Рішення адміністративного суду від 2022-07-14 00:00:00+03

в березні 2022 року [PERSON] звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року позов задоволено частково, а саме: - визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.10.2021 №968250880747 про перерахунок пенсії [PERSON] ; - у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; - стягнуто на користь [PERSON] 992,40 грн судового збору та 1500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. \~ В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.\~ \~\~\~ Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою від 26.11.2013 у справі №686/15804/13-а Вінницький апеляційний адміністративний суд зобов`язав Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому прийняти рішення про призначення пенсії за віком [PERSON] згідно наданих для призначення пенсії документів з дати звернення, а саме - 23.07.2013. На виконання вказаного рішення суду позивачці призначена пенсія за віком з 23.07.2013, розмір якої обчислений відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням від 23.02.2021 №968250880747 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснило позивачці перерахунок пенсії з 23.03.2021 у розмірі 3046,74 грн. Рішенням від 18.10.2021 №968250880747 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснило позивачці перерахунок пенсії з 18.10.2021 у розмірі 1795,36 грн, в графі "Особливості" зазначило "Не підлягають МП, призначення за рішення суду у твердому розмірі". 31.01.2022 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою щодо зменшення розміру пенсії. Листом від 16.02.2022 №2034-1349/М-03/8-2200/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивачку, що розмір її пенсії станом на 23.07.2013 становив 1795,36 грн. Оскільки постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013 на пенсійний орган не покладений обов`язок здійснення перерахунку пенсії у разі зміни чинного законодавства, тому з 01.11.2021 виплата пенсії позивачці здійснена у розмірі, встановленому на дату призначення. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулась до суду з цим позовом. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.10.2021 №968250880747 про перерахунок пенсії позивачці є протиправним та підлягає скасуванню. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного. Відповідно до частини 9 статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства. Частинами 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Згідно з частиною 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Як свідчать матеріали справи, постановою від 26.11.2013 у справі №686/15804/13-а Вінницький апеляційний адміністративний суд визнав протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому щодо відмови в призначені пенсії за віком [PERSON] та \~зобов`язав Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому прийняти рішення про призначення пенсії за віком [PERSON] згідно наданих для призначення пенсії документів з дати звернення, а саме - 23.07.2013. 18.10.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняло рішення №968250880747 про перерахунок пенсій позивачки, в якому в графі "Особливості" зазначило "Не підлягають МП, призначення за рішення суду у твердому розмірі". Суд звертає увагу апелянта, що постановою від 26.11.2013 у справі №686/15804/13-а не передбачено жодних особливостей її виконання. Зокрема, посилання у резолютивній частині рішення суду на відмітку "Не підлягають МП, призначення за рішення суду у твердому розмірі" відсутні. Крім того, відповідач не навів жодних норм законодавства, які б надавали право пенсійному органу встановлювати особливості виконання рішення суду в наведений спосіб, а саме встановлення відмітки "Не підлягають МП, призначення за рішення суду у твердому розмірі". Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 18.10.2021 №968250880747 про перерахунок пенсії позивачці є протиправним та підлягає скасуванню.\~\~ Суд враховує, що після скасування рішення від 18.10.2021 №968250880747 пенсія позивачці підлягає виплаті у попередньому розмірі, вставленому до прийняття такого рішення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 992,40 грн відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 15.03.2019 по справі №826/7778/17. Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правову допомогу в розмірі 4500,00 грн позивачка надала договір про надання правової допомоги від 21.02.2022 №02/22, додаток до договору від 23.02.2022, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 23.02.2022, звіт про надання правничої допомоги від 23.03.2022, довідку від 23.02.2022 №02/22/2022 про сплату гонорару. За змістом звіту про надання правничої допомоги від 23.03.2022 розмір понесених витрат на надання юридичних послуг в сумі 4500,00 грн пов`язаний з такими послугами: проведення первинної консультації з клієнтом, укладання договору про надання правничої допомоги (300,00 грн), детальний аналіз матеріалів, наданих клієнтом, перевірка доказової бази та судової практики, вироблення правової позиції, ознайомлення та узгодження клієнта з нею (1200,00 грн), підготовка та подання до суду позовної заяви (3000,00 грн) Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Проведення первинної консультації з клієнтом, укладання договору про надання правничої допомоги, детальний аналіз матеріалів, наданих клієнтом, перевірка доказової бази та судової практики, вироблення правової позиції, ознайомлення та узгодження клієнта з нею не є окремими видами адвокатської діяльності, а є частиною підготовки позовної заяви. Таким чином, позивачка не довела понесення витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн за проведення первинної консультації з клієнтом, укладання договору про надання правничої допомоги, детальний аналіз матеріалів, наданих клієнтом, перевірка доказової бази та судової практики, вироблення правової позиції, ознайомлення та узгодження клієнта. Водночас, позивачка довела понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн (підготовка та подання позовної заяви). Однак, проаналізувавши розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачкою витрат, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката у цій адміністративній справі неспівмірний із складністю справи та наданими послугами, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони. Отже, враховуючи часткове задоволення позову та складність справи, обсяг та якість виконаних робіт, витрачений час, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн, яка підтверджується належними доказами та є співмірною з складністю цієї справи та наданими послугами. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, тому його правомірність в цій частині судовою колегією не переглядається. \~\~\~\~\~\~\~\~

Результат розгляду: denied