Рішення адміністративного суду від 2022-11-10 00:00:00+02

В березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Закупне" звернулось до суду з позовом в якому просило: - визнати протиправними та скасувати листи Державної служби геології та надр України від 12.09.2019 №18950/01/12-19 та від 23.10.2019 №21497/03/12-19; - визнати протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо неприйняття рішення у формі наказу за результатами розгляду заяви зареєстрованої 07 серпня 2019 за №5856/02/12-19, та зобов`язати Державну службу геології та надр України прийняти рішення у формі наказу про надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Закупне" спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування вапняків для випалювання на вапно на Закупнянському родовищі (ділянка "Гора "Довга") з датою видачі - 26 жовтня 2019 року. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року, яке набрало законної сили 14 вересня 2020 року, відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду, позовні вимоги задоволено частково, а саме: - визнано протиправним вирішення Державною службою геології та надр України заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Закупне" про отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону №17 від 30.07.2019 листами №18950/01/12-19 від 12.09.2019 та №21497/03/12-19 від 23.10.2019; - зобов`язано Державну службу геології та надр України вирішити по суті заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Закупне" про отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону №17 від 30.07.2019, відповідно до вимог Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою КМ України від 30.05.2011 № 615, з врахуванням встановлених обставин у цій справі. В задоволені решти вимог судом першої інстанції відмовлено. 28 липня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Закупне" звернулось до суду з заявою, в якій просило роз`яснити рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 у справі №560/1582/20, а саме порядок і спосіб, в який має бути виконане останнє. Обгрунтовуючи підстави задоволення заяви про роз`яснення рішення суду, позивач відзначив про неможливість виконання останнього в зв`язку з незрозумілістю в частині, що стосується дискретності повноважень відповідача. Також заявник просить роз`яснити порядок і спосіб, в який має бути виконане рішення суду, а саме чи повинна Державна служба геології та надр України керуватися положеннями Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011 та Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» №2806-ІУ від 06.09.2005, у редакції чинній на момент подання позивачем заяв і документів, шляхом оформлення наказів про видачу спеціальних дозволів на користування надрами та, відповідно, видачі ТОВ «Закупне» передбачених законодавством дозвільних документів, з урахуванням того, що дії відповідача по відмові у наданні спеціальних дозволів на користування надрами ТОВ «Закупне» є протиправними, а заявником поданий повний пакет документів, тобто вказано на єдиний правомірний вид поведінки відповідача видати передбачені законодавством дозвільні документи. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року заява ТОВ "Закупне" задоволено та роз`яснено заявнику, що примусове виконання судового рішення у справі №560/1582/20 здійснюється в порядку встановленому Законом (ч.4 ст.372 КАС України), а саме Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, суб`єкт владних повноважень не позбавлений права добровільно виконати рішення суду у справі №560/1582/20, шляхом видання наказу по суті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Закупне" про отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону за №17 від 30.07.2019, відповідно до вимог Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою КМ України від 30.05.2011 №615 в редакції, чинній на дату звернення заявника з заявою, з врахуванням встановлених обставин у справі №560/1582/20 та цієї ухвали. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм права, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволені заяви позивача про роз`яснення рішення суду. Так, на переконання відповідача, суд першої інстанції безпідставно надав перевагу доводам позивача, не здійснивши при цьому перевірку факту виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.05.2020 у справі №560/1582/20. До того ж, посилаючись на позицію Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, яка викладена у постанові від 31.03.2021 року у справі №803/1541/16, відповідач зазначає, що рішення про надання спеціального дозволу приймається за законодавством чинним на час прийняття самого рішення про надання чи відмову у наданні дозволу, а не на час звернення з відповідною заявою про надання дозволу. Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Таким чином, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що визначений ст. 254 КАС України механізм не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення, чи не знає способу або порядку його виконання. Згідно пункту 19 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» за правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою, тому заява про роз`яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз`яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Висновки суду щодо способу, строків, порядку виконання рішення є факультативними елементами резолютивної частини рішення. Тому вони можуть виступити предметом роз`яснення лише у тому разі, коли суд закріпив їх у рішенні. Якщо ж висновки суду щодо способу виконання у рішенні відсутні, то ухвала суду про їх роз`яснення фактично є додатковим рішенням і прямим порушенням статті 254 КАС України, що забороняє змінювати (в тому числі доповнювати) зміст такого рішення. Виходячи зі змісту ст. 254 КАС України, підстави для роз`яснення судового рішення існують лише тоді, коли судове рішення є незрозумілим, та без такого роз`яснення його складно виконати, оскільки, високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, метою роз`яснення судом ухваленого ним рішення є усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення щодо неоднакового тлумачення висновків суду, що перешкоджає його належному виконанню. Суд апеляційної інстанції зауважує, що конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення таким, що підлягає роз`ясненню стаття 254 КАС України не містить, а з її змісту вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення. При цьому, вказаною нормою не уповноважено суд роз`яснювати своє рішення в частині його виконання. Розділ ІV КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» також не містить норми, згідно якої суд роз`яснює судове рішення з приводу його виконання. Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Як встановлено з матеріалів справи, подана позивачем заява про роз`яснення судового рішення не містить посилань на те, що у позивача виникають труднощі в розумінні рішення суду в частині зобов`язання Державну службу геології та надр України вирішити по суті заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Закупне" про отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону №17 від 30.07.2019, відповідно до вимог Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою КМ України від 30.05.2011 № 615, з врахуванням встановлених обставин у цій справі. Фактично позивач своєю заявою просив суд роз`яснити, які саме норми законодавства слід застосовувати при виконанні рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.05.2020 року у цій справі, а саме чи повинна Державна служба геології та надр України керуватися положеннями Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011 та Законам України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» №2806-ІУ від 06.09.2005, у редакції чинній на момент подання позивачами заяв і документів, шляхом оформлення наказів про видачу спеціальних дозволів на користування надрами та, відповідно, видачі ТОВ «Закупне» передбачених законодавством дозвільних документів, з урахуванням того, що дії відповідача по відмові у наданні спеціальних дозволів на користування надрами ТОВ «Закупне» є протиправними, а заявником поданий повний пакет документів, тобто вказано на єдиний правомірний вид поведінки відповідача видати передбачені законодавством дозвільні документи. На разі, судова колегія зауважує, що під час вирішення спору в межах цієї справи питання з приводу застосування Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011 та Законам України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» №2806-ІУ від 06.09.2005, у редакції чинній на момент подання позивачем заяв і документів спірним не було. Крім того, заявник не зазначає жодних обставин та обґрунтованих доводів щодо незрозумілості саме змісту рішення суду, а саме: які висновки чи мотиви судового рішення є незрозумілими, з яких суд виходив при прийнятті рішення та застосування положень законодавства, яким суд керувався. Зі змісту рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.05.2020 року слідує, що таке в цілому, як і його резолютивна частина зокрема, є чітким та зрозумілим, містить виклад встановлених судом обставин та мотивів, з яких суд виходив при його прийнятті, а також посилання на положення закону, якими він керувався. За приписами статті 378 КАС України за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання такого рішення. Таким чином, законодавцем розмежовано порядок «роз`яснення судового рішення якщо таке є незрозумілим» (ст.254 КАС України) та «встановлення способу і порядку виконання судового рішення в разі наявності обставин, що ускладнюють його виконання» (ст.378 КАС України). Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про роз`яснення рішення від 28 травня 2020 року, невірно застосував положення ч. 1 ст. 254 КАС України, а отже ухвала Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: denied