтак і підтверджує його право на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за періоди, вказані у відповідній довідці. \~ Надіслання відповідних списків є елементом процедури виплати додаткової винагороди, тоді як право позивача на отримання сум додаткової винагороди підтверджується довідкою №2029, яка видана на підставі Наказу командира оперативно-тактичного угрупування « [INFO] ». Позивач набув право та дотримався усіх умов для виплати йому додаткової винагороди, однак реалізація цього права обмежена дотриманням військовими частинами формальних процедур для прийняття остаточного рішення про виплату. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки у цьому випадку на позивача не може бути покладено тягар негативних наслідків за недотримання однією із військових частин встановленої вимоги, позаяк цим порушуватиметься суть гарантованого законом права позивача на отримання належного йому грошового забезпечення у повному обсязі. Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо суті спору спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Результат розгляду: granted