Рішення адміністративного суду від 2023-03-27 00:00:00+03

[PERSON] (надалі позивач) звернувся до суду із позовом про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення. Позивач зазначає, що 02.02.2023 року працівником поліції винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №171563, і якої зазначено, що 02.02.2023р. о 21 год. 55 хв. на автодорозі М-30\~724 км, водій керував автомобілем ВАЗ 2105, номерний знак [NUMBER] . Під час зміни напрямку руху не увімкнув лівий показник повороту. В темну пору добу був неосвітлений та закритий іншими предметами, а саме: решіткою від механічних пошкоджень задній номерний знак, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КУпАП. Прийнято рішення про застосування адміністративного стягнення, штрафу у розмірі 1190 грн. Позивач свою вину категорично заперечує, зазначає про відсутність будь яких доказів вказаних порушень, невідповідність розміру штрафу. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд скасувати постанову про накладення штрафу. 16.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 08.03.2023 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач цитує пункти Правил дорожнього руху України, статті КУпАП тощо, просить відмовити у задоволенні позову. Частиною 5 ст. 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходили. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 02.02.2023 року відносно [PERSON] складено постанова серії БАД № 171563, якою притягнуто до відповідальності за порушення, передбачене ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 190 грн. Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В свою чергу, ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За приписами ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. Тобто, у випадку вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 2 ст. 122 КУпАП, повинно накладатись стягнення у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн). Суд зазначає, що навить при помилковому складанні покарань, передбачених вказаними нормами, стягнення становить п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн). Проте, з невідомих причин, сума штрафу, визначена спірною постановою, складає 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1\~190 грн). Підстави нарахування такої суми у відзиві на позовну заяву не пояснюються. Також суд зазначає, що жодних доказів на підтвердження вчинення правопорушення, в постанові не зазначено, разом із відзивом на позовну заяву не додано. Взагалі у відзиві відсутні посилання на існування будь яких доказів, підтверджуючих факт вчинення позивачем правопорушення. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем доведено правомірність своїх вимог, доводи позивача відповідачем не спростовані, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted