Рішення адміністративного суду від 2022-04-26 00:00:00+03

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: - визнати протиправними дії військової частини [NUMBER] щодо не проведення йому перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та 01.01.2021 та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та норми приміток Додатків 1-14 до неї; - зобов`язати військову частину [NUMBER] провести перерахунок та виплату йому всіх проведених виплат (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі вихідної допомоги при звільненні) грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 02.04.2021 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 29.01.2020 та 01.01.2021 та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, з врахуванням раніше виплачених сум; - зобов`язати військову частину [NUMBER] здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманої виплати грошового забезпечення з 29.01.2020 по 02.04.2021 однією сумою; - зобов`язати військову частину [NUMBER] скласти та подати нову довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача; - зобов`язати військову частину [NUMBER] скласти та подати новий грошовий атестат для обчислення пенсії позивачу. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року позов задоволений частково: - визнано протиправними дії військової частини [NUMBER] щодо не проведення позивачу перерахунку грошового забезпечення з 29.01.2020 по 05.06.2021 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого\~ законом\~ на 1 січня відповідного календарного року. - зобов`язано відповідача \~\~нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення з 29.01.2020 по 02.04.2021 з використанням показників прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2020 за\~ статтею 7 Закону України від 14.11.2019 № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік», станом на 01.01.2021 за статтею 7 Закону України від 15.12.2020 № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік»\~ з урахуванням раніше виплачених сум; - визнано протиправними дії відповідача щодо не проведення позивачу перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 р. за статтею 7 Закону України від 15.12.2020 № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік»; - зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 за статтею 7 Закону України від 15.12.2020 № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розрахунковою величиною для визначення окладів військовослужбовцям є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 1 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. У частині відмови в позові рішення суду не оскаржено. Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ Позивач проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] , наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 12 березня 2021 року № 35 звільнений з військової служби в запас у зв`язку із закінченням контракту. Наказом командира військовій частині [NUMBER] від 2 квітня 2021 року № 65 позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та нправлений для зарахування на військовий облік до Новомосковського ОМТЦК та СП Дніпропетровської області. Також відповідно до цього наказу позивачу нараховано та виплачено грошову компенсацію за 30 діб не використаної щорічної основної відпустки за 2020рік, грошову компенсацію за 11 діб не використаної щорічної основної відпустки за 2021 рік, грошову допомогу за 42 доби не використаних додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2019-2021 роки, грошову допомогу за особливості проходження служби у розмірі 87,8% від посадового окладу та окладу за військове звання за період з 1 березня по 2 квітня 2021 року, одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 за 2 календарних роки у розмірі 50% грошового забезпечення, виплатити 15% грошову надбавку за роботу з секретними документами за період з 1 березня по 2 квітня 2021року. (а.с. 19, 31) 13 травня 2021 року позивач звернувся до командира військової частини [NUMBER] із заявою про здійснення перерахунку та виплату грошового забезпечення з 29 січня 2020 року з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року в сумі 2102 грн, а 1762 грн, як йому нараховувалось. (а.с. 20-21) 24 травня 2021 року Військовою частиною [NUMBER] надано лист за № 691/123, яким у здійсненні такого перерахунку відмовлено та роз`яснено, \~що оклади військовослужбовців обраховуються з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 1 січня 2018 року. Не погоджуючись з такою відповіддю та відмовою в перерахунку грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним і скасовано пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» і з цієї дати фактично відновлено дію пункту 4 постанови № 740 у первісній редакції. У зв`язку з цим з 29.01.2020 відновлено дію такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням, як прожитковий мінімумом для працездатних осіб, встановлений\~ законом\~ на 1 січня календарного року, на відміну від попереднього правила обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімумом для працездатних осіб, встановлений\~ законом\~ на 01.01.2018, а тому грошове забезпечення і одноразова грошова допомога при звільненні повинні бути перераховані і виплачені позивачу виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1.01.2020 та 01.01.2021. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ 1.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стосовно вимог щодо грошового забезпечення позивача. 30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704, якою зокрема затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавки за вислугу років, у тому числі військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу. Ця постанова набрала чинності з 01.03.2018. Пунктом 4 постанови КМУ № 704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Проте пунктом 6 постанови КМУ № 103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до постанови КМУ № 704 внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 постанови КМУ № 704 викладено у новій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». Отже, згідно з постановою КМУ № 704 (в редакції постанови КМУ № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції. Натомість, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним і скасовано пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» і з цієї дати фактично відновлено дію пункту 4 постанови № 740 у первісній редакції, яка зазначена вище. Разом з тим, пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (далі Закон № 1774), який набрав чинності 01.01.2017, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Таким чином, після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/6453/18 зміст пункту 4 постанови № 704 щодо визначення розміру окладів військовослужбовців з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати суперечить приписам пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774, а тому цей пункт у зазначеній частині не може бути застосований при обчисленні грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, з урахуванням наведеного, пункт 4 постанови № 704 з 29 січня 2020 року необхідно застосовувати в такій редакції: «Розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14». Після скасування судом пункту 6 постанови № 103, а відповідно і відновлення дії первісної редакції п. 4 постанови № 704, зміни до абзацу першого зазначеного пункту не вносились. Таким чином, після набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року з урахуванням приписів пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774 у випадку підвищення прожиткового мінімуму для працездатних осіб оклади військовослужбовців повинні перераховуватись станом на 1 січня кожного календарного року. Оскільки зазначений прожитковий мінімум з 1 січня 2021 року встановлений в розмірі 2270 гривень, то оклади позивача як військовослужбовця за приписами п. 4 постанови № 704 повинні бути обраховані саме з цієї величини, а не з прожиткового мінімуму станом на 1 січня 2018 року, як помилково вважає відповідач. Разом з тим, підстави для перерахунку окладів військовослужбовців з 29 січня 2020 року з використанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року відсутні, оскільки станом на останню дату пункт 4 постанови № 704 був чинним в редакції постанови № 103, тобто оклади військовослужбовців визначались виходячи в прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року. Після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/6453/18 і відновлення дії попередньої редакції п. 4 постанови № 704 оклади військовослужбовців повинні бути перераховані з 1 січня наступного календарного року, а не попереднього, оскільки зворотної сили відновлена норма не має. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що перерахунок грошового забезпечення позивача повинен бути здійснений за період з 29 січня 2020 року по 2 квітня 2021 року, а також щодо протиправності дій відповідача по відмові в такому перерахунку за період з 29 січня 2020 року по 5 червня 2021 року. При цьому, зважаючи на відрахування позивача зі списків особового складу військової частини з 2 квітня 2021 року, остаточна дата порушення прав позивача 5 червня 2021 року судом першої інстанції взагалі жодним чином не обґрунтована. Отже, в цій частині підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача по відмові в перерахунку грошового забезпечення позивача за період з 1 січня по 2 квітня 2021 року із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року, а також зобов`язання відповідача здійснити такий перерахунок та виплату позивачу належного грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум. 2.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стосовно одноразової грошової допомоги при звільненні. Розглядаючи спір в цій частині по суті, суд першої інстанції не звернув уваги на додержання позивачем строків звернення до суду. Так, частиною третьою\~ статті 122 КАС України\~ передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже,\~ КАС України\~ передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій\~ статті 122 цього Кодексу. Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою\~ статті 122 КАС України. Відповідно до п. 17 ст. 4 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Отже, військова служба є публічною службою, а тому при поданні позовів щодо прийняття громадян на військову службу, її проходження та звільнення з неї застосуванню підлягає строк, визначений ч. 5 ст. 122 КАС України, а саме місячний строк, який обчислюється \~з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною другою\~ статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Відповідно до частин другої, третьої\~ статті 9 Закону № 2011-XII\~ до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: -посадовий оклад, оклад за військовим званням; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення. Отже, грошова допомога, передбачена частиною другою\~ статті 15 Закону № 2011-XIІ\~ виплачується одноразово при звільненні військовослужбовця з військової служби та не входить до складу його грошового забезпечення, а тому не є\~ заробітною платою. Враховуючи зазначене, спеціальним строком звернення до суду з позовом щодо неправильного на думку особи обчислення і виплати вказаної одноразової допомоги є місячний строк, установлений частиною п`ятою\~ статті 122 КАС України. У справі, що переглядається, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом 5 червня 2021 року, тобто з пропуском місячного строку з дня виключення зі списків особового складу військової частини (2 квітня 2021року), не зазначивши підстав для поновлення цього строку. Відповідно до положень частини третьої\~ статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Пунктом 8 частини першої\~ статті 240 КАС України\~ визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою\~ \~статті 123 цього Кодексу. Відповідно до частини 1\~ статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями\~ 238,\~ 240\~ \~\~цього\~ \~\~Кодексу. Отже, судом першої інстанції рішення в цій частині ухвалено з порушенням норм процесуального права, тому воно підлягає скасуванню із залишенням позову без розгляду. ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при задоволені позову неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення, яким позов необхідно задовольнити частково. У частині ж відмови в позові рішення суду підлягає залишенню без змін. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial