Рішення адміністративного суду від 2023-02-01 00:00:00+02

Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕГАС-СК» звернулося до суду з позовом до Київської митниці, в якому просило про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 02.04.2021 № UA100480/2021/610095/2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року позов задоволено. Згодом позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвоката. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року в задоволенні зазначеної заяви було відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та стягнути з Київської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕГАС-СК» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не обґрунтовав в чому полягає безпідставність вимог позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, позаяк надані ним докази підтверджують факт понесення таких витрат, які підлягають відшкодуванню на його користь. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕГАС-СК» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року про відмову з задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2023 року призначено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕГАС-СК» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року про відмову з задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення до розгляду в судовому засіданні на 25 січня 2023 року. У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного. Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що ані з рахунку №14-01 від 14.01.2022 року, ані з платіжного доручення №11195 від 25.01.2022 року не вбачається інформації щодо приналежності наданих документів до витрат позивача у судовій справі №640/14067/21. Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено факту понесення витрат на правничу допомогу. Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року 5076-VI (далі - Закон 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Відповідно до частини першої статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною третьою статті 132 цього Кодексу до витрат, пов`язаних із розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Отже, витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат. Відповідно до вимог ч.7 ст.139 КАС розмір виплат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно пункту 3 частини першої статті 252 КАС суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина третя статті 252 КАС). З аналізу вищевказаної норми вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Відповідно до статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС). Склад та обсяг судових витрат визначено у частині третій статті 134 КАС, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС). У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС). З матеріалів справи вбачається, що до закінчення дебатів, представником позивача подано заяву щодо доказів розмірів судових витрат, що будуть наданні протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. 05 жовтня 2022 року до суду першої інстанції надійшла заява позивача про винесення додаткового судового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених судових витрат до матеріалів справи додано договір про надання правничої допомоги від 10.03.2021, рахунок №14-01 від 14.01.2022, платіжне доручення № 11195 від 25.01.2022 на загальну суму 73 500,00 грн, з призначенням «оплата правничої допомоги у справах РАХN№ 14-01 від 14.01.2022 без ПДВ», акт №30-12 передачі-прийняття професійної правничої (правової) допомоги від 30.12.2021, в якому деталізовані витрачений час та загальна вартість окремих послуг, які стосуються даної адміністративної справи: - складання позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 02.04.2021 №UA100480/2021/610095/2 (4 годин, загальна вартість - 8 000,00 грн); - складання заяви щодо усунення недоліків позовної заяви (0,5 годин, загальна вартість - 1000,00 грн). - складання відповіді на відзив (1,5 годин, загальна вартість - 3000,00 грн). Вартість послуг правової (правничої) допомоги складає 12 000,00 грн. Наразі, зі змісту пункту 4.7 розділу 4 Договору про надання правничої допомоги від 10.03.2021 року №03/21/33592087 вбачається, що гонорар має бути сплачений позивачем авансом на підставі отриманого рахунку. Колегією суддів встановлено, що адвокатським бюро «Олег Зудінов та партнери» направлено до позивача рахунок 14.01.22 № 14-01, в якому зазначено номер договору, відповідно до якого мають бути сплачені кошти, а позивачем сплачено вказаний рахунок, що підтверджується платіжним дорученням із зазначенням призначення платежу - оплата правничої допомоги у справах РАХ 14.01.22 №14-01. Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що платіжне доручення та рахунок є доказом отримання авансового платежу за правничу допомогу надану в рамках укладеного договору між адвокатським бюро «Олег Зудінов та партнери» з позивачем. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що слід врахувати, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Колегія суддів наголошує, що суд, розглядаючи заяву про розподіл судових витрат, та вирішуючи її по суті, має детально визначити чи підтверджуються вони документально (реально понесені) чи заявлений розмір відповідає визначеним приписами КАС України критеріям та чи є такі витрати співмірними зі складністю справи та здійсненими стороною діями під час розгляду спору, а не автоматично стягувати увесь заявлений стороною до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу. Наразі, вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в даній адміністративній справі, колегією суддів враховано наступне: - категорія справ про коригування митної вартості містить усталену судову практику, вказана справа не відноситься до категорії складних справ; - адвокат Зудінов О.О. є представником позивача у близько двадцяти справах з приводу коригування митної вартості, які перебували (перебувають) у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва, що свідчить про відсутність необхідності досліджувати нормативне обґрунтування в кожному окремому випадку та впливає на обсяг часу, що витрачається для підготовки справи; - відповідь на відзив в даній справі за своїм змістом не містить правових обґрунтувань, а здебільшого дублює текст позовної заяви. Також колегія суддів зауважує, що дії спрямовані на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху є виправленням недоліків позовної заяви, допущених представником позивача та таке виправлення не може відбуватись за рахунок відповідача. Відтак, дослідивши надані позивачем документи, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку сума - 6 000 грн. є співмірною у даній справі, виходячи з критерію обґрунтованості та розумності понесених витрат, а також виходячи із складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг. Проаналізувавши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу у взаємозв`язку з наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення такої заяви. Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: partial