Рішення адміністративного суду від 2023-04-10 00:00:00+03

Позивач, Приватне акціонерне товариство "НОВИЙ СТИЛЬ", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці Державної митної служби України, у якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів UА807000/2021/001075/2 від 31.05.2021, UА807000/2021/001123/2 від 07.06.2021. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при здійсненні митного оформлення для підтвердження митної вартості конкретної поставки товару та її визначення за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) позивачем було надано усі документи, які передбачені чинним законодавством. Проте, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості, згідно з якими, основний метод визначення митної вартості товару не застосовується, а митна вартість ввезеного товару визначена з використанням резервного методу. Підставою коригування митної вартості відповідачем вказано, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також не надано на вимогу митного органу додаткових документів. На думку позивача, приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, контролюючий орган діяв з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки надані на митне оформлення документи не містять жодних розбіжностей та в повному обсязі підтверджують ціну товару, визначену контрактом. Рішенням \~Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року відмовлено у задоволенні позову. Позивач, не погодився із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вказує, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваних \~рішень, оскільки під час митного оформлення позивачем надано всі документи на підтвердження вартості товарів і обраного методу її визначення. Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав. Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що ПАТ \~«Новий Стиль» ввезено на територію України партію товару: частини та компоненти стільців та меблів, виробник: EAST PACIFIC TRADING LIMITED, країна виробництва: Китай. Імпорт товару здійснювався на підставі Контракту №180921 від 10.05.2018 (далі - Контракт) та додатків до нього, інших товаросупровідних документів, документів на перевезення. Умовами Контракту, в якому позивач є Покупцем, а Продавцем - компанія EAST PACIFIC TRADING LIMITED, визначено, що Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступну продукцію: частини та компоненти стільців та меблів (надалі іменується «Товар») на умовах, викладених у цьому Контракті (п. 1.1. Контракту); конкретний вид (асортимент) товару кожної партії поставки узгоджується сторонами в замовленні та визначаються в специфікаціях та інвойсах, які додаються до Контракту та складають його невід`ємну частину (п. 1.3. Контракту); Продавець поставляє Покупцю Товар на наступних умовах, серед яких FOB Шанхай, Китай; FOB Нингбо, Китай (п. 3.1. Контракту з урахуванням додаткової угоди від 25.08.2019); ціна товару за окремою партією товару визначається в специфікаціях та інвойсах (п. 4.1. Контракту). На підтвердження митної вартості товару позивачем до митного оформлення подані документи: декларація митної вартості № UА 807180/2021/002968 від 28.05/2021, № UА 807180/2021/003240 від 04.06.2021; Контракт №180921 від 10.05.2018, додаткові угоди до Контракту, Специфікація №93 від 08.04.2021, № 95 від 16.04.2021, комерційний інвойс СІ20-011-076(1)&012-080(1)&21-001-005 від 08.04.2021, СІ21-001- 001(1)&002-001(І) від 16.04.2021 (з перекладом); пакувальний лист РL20-011-076(1)&012-080(1)&21-001-005, РL21-001-001(1)&002-001(І), коносамент СОSU296650391 від 14.04.2021, СОSU297814820 від 21.04.2021, cертифікат про походження товару С21МA28СТ1С71005 від 14.04.2021, С216902905260001 від 22.04.2021, договір про перевезення №01042020 від 01.04.2020, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиторських послуг №СФ - 22397 від 11.05.2021, №СФ - 22613 від 26.05.2021, документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка з додатком) №11/05/12015 від 11.05.2021 та НРР б/н від 11.05.2021, № 26/05/12110 від 26.05.2021 та НРР б/н від 26.05.2021, інформація (довідка) про відсутність взаємозалежності (ст.58 МК України) від 28.05.2021, 04.06.2021, інформація (довідка) про відсутність страхування від 28.05.2021, 04.06.2021, інформація про позитивний результат державних видів контролю 7043789 від 28.05.2021, 7076771 від 04.06.2021. Під час контролю митної вартості товару МД №UА807180/2021/002968 від28.05.2021,№UА807180/2021/003240 від 04.06.2021 митний орган надіслав позивачу запити №22896 від 28.05.2021, № 22938 від 04.06.2021 з посиланням на недостатність та надання недостовірних документів щодо складової митної вартості та спрацювання системи АСАУР. Позивач надав митному органу листи від 31.05.2021 № 31.05.2021/1, № 07.06.2021/2 від 07.06.2021 з інформацією та поясненнями стосовно запитаної інформації. Позивач у відповідях на запити повідомив, що до митних декларацій надано всі документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару, у зв`язку з чим просив дозволити митне оформлення вантажу відповідно до вимог статті 55 МК України, надати Рішення про визначення митної вартості за вищезазначеними митними деклараціями. Відповідачем прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2021/001075/2 від 31.05.2021, № UА807000/2021/001123/2 від 07.06.2021, відповідно до яких митна вартість товарів збільшена. На підставі прийнятих рішень про коригування відповідачем оформлено картки