Рішення адміністративного суду від 2022-08-10 00:00:00+03

Короткий зміст позовних вимог. Як вбачається з даних комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», у червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» (далі ТОВ «Строй Мир») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Чорноморської митниці Держмитслужби, правонаступником якої є Митниця в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (далі Митниця), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 07.06.2021 №UA508040/2021/000129/2. Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у суб`єкта владних повноважень законодавчо визначених підстав для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі. Товариство пояснило, що надані митному органу документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містили всі відомості, що підтверджують числові значення її складових та відомості щодо ціни, яка підлягала сплаті за ці товари. На думку позивача, митний орган дійшов неправильного висновку про неможливість застосувати метод визначення митної вартості товарів за ціною контракту та необґрунтовано вимагав від декларанта додаткові документи. Таким чином, на думку позивача, спірне рішення про коригування митної вартості є протиправним, оскільки прийнято з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання. Короткий зміст рішення суду першої інстанції. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), позов ТОВ «Строй Мир» задоволено. Суд визнав протиправним та скасував рішення Чорноморської митниці Держмитслужби № UA508040/2021/000129/2 від 07.06.2021 про коригування митної вартості товарів. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем, для оформлення товару за першим методом, надано всі передбачені, законодавством, документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а відтак митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару. Суд, за проведеним аналізом доводів Митниці, зробив висновки, що остання, не надала доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостовірними чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у недостовірності наданої інформації про митну вартість товару. Короткий зміст вимог апеляційної скарги. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено таке. По-перше, скаржник указує, що після отримання митної декларації та документів до неї, спрацювала Автоматизована система з оцінки ризиків (АСАУР). Зважаючи на спрацювання цієї системи, здійснено порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, яка міститься в ЄАІС Держмитслужби. За результатом такого порівняння встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну. По-друге, провівши аналіз наданих для здійснення митного оформлення документів, встановлено, що інвойс №LL22090 від 08.04.2021 не містить посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця, на які необхідно здійснити платежі за поставлений товар. По-третє, на думку скаржника, суд першої інстанції не звернув уваги, що поставка товарів здійснюється на умовах поставки CIF. За поясненнями скаржника, така умова поставки товару, відповідно до ІНКОТЕРМС 2010, означає обов`язок продавця за власний рахунок застрахувати вантаж, оформити це у вигляді контракту (договору) та надати покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття. Однак, як наголошує скаржник, страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування не надано. ТОВ «Строй Мир» не скористалось правом подання відзиву на апеляційну скаргу. За клопотанням скаржника, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2022 замінено Чорноморську митницю Держмитслужби її правонаступником Митницею в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі. Відповідно до приписів пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Фактичні обставини справи. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Строй Мир» є юридичною особою (код ЄДРПОУ 41688915), основним видом економічної діяльності якої є: 46.90неспеціалізована оптова торгівля. 08.07.2019 між продавцем компанією HOMEDECOR MANUFACTTURING CO. LTD (Китай) та покупцем ТОВ «Строй Мир» укладено контракт № CH-UA-19/07/08 (далі Контракт), відповідно до якого продавець зобов`язується на умовах CIF Одесса / Чорноморськ / Южний продати, а покупець оплатити та прийняти «Товар» - меблі в асортименті, кількості та по ціні згідно супровідним документам. Відповідно до умов вказаного контракту позивач отримав від компанії HOMEDECOR MANUFACTTURING CO. LTD (Китай) меблі для сидіння, які перетворюються на ліжко код товару 9401400000 на загальну суму 8 100,00 дол. США. 07.06.2021 ТОВ «Строй Мир» було подано до Митниці митну декларацію №UA508040/2021/003901, відповідно до якої митна вартість товару, визначена декларантом за ціною контракту склала 8100,00 дол. США. При цьому, на підтвердження заявленої митної вартості товару, ТОВ «Строй Мир» були подані наступні документи: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~пакувальний лист б/н від 08.04.2021 р.; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~рахунок-фактура (інвойс) №LL22090 від 08.04.2021; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~коносамент №MRFB21041744 від 26.04.2021; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~автотранспортна накладна №41865 від 04.06.2021; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~декларація про походження товару №LL22090 від 08.04.2021; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~зовнішньоекономічний договір (контракт) №CH-UA-19/07/08 від 08.07.2019; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~специфікація №17 від 08.04.2021. За результатами оцінки ризику щодо поданої митної декларації №UA508040/2021/003901 спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) із формами контролю: перевірка достовірності декларування витрат на транспортування; посилити контроль правильності визначення митної вартості товарів; витребувати документи, які підтверджують митну вартість товарів та її складові, у зв`язку з чим 07.06.2021 було сформовано електронне повідомлення від митниці декларанту про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 2) каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправника, 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 07.06.2021 позивачем додатково було надано для підтвердження митної вартості товару прайс-лист фірми HOMEDECOR MANUFACTTURING CO. LTD (Китай); комерційну пропозицію фірми HOMEDECOR MANUFACTTURING CO. LTD. При цьому, повідомлено, що інших документів надано не буде. 07.06.2021 Митницею прийнято рішення №UA508040/2021/000129/2 про коригування митної вартості товарів, яким скориговано митну вартість товарів та визначено її за резервним методом, відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу МД від 29.04.2021 №UA 500020/2021/014743, а саме: 4.02 Дол. США/кг. (числове значення митної вартості товару становить: 4602,280 кг. * 4,02 Дол. США = 18 501,1656 Дол. США). Мотиви даного рішення полягають у тому, що такі складові митної вартості, як фактурна вартість та витрати на страхування, достовірно документально не підтверджені. Встановлено, що інвойс №LL22090 від 08.04.2021 не містить посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця, на які необхідно здійснити платежі за поставлений товар. Поставка товарів здійснюється на умовах поставки CIF «ODESSA», відповідно до ІНКОТЕРМС 2010. Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, є, зокрема, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалося страхування). Відповідно до умов поставки CIF згідно з Інкотермс-2010 продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж, при цьому страхування має бути оформлено у вигляді контракту (договору) та продавець повинен надати покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття. Разом з тим, страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування не надано. Додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців. Зважаючи, на спрацювання Автоматизованої системи з оцінки ризиків зі змістом «По товарах можливе заниження митної вартості» було здійснено порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються в Україну, що міститься в ЄАІС Держмитслужби - встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну. На вимогу митного органу декларантом не подано наступні документи, а саме: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару і містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У зв`язку з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач додатково сплатив: ПДВ 56 772,47 грн. Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції. Переглянувши справу за наявними у ній доказами, які перебувають у комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, з огляду на таке. Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1ст.52 Митного кодексу України). У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1ст.53 Митного кодексу України). Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2ст. 53 Митного кодексу України). У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини(ч.3ст. 53 Митного кодексу України). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5ст. 53 Митного кодексу України). Стаття 58 Митного кодексу України унормовує визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Зокрема, частина 1 даної статті встановлює, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів. Далі, частини з 2 по 5 даної статті встановлюють, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Частина 10 статті 58 Митного кодексу України встановлює, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем, зокрема: вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Частина 11 даної статті забороняє при визначенні митної вартості включати до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, ніякі інші витрати, крім тих, що передбачені у цій статті. Досліджуючи доводи апеляції про законність прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів, колегія суддів установила таке. Перший довід Митниці полягає у тому, що після отримання митної декларації та документів до неї, спрацювала Автоматизована система з оцінки ризиків (АСАУР), що стало підставою для порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, яка міститься в ЄАІС Держмитслужби. За результатом такого порівняння встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну. Оцінюючи даний довід, колегія суддів виходить з такого. На переконання суду апеляційної інстанції, відомості, які містяться в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби України (ЄАІС) мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР). Так, Верховним Судом сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Суд касаційної інстанції зазначив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (постанови від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04 вересня 2018 року по справі №818/1186/17). Другий довід скарги полягає у тому, що інвойс №LL22090 від 08.04.2021 не містить посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця, на які необхідно здійснити платежі за поставлений товар. Оцінюючи даний довід, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий недолік не впливає на ціноутворення, а також не спростовує реальну вартість товару. Так, відповідно до пункту 5.3 Контракту місце платежу валютні реквізити продавця, що вказані в даному контракті чи доповненнях до нього (додаткових угодах, інвойсах, специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього контракту. Тобто, зазначеним пунктом контракту передбачено, що платежі мають здійснюватися на валютні реквізити, вказані у договорі. Крім цього, за пунктом 5.5 Контракту № СН-UA-18/05/31 умови оплати 100%, оплата протягом 30 днів після отримання товару на склад. Відтак, сам факт оплати не впливає на митну вартість товару, оскільки за умовами договору сторони можуть розрахуватись уже після розмитнення товару. Третій довід скаржника полягає в тому, що декларант не надав документів про страхування та документів, які б містили відомості про вартість страхування. Суд першої інстанції, з висновком якого погоджується і колегія суддів, відповідаючи на вказаний довід, обґрунтовано вказав, що, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження. Отже, витрати постачальника, на страхування товару включені до ціни товару. За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованим довід скаржника про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товарів за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування вантажу, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються. Правова позиція з даного питання неодноразово висвітлювалась у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах за №№ 821/1617/17, 821/410/18, 821/289/18. Отже, на думку суду апеляційної інстанції, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною контракту, Митниця не навела, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «Строй Мир» митної вартості товару судом першої та апеляційної інстанцій не встановлено. Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції робить висновок, що застосування відповідачем, при визначенні митної вартості товару, другорядного методу (резервного) є протиправним. Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. Відповідно до п.10 ч.6 ст.12 КАС України до справ незначної складності відносяться інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянути за правилами спрощеного позовного провадження. Суд правомірно розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, адже, остання не відноситься до справ, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження. Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто рішення суду першої інстанції, що ухвалено у справі незначної складності, відсутні підстави для його касаційного оскарження. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2022 року Митниці було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги у справі, а тому він підлягає стягненню у сумі 3405 грн.

Результат розгляду: granted