Рішення адміністративного суду від 2022-11-21 00:00:00+02

15 червня 2021 року Фермерське господарство «Бортницьке» звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Рівненській області від 27 квітня 2021 року № 19776/36597678/2, № 19780/3659768/2, № 19768/36597678/2 про відмову в реєстрації податкових накладних № 1 від 11 серпня 2020 року, № 2 від 16 листопада 2020 року, № 3 від 11 грудня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язати ДПС України зареєструвати податкові накладні № 1 від 11 серпня 2020 року, № 2 від 16 листопада 2020 року, № 3 від 11 грудня 2020 року, датою фактичного надходження на реєстрацію. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Рівненській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 07 квітня 2021 року за № 2544376/36597678 про відмову у реєстрації податкової накладної від 11 серпня 2020 року за № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних, № 2544378/36597678 про відмову у реєстрації податкової накладної від 16 листопада 2020 року за № 2 в Єдиному реєстрі податкових накладних, за № 2544377/36597678 про відмову у реєстрації податкової накладної від 11 грудня 2020 року за № 3 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Фермерського господарства «Бортницьке» від 11 серпня 2020 року за № 1, від 16 листопада 2020 року за № 2, від 11 грудня 2020 року за № 3. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2022 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року у справі № 460/7481/21 без змін. 19.09.2021 від представника ФГ Бортницьке надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі в частині зобов`язання вчинення певних дій. Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року у справі № 460/7481/21 заяву представника Фермерського господарства Бортницьке задоволено. Зобов`язано Державну податкову службу України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053; код ЄДРПОУ 43005393) подати до Рівненського окружного адміністративного суду у строк до 30.11.2022 звіт про виконання судового рішення від 30.09.2021 у справі №460/7481/21. Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення, яке набрало законної сили, тривалий час залишається не виконаним, відтак, здійснюючи заходи судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає необхідним зобов`язати \~суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке судове рішення, подати у встановлений строк звіт про його виконання. Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні заяви. Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутні підстави для встановлення судового контролю. Вказує, що суд позбавлений процесуальної можливості встановлення судового контролю за відповідною заявою позивача вже після постановлення рішення у справі. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни. Згідно ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Згідно із частиною другою статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, частиною першою статті 382 КАС України передбачено право \~суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту і накладенням штрафу. Одночасно, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними і допустимими доказами (вказані висновки щодо застосування положень статті 382 КАС України викладені у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № \~802/357/17-а). Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, а виконання рішення забезпечується, зокрема, і шляхом встановлення судового контролю у вигляді подання звіту про виконання судового рішення. На думку суду апеляційної інстанції, встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи. Тобто, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача. Суд апеляційної інстанції вказує на те, що зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватись залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі №460/7481/21 зобов`язано ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ФГ Бортницьке від 11.08.2020 за №1, від 16.11.2020 за №2 та від 11.12.2020 за №3. 11.11.2021 за даним судовим рішенням видано три виконавчі листи із строком пред`явлення до 03.11.2024. 01.12.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №67698951 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 11.11.2021 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/7481/21. В ході проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №67698951 державним виконавцем, за невиконання рішення суду у встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження строк, 21.01.2022 винесено постанову про накладання штрафу на ДПС України в сумі 5100,00 грн, а 17.02.2022 в сумі 10200,00 грн. У зв`язку з невиконанням рішення суду без поважних причин державним виконавцем 22.08.2022 до органу досудового розслідування скеровано повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а 26.08.2022 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №67698951 відповідно до п.11 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження. Таким чином, позивач реалізовував своє право на примусового виконання рішення суду у справі №460/7481/21. Однак, станом на дату подання даної заяви рішення суду від 30.09.2021 у справі №460/7481/21 залишається невиконаним. Колегія суддів зазначає, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі №460/7481/21 зобов`язано ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ФГ Бортницьке від 11.08.2020 за №1, від 16.11.2020 за №2 та від 11.12.2020 за №3, однак на момент подання заяви воно не виконано. При цьому, суду першої інстанції не було надано жодних доказів поважності причин невиконання вказаного рішення суду у встановлений органом державної виконавчої служби строк, чи вжиття ДПС України усіх належних заходів, спрямованих на виконання судового рішення. Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідач ДПС України тривалий час не виконують судове рішення, яке набрало законної сили, відтак наявні правові та фактичні підстави для вжиття заходів судового контролю - шляхом зобов`язання подати звіт про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у строк до 30.11.2022 звіт про виконання судового рішення від 30.09.2021 у справі №460/7481/21. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дотримано норми процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Результат розгляду: denied