відмови в прийнятті митної декларації № UА 807180/2021/00324, № UА 807180/2021/00346. Як пояснив позивач, з метою уникнення простою транспорту та виробничою необхідністю позивач вимушений був оформити товар за ціною, визначеною митним органом, оформивши 31.05.2021 МД № UА 807180/2021/003031 (строк дії гарантії - 30.08.2021), 08.06.2021 МД №UА 807180/2021/003320 (строк дії гарантії - 06.09.2021), за якими випустив товар у вільний обіг під гарантію за ст.55 Митного кодексу України. Позивачем також оформлено на адресу відповідача запити від 18.06.2021 за №18.06.2021/4, №18.06.2021/3 з проханням надати відповідні роз`яснення, які саме документи викликають сумнів у відповідача; до запитів також надано додаткові документи: прайс лист від 08.04.2021, платіжне доручення № 3 від 07.06.2021, звіт про оцінку майна № 16/06/2021/03 від 16.06.2021, заявка на перевезення 08.04.2021 до запиту від 18.06.2021/3, звіт про оцінку майна від 16.06.2021. У відповіді на запит 18.06.2021/4 відповідач зазначив, що додаткові документи були витребувані в зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів, спрацюванням АСАУР, а також про ненадання зазначених у листі AT «НОВИЙ СТИЛЬ» документів у повному обсязі, а саме відсутній прайс-лист із зазначенням у відповіді на запит про те, що у прайс-листі зазначено умови поставки FOB без зазначення конкретного місця прибуття. Також митний орган зауважив, що у експедиторські послуги не входять витрати на експедиторські послуги по маршруту Нігбо-Одеса. У відповіді на запит від 18.06.2021/3 відповідач зазначив, що додаткові документи були витребувані в зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів, спрацюванням АСАУР, а також про ненадання зазначених у листі AT «НОВИЙ СТИЛЬ» документів у повному обсязі, а саме дата декларації країни відправлення раніше ніж дата коносаменту, експедиторські послуги не входять витрати на експедиторські послуги по маршруту Нігбо-Одеса, митна декларація країни відправлення надана без перекладу, у прайс-листі зазначено умови поставки FOB без зазначення конкретного місця прибуття. 28.08.2021 позивачем надано до митного органу листи № 28.08.2021/1, 28.08.2021/2 з роз`ясненнями та додатковими документами. 06.09.2021 відповідачем надано відповідь на вищевказані листи з посиланням на те, що відповідь позивача було надано без дотримання строків, передбачених частиною 8 статті 55 МК України, тому надані документи не є підставою для визначення митним органом заявленої митної вартості, Не погоджуючись із рішеннями відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару прийняті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені законодавством, обґрунтовано, з урахуванням обставин, які мали значення для прийняття рішення. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Правовідносини, що виникають з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України. Відносини, з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування. Відповідно ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. В силу приписів ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України). В свою чергу, відповідно до положень ст. 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч. 1 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Частиною першою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 МК України). Згідно із вимогами ч.ч. 4,5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. У відповідності до положень частин 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 5 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. З аналізу вказаних положень Кодексу вбачається, що законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Крім того, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. В свою чергу, згідно із ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 4-6 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Виходячи із системного аналізу вищезазначених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України. Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару. Окрім того, відповідно до положень п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу. Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Відповідачем під час розгляду справи було зазначено, що за даною ЕМД в АСМО Інспектор було згенеровано профіль ризиків АС АУР, зокрема за кодом за кодом 105-2: Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству. Необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості. Проаналізувати зазначене рішення на предмет можливості застосування при поточному оформленні зазначеного товару. В зв`язку з чим, митницею 28.05.2021 та 04.06.2021 розпочато процедуру консультацій із позивачем шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. Колегія суддів зазначає, що у вказаних запитах митним органом було зазначено весь перелік всіх можливих документів, які визначені ст. 53 МК України, без конкретизації, які саме документи необхідно надати. Також у запитах відповідач посилаючись на те, що наданих позивачем документівє недостатньо для визначення складових митної вартості, не зазначив жодних зауважень та сумнівів щодо наданих позивачем документів. У листах від 18.06.2021 позивач повідомив митний орган щодо МД №UА807180/2021/003031 про те, що прайс-лист не є обов`язковим документом, прайс-лист запитано у постачальника та надано. Щодо експедиторських витрат, позивач вказав, що між Експедитором та АТ «Новий стиль» досягнуто домовленість, що експедиторські послуги оплачуються лише на території України, така домовленість відображена у рахунку - фактурі № СФ - 22397 від 11.05.2021 та довідці про перевезення № 11/05/12015 від 11.05.2021 у повній мірі. Щодо оплати товару, позивач вказав, що відповідно до п.5.2 Контракту та рахунку є передплата 100 відсотків по проформі та 30 відсотків по рахунку, до митної декларації додано додаткову угоду від 28.12.2018, у якій вказано, що плата за товар відбувалась з відстроченням оплати на 45 діб з моменту отримання транспортних документів, про що зазначалось у відповіді на запит митниці, тобто передбачено відстрочення платежу. На сьогодні Товар оплачено, про що свідчить платіжне доручення № 3 від 07.06.2021. Щодо умов поставки товару, позивач пояснив, що у наданому комерційному інвойсі СІ20-011-076(1)&012-080(1)&21-001-005 від 08.04.2021 зазначені умови поставки FOB NINGBO, що також відображено у пакувальному листі РL20-011-076(1)&012-080(1)&21-00І-005 від 08.04.2021 та коносаменті.Позивач також вказав, що у рахунку фактурі № СФ - 22397 від 11.05.2021р., який було надано експедитором допущено помилку зазначено умови поставки FOB Шанхай, а насправді FOB NINGBO, на підтвердження цього надано Заявку на перевезення 08.04.2021 та повідомлено, що АТ «НОВИЙ СТИЛЬ» запросив додаткову інформацію у експедитора. Аналогічні пояснення позивачем надано і щодо МД №UA807180/2021/003240, також додатково вказано стосовно різниці у даті коносоменту та декларації країни відправлення, що АТ «Новий стиль» веде свою господарську діяльність виключно у рамках норм законодавства України та не може відповідати за формування, оформлення, реалізацію документообігу нерезидентів, які працюють у площині свого законодавства, посилаючись при цьому на ч.1 ст.3 МК України та те, що маніфест Головного митного управління Китайської Народної Республіки № 52 від 2008 року, яким визначено порядок заповнення китайської митної декларації, не є частиною національного законодавства України з питань державної митної справи.Також позивач вказав щодо умов поставки у прайс-листі, що такі умови зазначено в табличній частині FOB Шанхай. Суд зазначає, що разом з ЕМД декларантом були надані наступні транспортні (перевізні) документи: коносамент №СОSU296650391 від 14.04.2021; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № СФ- 22397 від 11.05.2021; довідка про транспортні витрати № 11/05/12015 від 11.05.2021; довідка про НРР від 11.05.2021; договір про перевезення №01042020 від 01.04.2020. Згідно з п. 1.1. договору № 01042020 від 01.04.2020експедитор від власного імені та за дорученням клієнта надає транспортно-експедиційні послуги з забезпечення та організації перевезення вантажів клієнта морським, залізничним, авіа або автомобільним транспортом в прямому та змішаному сполученні. За п. 1.2. експедитор має право від власного імені укладати договори з перевізниками, залишаючись безпосередньо відповідальним перед клієнтом за виконання зобов`язань. Таким чином, саме експедитор є зобов`язаною особою перед ПАТ "НОВИЙ СТИЛЬ" за перевезення товару за комерційним інвойсом, а документи, отримані за умовами договору є тими документами, що містять відомості про вартість перевезення товарів. Також, пунктом 5.2 вказаного вище договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 01042020 від 01.04.2020р., зафіксовано, що оплата винагороди експедитору здійснюється після надання ним документів, вказаних в п. 3.10 даного договору (рахунку на оплату, акту виконаних робіт, звіту експедитора, засвідченої експедитором копії коносаменту, СМК, авіа або з/д накладної з відмітками вантажовідправника, перевізника, вантажоодержувача та митних органів) та підписання сторонами акту виконаних робіт, протягом 30 банківських днів з моменту його підписання. Отже, з наведеного слідує, що за умовами вказаного договору про надання транспортно- експедиторських послуг № 01042020 від 01.04.2020р., який було надано позивачем до митного оформлення, оплата за послуги з перевезення вантажу мала бути здійснена протягом 30 банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт, відтак, висновок митного органу про необхідність надання декларантом документів щодо оплати за перевезення товару станом на 31.05.2021р., 07.06.2021р. (дата винесення рішення про коригування митної вартості) є передчасним, оскільки, визначений умовами договору строк на оплату за надання таких послуг ще не настав. Таким чином, у наданих позивачем документах чітко зазначено вартість перевезення, що у повній мірі підтверджує вартість перевезення товару. З приводу посилання митного органу на ненадання позивачем перекладу українською мовою експортної декларації країни відправлення, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч.1\~ \~ст. 254 МК України\~ \~документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок. Згідно з листом Державної митної служби України від 08.10.2010 №11/2-10.16/11627-ЕП, адресованим Начальникам регіональних митниць (крім Регіональної інформаційної митниці), Начальникам митниць, з метою вирішення питання практичної реалізації Угоди про інформаційне забезпечення між Держмитслужбою та Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати, 02.08.2010 підписано протокол, яким передбачено, зокрема, що експортна митна декларація на товари походженням з КНР може використовуватися митними органами України як додаткова довідкова інформація за умови верифікації такої декларації та її перекладу на державну мову Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати. Відтак, вимога органу доходів і зборів про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей. Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18, від 31.03.2020 у справі № 160/7049/19, від 25.11.2020 у справі № 640/4941/19. Разом з цим, відповідачем ні в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, ні під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій не наведено обставин в обґрунтування необхідності надання перекладу вказаної експортної декларації, пов`язаних з перевіркою або підтвердженням відомостей, зазначених у митній декларації. Так само не зазначено обґрунтування необхідності здійснення декларантом верифікації декларації країни відправлення, враховуючи, що в силу положень вказаного листа Державної митної служби України, на який посилається сам відповідач, верифікована експортна митна декларація використовується митними органами виключно як додаткова довідкова інформація. В силу ч.4 ст.54 МК України саме по собі ненадання документів на вимогу митного органу не є підставою для коригування митної вартості, за відсутності обґрунтування митним органом того, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які конкретно документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Аналогічну позицію викладено в Постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №826/21860/15. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21 195 (далі - Правила № 598), у графі 33 Рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу, результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів). Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем жодним чином не вказано, які саме з наданих позивачем документів містять неповні відомості та/або розбіжності. У пункті 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018р. по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження № К/9901/7504/18) міститься правовий висновок, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності (виправдання) свого рішення. Верховний Суд постанові від 30.10.2018 по справі № 826/25605/15 зазначив, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. У зв`язку із чим, необґрунтованими є доводи митниці про те, що відомості про митну вартість товарів були неповними, не конкретизовані, не зазначено, які витрати як складові митної вартості товарів не підтверджені або не включені. Таким чином, не подання або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює для нього негативних наслідків, оскільки, у даному випадку, були подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів. Щодо аналізу цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 року у справі №260/718/19 вказав, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Верховний Суд зауважив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. При цьому, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається лише при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Із системного аналізу наведених норм права випливає висновок про те, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом - за ціною угоди щодо ідентичних товарів. Проте, спрацювання ризиків АСАУР та наявність в ЄАІС іншої цінової інформації про ідентичні або подібні товари не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Верховний Суд у постанові від 21.12.2018р. по справі № 815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Колегія суддів зазначає, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Дослідивши долучені сторонами документи суд зазначає, що жодних розбіжностей, які б мали вплив на правильність визначення митної вартості товару. В частині інших розбіжностей суду не надано жодних конкретних причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено, митним органом не наведено, а викладені у спірному рішенні формулювання не містять зв`язку з фактичними обставинами справи. Колегія суддів зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості, оскільки надані для митного оформлення документи підтверджують вартість товару. При цьому, відповідачем не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості щодо митної вартості товару, зокрема, не вказано які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, а також, не зазначено чому саме з документів, які було подано декларантом неможливим є встановлення даних складових та в результаті чого, при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості відповідачем порушено порядок (механізм) застосування методу визначення митної вартості. Суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених постанові від 06.03.2019 по справі № 809/278/17. Враховуючи вищевикладене, відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару. З огляду на зазначене, підстави застосування відповідачем другорядного (резервного) методу визначення митної вартості не є доведеними, а розрахована митна вартість - не є обґрунтованою. Спрацювання ризиків є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 19.02.2019 р. по справі № 805/2713/16-а. Колегія суддів зазначає, що відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти заявленого позову, не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів. Враховуючи вищевикладене, відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого підприємством товару. Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим, колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України.

Результат розгляду: granted