Рішення адміністративного суду від 2022-07-11 00:00:00+03

Позивачка звернулася в суд з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 07 червня 2022 року близько 01 години в м.Хуст по вул. Братів Бращайків вона керувала автомобілем Фольцваген Гольф та була зупинена працівниками поліції, які попросили представити\~ документи на автомобіль та посвідчення водія. Вона виконала прохання поліцейських та надала посвідчення водія і документ на автомобіль. Оглянувши посвідчення водія, працівник поліції заявив, що строк дії посвідчення закінчився і через деякий час вручив їй копію постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №650719\~ від 07.06.22022 року, складену відповідачем інспектором Нодь В.Й., в якій зазначено, що 07.06.2022 року о 01 год. 05 хв., вона керувала автомобілем без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом в порушення п. 2.1 А ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та прийнято рішення про застосування до неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. З даною постановою про накладення адміністративного стягнення вона не згідна. Вважає, що вищевказана постанова про накладення на неї штрафу в розмірі 3400 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП винесена незаконно, оскільки викладені в ній обставини не відповідають дійсності. Є неправдивим і не підтвердженим факт, як зазначено у постанові, керування нею автомобілем без посвідчення водія та без права керування таким транспортним засобом, оскільки посвідчення водія [NUMBER] у неї було вилучено іншим працівником поліції, який також там знаходився і в цей же час складав протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ №238711 від 07.06.2022 року, де в графі тимчасово вилучені документи, зазначив посвідчення водія [NUMBER] . Вказане спростовує висновок відповідача інспектора поліції Нодь В.Й. про керування нею автомобілем без посвідчення водія, оскільки таке на місті у неї було і вилучено іншим працівником поліції [PERSON] , про що вказано у протоколі. Також у оскаржуваній постанові відповідач інспектор Нодь В.Й. безпідставно зробив висновок, що вона не мала права керування транспортним засобом. Строку дії її посвідчення водія [NUMBER] , виданого 23.05.2019 року зазначено до 23.05.2021 року, однак оскільки вона тривалий час не використовувала та не керувала автомобілем, так як власного автомобіля не має, то вчасно не звернулася для продовження строку дії водійського посвідчення. У зв`язку із введенням військового стану на території України\~ у неї не було можливості з технічних причин, продовжити термін дії посвідчення водія. За наведених підстав, просить суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія БАВ №650719 від 07.06.2022 року, винесену інспектором Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області майором поліції Нодь Віталієм Йосиповичем, якою притягнуто її, [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн., а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. До суду надійшла заява від представника позивачки Томищ М.С., в якій вона підтримує позов і просить задовольнити, а справу розглянути у її з позивачкою відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи\~ повідомлявся належним чином. Про причини його неявки суду не повідомив. Клопотань, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Також відзиву на позовну заяву суд не отримував. За наведених обставин, відповідно до ч. 1 ст.205, ч. 4 ст.229 КАС України, суд ухвалив проводити розгляд справи по суті у відсутності учасників справи, на підставі наявних доказів та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.06.2022 року стосовно позивачки [PERSON] інспектором поліцейським Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області майором поліції Нодь В.Й. було винесено постанову серії БАВ № 650719 у справі про адміністративне правопорушення за ст.126 ч. 2 КУпАП та застосовано до позивачки адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень. З вказаної постанови слідує, що [PERSON] 07.06.2022 року о 01 год. 05 хв. у м. Хуст по вул. Братів Бращайків керувала автомобілем Фольцваген Гольф д.н.з. [NUMBER] без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, в порушення п.2.1 «а» ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі\~ показань свідків, письмових, речових\~ і електронних доказів, висновків експертів. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне\~\~\~ правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної\~ відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами,\~\~\~ показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які\~ використовуються при нагляді за виконанням правил,\~ норм\~ і\~ стандартів,\~ що\~ стосуються забезпечення безпеки дорожнього\~ руху,\~ протоколом\~ про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення має містити дані про суть правопорушення, викладення всіх обставин вчинення правопорушення, що отримані на підставі сукупності досліджених\~ доказів. Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Порядок дорожнього руху на території України згідно з Законом України №3353-XII від 30.06.1993р. «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306 (із змінами та доповненнями). Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно з п. 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст.121 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Частина друга статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Тобто, відповідач зобов`язаний довести правомірність винесення постанови шляхом доведення порушення належними та допустимими доказами. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Проте, всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема, вищезазначених правових положень та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року, в постанові інспектора Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Нодь В.Й. не наведено жодного доказу вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Це стверджується текстом самої\~ постанови, що оскаржується - графа 7 постанови не заповнена, записи у ній відсутні, що свідчить про те, що інспектор Нодь В.Й. власним підписом засвідчив той факт, що до постанови не додано ні одного доказу на підтвердження вчинення [PERSON] правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху\~ та\~ фактичних обставин справи. Згідно з ч. ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Зважаючи на наведе, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність винесення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачкою вимог п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП. Однак, представником відповідача в підтвердження зазначених обґрунтувань не надано жодних доказів, передбачених статтею 251 КУпАП, які б вказували на наявність у діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Разом з цим, в ході розгляду справи позивачка [PERSON] , довела суду підставність своїх вимог. Зокрема, як вбачається з наявної у матеріалах справи копії посвідчення водія [NUMBER] , виданого [PERSON] 23 травня 2019 року, строк його дії закінчився 23 травня 2021 року. Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» установлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився. Отже, відповідач у оскаржуваній постанові безпідставно зробив висновок, що позивачка не мала права керування транспортним засобом. Крім того, посилання відповідача у оскаржуваній постанові на керування позивачкою транспортним засобом без посвідчення водія, також спростовується матеріалами справи. Так, згідно наявної у матеріалах справи копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №238711, складеного 07 червня 2022 року о 01 год. 20 хв. на позивачку [PERSON] , її особу встановлено саме по посвідченню водія [NUMBER] від 23.05.2019 року, яке згідно того ж протоколу було у неї вилучено, місцем складання протоколу та вилучення посвідчення є місце зупинки транспортного засобу у м. Хуст по вул. Братів Бращайків об 01 год. 05 хв. Таким чином, встановлена судом обставин свідчить про те, що позивачка [PERSON] керувала транспортним засобом з посвідченням водія і після її зупинки працівниками поліції, на їх вимогу, надала для огляду посвідчення водія із закінченим строком дії, що не позбавляло її права керувати транспортними засобами на час дії воєнного стану.\~\~\~\~\~ Виходячи з наведеного, суд констатує відсутність правових підстав у відповідача інспектора Нодь В.Й. виносити вищевказану оскаржувану постанову серії БАВ №650719 від 07.06.2022 року стосовно позивачки [PERSON] з накладенням на неї штрафу у розмірі 3400 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. За таких обставин, суд приходить висновку щодо спростування вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому постанова у справі про адміністративне правопорушення, винесена відповідачем стосовно [PERSON] підлягає скасуванню, а справа у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України закриттю у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. На підставі ст.ст.7, 210-1, 251, 256, 268, 280 КУпАП,

Результат розгляду: granted