Рішення адміністративного суду від 2022-01-19 00:00:00+02

25.08.2021р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання протиправною бездіяльність Управління щодо не нарахування та не виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; зобов`язання Управління нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплачених суми допомоги; стягнення моральної шкоди у розмірі 5000грн. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Олександрійської РДА Кіровоградської області щодо не нарахування та не виплати [PERSON] щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Управління соціального захисту населення Олександрійської РДА Кіровоградської області нарахувати та виплатити [PERSON] щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплачених суми допомоги. В частині позову про стягнення моральної шкоди у задоволенні відмовлено. На вказане рішення суду першої інстанції позивачем та відповідачем подані апеляційні скарги. Позивач просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення моральної шкоди та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити такі позовні вимоги. Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача щодо спричинення моральної шкоди неправомірною бездіяльністю відповідача. Відповідач в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм процесуального права, оскільки відповідач у справі не є належним, про що подавав клопотання суду. Відповідач у справі, не здійснює нарахування спірних виплат, а такі здійснює УСЗН Олександрійської міської ради. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому просить відмовити у її задоволенні. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача в якому просить відмовити у задоволені такої. Сторони повідомлені про день розгляду справи. В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів переглядаючи судове рішення доходить наступного висновку. Судом встановлено, що позивач відповідно до посвідчення від 18.04.2019 серія [NUMBER] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, є інвалідом ІІ групи (а.с.10). У квітні 2021 році позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі 3906,00грн. (а.с.11). Не погодившись з такою сумою виплат позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Суд першої інстанції, задовольняючи позов, в частині протиправної бездіяльності відповідача щодо нарахування суми грошової допомоги та зобов`язанню здійснити нарахування такої у розмірі визначеним законодавством, дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Щодо стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції відмовив оскільки не було надано доказів та не наведено обґрунтованих доводів. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Правовий статус ветеранів війни визначає та створення належних умов для їх життєзабезпечення забезпечує Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон №3551). Відповідно до статті 13 Закону №3551 (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року №367-XIV) щорічно до 5 травня інвалідам II групи виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 107-VI) текст вказаної вище частини статті 13 Закону № 3551-XIIвикладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня 2007 року. В подальшому Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: № 147 від 31 березня 2015 року, № 141 від 02 березня 2016 року, № 233 від 05 квітня 2017 року, № 170 від 14 березня 2018 року, № 237 від 20 березня 2019 року та № 112 від 19 лютого 2020 року, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій. Зокрема, у постанові Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» №112 від 19 лютого 2020 року (набрала чинності 12 серпня 2021 року) визначено розмір виплати разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи здійснюється у розмірі 3640 грн. Водночас рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. У цьому ж рішенні зазначено, що окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. За положеннями ст. 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Конституційним Судом України в Рішенні від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 вказано про втрату чинності положеннями Закону саме з дня ухвалення цього Рішення. Враховуючи зазначене, є вірними висновки суду першої інстанції, що з 27.02.2020р. позивач набув право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 №367-ХІV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю 2 групи внаслідок війни - вісім мінімальних пенсій за віком, та розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю 2 групи внаслідок війни у 2021 році становить 14152 грн. (1769,00грн х 8). Проте судом першої інстанції не враховано наступне. Постановою КМУ від 08.04.2021р. №325 затверджено Порядок використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань. (Порядок №325) Відповідно п.2.Порядку №325, головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: 1) структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення); 2) структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - місцеві органи соціального захисту населення), центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат). (п. 3 Порядку №325). Бюджетні кошти розподіляються Мінсоцполітики в межах бюджетних призначень і спрямовуються регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між місцевими органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що перераховують кошти за місцем отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання через відділення організації, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання, або на поточні рахунки уповноваженого банку (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у розмірах згідно з додатком до цього Порядку. (п. 5 Порядку №325) Таким чином, виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад. Районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання). Враховуючи зазначене, відповідач у цій справі здійснює розподіл коштів структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районних, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад та не здійснює нарахування та виплату спірних сум. Відповідач зазначав про це суду першої інстанції. Лист на який посилався позивач у справі не може свідчити про те, що саме відповідач здійснив нарахування та виплату позивачу грошової допомоги до 5 травня, оскільки таке і не відповідає нормам чинного законодавства. Крім того, відповідачем подано суду інформацію Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради про виплату позивачу сум грошової допомоги до 5 травня у 2021 році. Відповідно до частини 3 та 4 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Відповідно до частини 7 вказаної статті, Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Судом першої інстанції вірно було встановлено, що виплата позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік не відповідає статті 13 Закону №3551-ХІІ та свідчить про порушення його прав на отримання такої допомоги у належному розмірі. Проте, матеріали справи містять докази того, що відповідачем по справі повинен бути Управління соціального захисту населення Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області. Судом першої інстанції зазначене залишено без уваги. Таким чином, оскільки на стадії апеляційного перегляду справи заміна відповідача процесуальним законодавством не передбачена, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог. В задоволенні позову належить відмовити. Враховуючи зазначене, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково. Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Результат розгляду: partial