Рішення адміністративного суду від 2023-06-26 00:00:00+03

У листопаді 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов [PERSON] до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0450108-2410-1502 від 25.07.2022 року. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права. Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за [PERSON] зареєстровано право власності на об`єкт незавершеного будівництва (відсоток забудови - 85%) за адресою: [ADDRESS] . 25 липня 2022 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 0450108-2410-1502, яким [PERSON] визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2021 рік у розмірі 97477 грн. В податковому повідомленні-рішенні в розділі детальний розрахунок суми податку на нерухоме майно, зокрема, визначено: податковий період - 2021 рік, адреса місцезнаходження об`єкта - [ADDRESS] , тип об`єкта - будівля, дата державної реєстрації набуття права власності - 06.06.2013 року, загальна площа об`єкта - 805,30 кв. м. Також в розрахунку до ППР визначено, що тип об`єкта оподаткування - житловий будинок, адреса: [ADDRESS] . Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом. Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 0450108-2410-1502 від 25.07.2022 року Головне управління ДПС в Одеській області діяло в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на викладене. Згідно пп. 266.1.1, п. 266.1, пп. 266.2.1 п. 266.2, пп. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3, пп. 266.5.1 п. 266.5, пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Відповідно до вимог пп. 266.7.1, 266.7.1-1, 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. За наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а»-«г» підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку). Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). При цьому, згідно пп. 14.1.129 п. 14.1 ст. 14 ПК України об`єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки. В свою чергу, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності або спеціального майнового права на нього відповідно до закону. Так, згідно ч. 1 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1952-IV) дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, обтяжень такого права проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва. Державний реєстр прав містить відомості, зокрема, про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження. Аналіз наведених вимог ЦК України, Закону № 1952-IV в їх кореспонденції з вимогами ПК України дає підстави для висновку, що об`єкти незавершеного будівництва, навіть при реєстрації права власності на них, не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості. В свою чергу, що стосується об`єкта незавершеного будівництва, то за визначенням наведених вимог ч. 3 ст. 331 ЦК України він за своєю суттю є сукупністю будівельних матеріалів, які також є майном, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво). При цьому, з метою отримання можливості укладення цивільно-правових договорів (купівлі-продажу, застави тощо) щодо такого майна (сукупності будівельних матеріалів), тобто можливості набути відповідні цивільні права та обов`язки власника майна, забудовник вправі, до завершення будівництва та досягнення його кінцевої мети у вигляді створення нерухомого майна, здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, надавши органу державної реєстрації визначений законодавством перелік документів. Проте, факт здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінні частини 2 статті 331 ЦК України, оскільки така реєстрація не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно. Згідно обставин даної справи, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивачу нараховано податок на нерухоме майно на об`єкт незавершеного будівництва, що суперечить наведеним вимогам ПК України в їх взаємозв`язку з ЦК України, Закону № 1952-IV. Колегія суддів зазначає, що за [PERSON] зареєстровано право власності на об`єкт незавершеного будівництва (відсоток забудови - 85%) за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, відповідач в оскаржуваному податковому повідомленні-рішення та розрахунку до нього визначає об`єкт незавершеного будівництва (відсоток забудови - 85%) за адресою: [ADDRESS] , як житловий будинок та як об`єкт оподаткування податком на нерухоме майно. Однак, за наведених вимог ЦК України, Закону № 1952-IV новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього, а до цього моменту, не будучи житловим будинком із юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки. За наведеного правового регулювання, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що у відповідача відсутні підстави для нарахування позивачу податку на нерухоме майно на об`єкт незавершеного будівництва (відсоток забудови - 85%) за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, висновки суду першої інстанції про правомірність здійснених відповідачем нарахувань податку на нерухоме майно оскаржуваним ППР на об`єкт незавершеного будівництва не відповідають наведеним вимогам ПК України, ЦК України, Закону № 1952-IV. На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивачу нараховано податок на нерухоме майно на об`єкт незавершеного будівництва є протиправним та підлягає скасуванню. Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки судом першої інстанції помилково застосовані норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про задоволення позову. Також підлягають перерозподілу судові витрати.

Результат розгляду: granted