Рішення адміністративного суду від 2022-07-20 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача -Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміорі", третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Приватна акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD), в якому просив визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» від 01 лютого 2022 року № 296/5. Також позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» від 01 лютого 2022 року № 296/5 до набрання законної сили рішенням суду за наслідком розгляду справи про визнання протиправним та скасування такого рішення суб`єкту владних повноважень. Названа заява вмотивована тим, що на переконанням позивача, існує достатня кількість належних доказів, які дійсно свідчать не тільки про достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності спірного рішення відповідача, як передчасного, а також й про те, що невжиття такого заходу забезпечення позову, як зупинення дії спірного наказу Міністерства юстиції України до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі, в даному випадку, дійсно може певним чином ускладнити виконання рішення суду та привести до необхідності додавати значних зусиль для відновлення прав позивача. Також позивач посилався на те, що в будь-який момент, у разі не зупинення дії оскаржуваного Наказу Міністерства юстиції України, можуть бути проведенні відповідні реєстраційні дії щодо зміни відомостей про керівника ТОВ «Преміорі». Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2022 року заяву задоволено. Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Міністерство юстиції України та Приватна акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю ПРЕМІОРРІ ЛТД (PREMIORRI LTD) подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року та прийняти нове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову. Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, представників, що з`явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі. За змістом статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. При цьому, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та доведеності належними доказами обставин, на які посилається заявник в заяві; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з вищенаведених обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. За правилами частини 1 статті 77 КАС України тягар доведення необхідності вжиття заходів забезпечення позову з наданням відповідних доказів покладається саме на позивачів, які ініціюють таке клопотання. Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог. Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням обґрунтувань, наведених у заяві, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , є учасником товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі» (ідентифікаційний код 39848510, адреса: 09108, Київська обл. місто Біла Церква, вулиця Леваневського, будинок 91). З аналізу оскаржуваного Наказу Міністерства юстиції України від 01 лютого 2022 року № 296/5 вбачається, що уповноваженим органом, приймаючи оскаржуваний Наказ, було скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії від 01 вересня 2020 року № 1003531070012007391 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», тобто реєстраційні дії, які пов`язані з встановленням позивача як керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Преміорі». Відповідно до ч. 6 ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (далі - Закон) за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про, зокрема: 1) відмову в задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування реєстраційної дії, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатом розгляду скарги, - у разі оскарження реєстраційної дії, рішення територіального органу Міністерства юстиції. Частиною 7 цієї ж статті вказаного Закону передбачено, що рішення, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 2 частини шостої цієї статті, виконуються не пізніше наступного робочого дня з дати прийняття такого рішення шляхом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру. Для виконання таких рішень повторне подання документів для проведення державної реєстрації та сплата адміністративного збору не вимагаються. Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 34 згаданого Закону). Таким нормативним актом є Порядок №1128, пункт 5 якого кореспондує наведеним приписам ч. 8 ст. 34 Закону. На переконання судової колегії, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову у вигляді зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» від 01 лютого 2022 року № 296/5 жодним чином не унеможливлюють істотне ускладнення чи виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. В той же час, наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача, на які посилається позивач у своїй заяві про забезпечення позову, може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті. За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача. Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову. Водночас, забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» від 01 лютого 2022 року № 296/5 до набрання законної сили рішенням суду за наслідком розгляду справи про визнання протиправним та скасування такого рішення суб`єкту владних повноважень, вирішує спір без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, оскільки заходи забезпечення позову за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог [PERSON] . З приводу наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то Верховним Судом у постановах від 16.05.2019 у справі №826/14303/ 18, від 12.02.2020 у справі №640/17408/19 та від 27.02.2020 у справі №640/16242/19 зазначено, що такі ознаки повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції прийнято ухвалу, яка безпосередньо зачіпає права та обов`язки особи, яка не є учасником справи, а саме приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] . Оскільки пунктом 3 оскаржуваного наказу блоковано приватному нотаріусу Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань строком на 3 (три) місяці. При цьому судом зупинено дію наказу в повному обсязі, хоча очевидно, що питання доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань приватному нотаріусу не стосується доводів позивача щодо забезпечення позову. Оскаржуваний наказ, дію якого ухвалою суду зупинено: вчинений на підставі висновку Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Колегія) у рамках виявлених під час розгляду скарги порушень у сфері державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців, вчинених державними реєстраторами (нотаріусами); спрямований на запобігання вчинення порушень законодавства у сфері державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців зазначеними приватними нотаріусами у майбутньому; спрямований на захист прав та інтересів третіх осіб, які є учасниками справи, від протиправних дій з боку приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON]. Аналіз спірних правовідносин дає підстави для висновку, що задовольняючи заяву про забезпечення позову у цій справі, суд своєю ухвалою фактично нівелював застосовані до [PERSON] тимчасові заходи блокування доступу приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу до Державного реєстру прав на 3 (три) місяці. Слід зауважити, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04.11.2021 у справі № 640/21870/20. Так, у постанові Верхового Суду від 30.03.2021 у справі № 420/4037/20 зазначено, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат [PERSON] у заяві про забезпечення позову не надано. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Результат розгляду: denied