Рішення адміністративного суду від 2022-06-02 00:00:00+03

Приватне підприємство "Бізон-Тех 2006" звернулось до суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Авторгова Андрія Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЮПОН УКРАЇНА», в якому просило: - визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №67007740 від 01.10.2021, винесену відповідачем; - визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №67007742 від 01.10.2021, винесену відповідачем. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.11.2021 року адміністративний позов Приватного підприємства "Бізон-Тех 2006" було задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.10.2021 року №67007740, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Авторговим Андрієм Миколайовичем. Визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.10.2021 року №67007742, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Авторговим Андрієм Миколайовичем. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЮПОН УКРАЇНА», звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що позивачем не було доведено факт порушення його прав прийняттям спірних постанов. Зауважено, щодо обгрунтованості прийняття спірних постанов відповідачем. Приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Авторгов Андрій Миколайович, також не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що фактичне місце проживання особи може відрізнятись від зареєстрованого у встановленому законом порядку. Приватним підприємством "Бізон-Тех 2006" було подано відзив на апеляційні скарги, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом першої інстанції, згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПП «БІЗОН-ТЕХ 2006» (код ЄДРПОУ 34216986) є юридичною особою, яка зареєстрована 21.04.2006, Номер запису: 10921020000000269. Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 70605, Запорізька обл., Пологівський р-н, м. Пологи, вул. Лесі Українки, буд. 162, кв. 11. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Юрієм Вікторовичем 01.10.2021 вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 4465 на підставі протесту простого векселя серія АА №2827767, виданого 12.03.2020 ПП «БІЗОН-ТЕХ 2006», на загальну суму 266738369,20 грн. зі строком платежу за пред`явленням, але не раніше 25.10.2020, опротестованого про неоплату приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І. 30.09.2021 за реєстровим №1216, на користь ТОВ «ДЮПОН УКРАЇНА», про стягнення з векселедавця ПП «БІЗОН-ТЕХ 2006» не сплачену за векселем суму 158211053,05 грн., місцезнаходження котрого за векселем: м. Пологи Запорізької області, фактичне місцезнаходження: м. Київ, вул. Михайла Ломоносова, буд. 71г (за даними, зазначеними у протесті та у заві векселедержателя), та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 158211,00 грн. Також приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Юрієм Вікторовичем 01.10.2021 вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №4466 на підставі протесту простого векселя серія АА №2827777, виданого 30.07.2020 ПП «БІЗОН-ТЕХ 2006», на загальну суму 108164226,45 грн. зі строком платежу за пред`явленням, але не раніше 25.10.2020, опротестованого про неоплату приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І. 30.09.2021 за реєстровим №1215, на користь ТОВ «ДЮПОН УКРАЇНА», про стягнення з векселедавця ПП «БІЗОН-ТЕХ 2006» не сплачену за векселем суму 83041020,89 грн., місцезнаходження котрого за векселем: м. Пологи Запорізької області, фактичне місцезнаходження: м. Київ, вул. Михайла Ломоносова, буд. 71г (за даними, зазначеними у протесті та у заві векселедержателя), та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 83041,00 грн. 01 жовтня 2021 року представник ТОВ «ДЮПОН УКРАЇНА» звернувся до приватного виконавця Авторгова А.М. із заявами (вх. №1500, №1501) про відкриття виконавчого провадження, в яких просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання вказаних виконавчих написів нотаріуса. В заявах про відкриття виконавчого провадження стосовно місця виконання рішення стягувачем із посиланням на приписи ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 93 Цивільного кодексу України повідомлено, що у договорі про авалювання векселів №1 від 30.03.2021, укладеним між ПП «БІЗОН-ТЕХ 2006» та співвласником боржника [PERSON] місцезнаходження боржника зазначено наступним чином: адреса реєстрації: [ADDRESS] ; адреса місцезнаходження: [ADDRESS] . Також на сайті боржника https://bizontech.ua/ зазначено про те, що з 2017 року компанія відкрила новий центральний офіс у м. Києві. До заяви стягувачем було додано виконавчі документи, копії договору авалювання векселів №1 від 30.03.2021, скріншот з сайту боржника. 01.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Авторговим А.М. прийняті постанови про відкриття виконавчого провадження № 67007740 з виконання виконавчого напису № 4465, виданого 01.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Юрієм Вікторовичем, виконавчого провадження № 67007742 з виконання виконавчого напису № 4466, виданого 01.