Рішення адміністративного суду від 2022-06-07 00:00:00+03

13 вересня 2021 року ТОВ "АЗС СТАТУС - ОЙЛ" звернулося до адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС у Миколаївській області, в якому просило: - визнати протиправними дії Головного управління щодо проведення фактичної перевірки позивача на підставі наказу від 06.09.2021 року №1679-П; - визнати протиправним та скасувати наказ від 06.09.2021 року №1679-П про проведення фактичної перевірки. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 2 листопада 2021 року адміністративний позов Товариства задоволено повністю. Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ГУ ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування усіх обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "АЗС СТАТУС - ОЙЛ" у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що фактична перевірка позивача також призначена й на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, і норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального. Дана правова позиція відповідає позиції Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №810/1394/16 (провадження №К/9901/32687/17), від 5 листопада 2018 року у справі №803/988/17 (провадження №К/9901/13259/181, від 7 листопада 2019 року у справі №140/391/19 (провадження №К/9901/20421/19), від 10 квітня 2020 року у справі №815/1978/18, від 22 квітня 2021 у справі №805/3809/16-а, від 12 серпня 2021 року у справі №140/14625/20. Крім того, апелянт зазначив, що норми ПК України не передбачають зобов`язання щодо зазначення контролюючим органом у Наказі про проведення фактичної перевірки конкретизації підстав, окрім перелічених у підпунктах 80.2.1-80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26 березня 2019 року №821/204/16 та від 10 квітня 2020 року №815/1978/19. Також апелянт зауважив, що спірний наказ відповідає вимогам статті 81 ПК України, оскільки в ньому містяться всі необхідні реквізити, а саме - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид перевірки, підстави для проведення перевірки, визначені Податковим кодексом України, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися, підпис керівника, тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, апелянт стверджує, що за результатами фактичної перевірки ТОВ "АЗС СТАТУС-ОЙЛ", проведеної на підставі спірного наказу №1679-п від 06.09.2021, встановлено порушення, які зафіксовані в акті фактичної перевірки №6787/14/29/07/42496420 від 20.09.2021 року, та прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.10.2021 року №880314290707, №880614290707. Таким чином, апелянт вважає, що скасування спірного наказу за вказаних обставин не може призвести до відновлення порушених прав позивача, оскільки права останнього порушують лише наслідки проведення такої перевірки, а дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки входить до предмету доказування для цілей вирішення спору щодо оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки. Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи. Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження. Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, видами діяльності ТОВ "АЗС СТАТУС-ОЙЛ" є оптова та роздрібна торгівля, переробна промисловість, будівництво, сільське господарство, лісове та рибне господарство, фінансова та страхова діяльність, операції з нерухомим майном та ін. 6 вересня 2021 року начальник ГУ ДПС в Миколаївській області прийняв наказ №1679-П про проведення фактичної перевірки ТОВ "АЗС СТАТУС-ОЙЛ, яким наказано провести фактичну перевірку ТОВ "АЗС СТАТУС-ОЙЛ" за місцем здійснення діяльності: вул. Інженерна, буд. 21/А, м. Миколаїв, Миколаївська область, тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 14.03.2021 року по дату закінчення перевірки з метою здійснення контролю дотриманням платниками податків законодавства в частині виробництва, ліцензування, зберігання, транспортування та обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту етилового платниками податків, а також з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах. Наказ від 06.09.2021 року №1679-П був вручений директору ТОВ "АЗС СТАТУС-ОЙЛ" за місцем здійснення діяльності товариства: вул. Інженерна, буд.21/А, м. Миколаїв, Миколаївська область. Разом з цим, уповноваженими представниками ГУ ДПС було пред`явлено направлення на перевірку від 06.09.2021 року №2157/14-29-07-10 та №2158/14-29-07-10 та службові посвідчення головних державних ревізорів-інспекторів, що прибули на перевірку відповідно до наказу на направлень. Однак, посадових осіб ГУ ДПС у Миколаївській області було не допущено до проведення фактичної перевірки, про що складено акт відмови в допуску до проведення перевірки №1293/14-29-07-07/42496420 від 09.09.2021 року. Вважаючи дії та наказ ГУ ДПС у Миколаївській області про проведення перевірки протиправним, ТОВ "АЗС СТАТУС-ОЙЛ" звернувся до суду із позовом про його скасування. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції погодився з доводами позивача про відсутність у спірному наказі від 06.09.2021 року №1679-П визначених у пункті 80.2 статті 80 ПК України підстав для проведення фактичної перевірки. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступного. Так, частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України). Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). За приписами пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Порядок проведення фактичних перевірок, в тому числі й підстав їх призначення, регламентовано статтею 80 ПК України. Так, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу підставою до призначення фактичної перевірки у ньому наведено підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. У наказі зазначено, що перевірка проводитиметься з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Слід зазначити, що за приписами підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Дослідив зміст оскарженого наказу ГУ ДПС у Миколаївській області "Про проведення фактичної перевірки ТОВ "АЗС СТАТУС-ОЙЛ", колегія суддів дійшла висновку, що у ньому відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім як на норму, що регулює питання призначення перевірки, - підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України; у наказі не відображено, в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності Товариства вимогам чинного законодавства. Наведене свідчить про відсутність дійсних, фактичних підстав для його прийняття та необхідності здійснення податкового контролю за діяльністю позивача у формі фактичної перевірки. Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування наказу від 06.09.2021 року №1679-П про проведення фактичної перевірки ТОВ "АЗС СТАТУС-ОЙЛ". При виборі й застосуванні норми матеріального права до спірних правовідносин апеляційним судом було враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі №813/3977/16, від 18 грудня 2018 року у справі №820/4895/18, від 5 березня 2019 року у справі №820/4893/18, від 9 вересня 2020 року у справі №640/21536/19, від 2 грудня 2021 року у справі №120/3918/20-а, від 16 вересня 2021 року у справі №120/1431/20-а, як це передбачено приписами частини п`ятої статті 242 ПК України При цьому колегія суддів відхиляє посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 26 березня 2019 року №821/204/16 та від 10 квітня 2020 року №815/1978/19, оскільки до даних правовідносин потрібно застосовувати останню позицію Верховного Суду. Колегія суддів критично ставиться до доводив податкового органу про винесення за результатом проведеної перевірки податкових повідомлень-рішень, оскільки доказів зазначеного ні до судів першої та апеляційної інстанцій надано не було. Відповідно до частин першої та другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Як визначено частиною другою статті 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування Абзацом другім частини другої статті 77 КАС України встановлено, що\~ суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Враховуючи положення вищенаведених норм колегія суддів вважає, що відповідачем не виконаний свій обов`язок щодо надання належних доказів в підтвердження законності оспорюваного наказу та не доведено наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, і наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими та не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відтак, апеляційна скарга ГУДПС задоволенню не підлягає.

Результат розгляду: denied