Рішення адміністративного суду від 2022-07-14 00:00:00+03

Дочірнє підприємство «Автоскладальний завод №2» Публічного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, в якому просило суд: визнати протиправною відмову відповідача в продовженні строку дії дозволів №275.13.32 від 28.01.2013; №740.13.32 від 04.03.2013 та №741.13.32 від 04.03.2013, яка оформлена листами від 22.10.2018 №11/1/2692; від 23.02.2018 №11/1/4605 та від 30.03.2018 № 11/1/4606; зобов`язати відповідача продовжити позивачу строк дії дозволів №275.13.32 від 28.01.2013; №740.13.32 від 04.03.2013 та №741.13.32 від 04.03.2013. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.04.2022 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправною відмову відповідача в продовженні строку дії дозволів від 28.01.2013 року №275.13.32, від 04.03.2013 року №740.13.32 та №741.13.32, яка оформлена листами від 23.02.2018 року №11/1/2692, від 30.03.2018 року №11/1/4605 та від 30.03.2018 року № 11/1/4606; зобов`язати Головне управління Держпраці у Київській області повторно розглянути заяви Дочірнього підприємства "Автоскладальний завод №2" Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Богдан Моторе" від 12.01.2018 року та від 27.02.2018 року про продовження строку дії дозволів від 28.01.2013 року №275.13.32, від 04.03.2013 року №740.13.32 та №741.13.32, в порядку встановленому чинним законодавством, із врахуванням висновків суду у цій справі; в решті позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу та вказує, що оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.04.2022 слід скасувати. Відповідач вважає, що листи Головного управління від 23.02.2018 № 11/1/2692, від 30.03.2018 №11/1/18/4606 та від 27.07.2018 №11/3/18/10821 щодо відмови у продовженні строку дії дозволів, у зв`язку з наявністю підстав для відмови у видачі документів дозвільного характеру, було надано з дотриманням вимог і строків розгляду, на підставі норм чинного законодавства, яке діяло на момент надання відповідей, тобто до внесення змін постановою Каюінету Міністрів України від 10.04.2019 №330, яка набрала чинності 20.04.2019. Також, відповідач вказує, що суд першої інстанції, задовільняючи позовні вимоги дійшов невірного висновку, що нещасний випадок з потерпілою [PERSON] стався з вини потерпілої, проте, вважати, що нещасний випадок стався з вини потерпілої, можливо у разі, якщо під час розслідування нещасного випадку комісією не було встановлено впливу шкідливих та небезпечних виробничих факторів на потерпілого, не встановлено технічних та організаційних причин настання нещасного випадку, а також якщо потерпілим не було допущено порушень вимог інструкцій (правил тощо). Судом першої інстанції не враховано той факт, що відповідно до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» (чинна на момент надання відповідей відповідачем) у примітках до Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (додаток 4 до Порядку) визначено, що Акт складається з текстової та кодової частин, які заповнюються відповідно до міжгалузевих та галузевих класифікаторів з використанням установлених термінів. Та згідно розділу 2 Класифікатора (додаток 4 до Порядку) серед Причин настання нещасного випадку, викладених у п. 2. Психофізіологічні: особиста необережність потерпілого зазначається під кодом « 32». Водночас, у Акті про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 18.01.2017 №01/16 (за формою Н-1) у розділі 7 «Причини настання нещасного випадку» зазначено, що психофізичні причини відсутні та відображено у відповідній графі код « 00», що повністю спростовує факт настання нещасного випадку з вини потерпілої. Відповідач вказує, що позивачу було достеменно відомо про причини, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, але відповідного усунення позивачем не було зроблено, та документів, які засвідчують усунення причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, повторно до відповідача не подано. Відповідач звертає увагу, що питання отримання та продовження строку дії дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки в першу чергу обумовлено необхідністю підтвердження додержання законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки. З іншого боку, видача відповідних дозволів за виявленим фактом нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, може призвести до ситуації, коли строк дії відповідних дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки може бути продовжено без дотримання відповідних умов та норм законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки. Ймовірні негативні наслідки такого формального підходу до надання дозволів щодо діяльності підвищеної небезпеки повинні бути враховані заздалегідь та бути нівельованими суворим дотриманням вимог спеціального законодавства. Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходила.

Результат розгляду: denied