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Юрієм Вікторовичем. Вказані постанови про відкриття виконавчих проваджень 04 жовтня 2021 року направлені на адресу позивача супровідними листами від 01.10.2021 №1958 та №1962, зокрема за адресою реєстрації ( [ADDRESS] ) та вручені поштою його уповноваженому представнику 07 жовтня 2021 року. В подальшому приватним виконавцем вчинені інші виконавчі дії у виконавчих провадженнях №67007740 та №67007742, з метою примусового виконання виконавчих написів нотаріуса, а саме: 01.10.2021 про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, 04.10 .2021 винесені постанови про арешт коштів боржника. Вважаючи постанови відповідача від 01.10.2021 про відкриття виконавчого провадження №67007740 та №67007742 протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду про їх скасування. Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що постанови приватного виконавця Авторгова А.М. від 01.10.2021 про відкриття виконавчого провадження №67007740 та №67007742 є протиправними та підлягають скасуванню. Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками, з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Згідно ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Зі змісту наведених правових приписів вбачається, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника. Також, в силу частин першої та другої статті 4 Закону №1403-VIII приватний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність, а також повинен дотримуватися принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності. Відповідно до статті 16 Закону №1403-VIII, приватний виконавець є особою, уповноваженою державою на примусове виконання рішень, тобто є суб`єктом владних повноважень, на дії якої поширюються вимоги, встановлені статтею 2 КАС України. Зокрема, суб`єкти владних повноважень мають приймати рішення (вчиняти дії) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та неупереджено. Щодо відсутності у чинному законодавстві вимог відносно здійснення виконавчого провадження виключно за місцем реєстрації боржника, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (частина перша статті 24 Закону). Водночас визначення місця проживання та місця перебування наведено у Законі №1382-IV, відповідно до якого місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Виходячи з приписів статті 6 Закону №1382-IV, місце проживання підлягає обов`язковій реєстрації, тобто Закон №1382-IV пов`язує місце проживання особи насамперед із зареєстрованим місцем проживання. Таким чином, факт реєстрації особою свого місця проживання безумовно свідчить про те, що особа обрала певну адресу місцем свого проживання. Законом не заборонено особі мати декілька місць проживання, але у будь-якому випадку адреса, зареєстрована особою у встановленому порядку, виходячи з положень частини десятої статті 6 Закону, є офіційною адресою, а отже, особа правомірно очікує, що за цією адресою з нею буде вестися офіційне листування, а також вчинятимуться й інші юридичні дії, що пов`язані з місцем її проживання. Отже, відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі, до якого належить зареєстрована адреса місця проживання боржника, відповідатиме принципу юридичної визначеності, вимогам, установленим частиною другою статті 2 КАС України та вимогам статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, частина друга статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» пов`язує місце виконання рішення приватним виконавцем з фактичним місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходженням боржника - юридичної особи, а не з адресою, зазначеною у виконавчому документі, як це, наприклад, закріплено у частині першій статті 28 Закону України «Про виконавче провадження». Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.07.2021 року по справі № 380/9335/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України. Як свідчать встановлені обставини справи, приватний виконавець Авторгов Андрій Миколайович здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва. Відповідно до даних Єдиного державного реєстра юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статуту позивача, місцезнаходженням останнього є [ADDRESS] . Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування, як юридичних осіб в тому числі місцезнаходження юридичної особи. В своїх поясненнях позивач зазначив, що фактичним місцезнаходженням останнього є [ADDRESS] . Наведе місцезнаходження також визначено у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що відповідач порушив правила територіальної діяльності приватних виконавців, оскільки, володіючи інформацією щодо місця реєстрації позивача (боржника), що не належить до його виконавчого округу, прийняв виконавчий документ з іншого виконавчого округу, що свідчить про протиправність прийняття відповідачем спірних рішень та необхідність їх скасування. Що стосується посилань апелянтів на наявність у позивача майна на території міста Києва, а саме нерухомого майна за адресою м. Київ, вул. Ломоносова 71-Г, як на підставу правомірності прийняття спірних постанов, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх хибними, оскільки відповідно до поданих копій договорів купівлі-продажу від 10.06.2021 року, 12.04.2021 року об`єкти нерухомого майна за наведеною адресою були продані Товариству з обмеженою відовідальністю «Ін Форс Груп». Факт укладення наведених договорів також підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.06.2021 року. Доказів наявності у позивача іншого майна, розташованого на території міста Києва, сторонами до суду подано не було. Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи. Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied