Рішення адміністративного суду від 2022-05-03 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за період проходження служби в поліції з 06.02.2018 по 09.06.2020 відповідач не виплатив йому доплату за службу в нічний час, з 01.11.2015 по 31.10.2017 - індексацію грошового забезпечення. Крім цього, відповідач також порушив строки розрахунку з позивачем при звільненні. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області щодо ненарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017. Зобов`язано Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись із даним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Просить рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Апелянт зазначив, що оскільки в період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року був відсутній механізм здійснення нарахування індексації грошового забезпечення, тому відповідні нарахування не здійснювалися. Суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Хмельницькій області. Згідно з наказом №161 о/с від 05.06.2020 позивача переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Київській області звільнивши з посади старшого інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №2 з 09.06.2020. Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив позивачу доплату за службу в нічний час, індексацію грошового забезпечення та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивач звернувся до суду з цим позовом. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зауважив, що виплата індексації охоплюється поняттям грошового забезпечення та безпосередньо стосується оплати праці, для захисту якої державою забезпечуються посилені гарантії. Оскільки в матеріалах справи відсутня інформація про нарахування та виплату позивачу відповідних сум індексації грошового забезпечення у період з 07.11.2015 по 31.10.2017, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Стосовно позовної вимоги про визнання протиправної бездіяльності відповідача та зобов"язання виплатити позивачу доплату за виконання службових обов"язків в нічний час з 06.02.2018 по 09.06.2020, суд першої інстанції зазначив, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. Водночас, в матеріалах справи наявна довідка №138 про нарахування доплати за несення служби в нічний час, відповідно до якої позивачу нараховано доплату за липень-вересень 2019. За інші періоди докази несення служби в нічний час позивачем в матеріалах справи відсутні. Щодо вимоги стягнути з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, суд також відмовив у задоволенні позову в цій частині з тих підстав, що при розгляді цієї справи встановлено невиплату індексації грошового забезпечення, вимога позивача в цій частині є передчасною. Звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач оскаржує рішення суду в частині задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи вимоги частини 1 статті 308 КАС України, апеляційному перегляду за апеляційною скаргою позивача підлягає рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 в частині задоволених позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачу відповідних сум індексації грошового забезпечення у період з 07.11.2015 по 31.10.2017. Колегія суддів, переглядаючи рішення в оскаржуваній відповідачем частині, погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Як вірно зауважив суд першої інстанції, згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Відповідно до ч.5 ст.94 Закону №580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-XII). Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення) (ч. ч. 1, 5 статті 2 Закону № 1282-ХІІ). Підприємства, установи та організації, що фінансуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Абзацом 3 частини 1 статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III визначено, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Проведення індексації здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Отже, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі-Порядок №1078). Відповідно до абз. 5 п. 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017р. №782 внесено зміни до вказаного пункту Порядку №1078, доповнивши абз.5 після слова «військовослужбовців» словом, «поліцейських». Відповідач зазначає про правомірність не здійснення індексації грошового забезпечення позивачу до 18.10.2017р., оскільки Порядком №1078 не було передбачено проведення індексації саме поліцейських. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність такої позиції відповідача, оскільки індексація грошового забезпечення прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Дана правова позиція викладена у відповідності до постанов Верховного Суду від 16.07.2020р. у справі № 2140/1763/18; від 21.01.2021р. у справі №160/35/20. Виплата індексації охоплюється поняттям грошового забезпечення та безпосередньо стосується оплати праці, для захисту якої державою забезпечуються посилені гарантії. Отже, оскільки виплата індексації пов`язана з виплатою самого грошового забезпечення поліцейського, і повинна була здійснюватись у відповідних розмірах постійно разом з основною виплатою, ця гарантія оплати праці державою в повній мірі дотримана не була. Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутня інформація про нарахування та виплату позивачу відповідних сум індексації грошового забезпечення у період з 07.11.2015 по 31.10.2017, при цьому, відповідач не обґрунтував правомірність дій щодо відмови у здійсненні нарахування та виплати позивачу відповідних сум індексації грошового забезпечення у згаданий період. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обгрунтованості позовних вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області та зобов"язання \~нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017. Водночас, як вбачається з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 15.10.2020 у справі №240/11882/19, від 17.09.2020 у справі №420/1207/19, суд не повинен підміняти уповноважений орган, самостійно розраховуючи розмір індексації, розрахунок розміру індексації є компетенцією відповідача як органу, де позивач проходив службу, і який виплачував йому грошове забезпечення, оскільки саме на нього покладений обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Зазначеним вимогам закону судове рішення в оскаржуваній відповідачем частині відповідає. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено. Переглянувши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: denied