Рішення адміністративного суду від 2022-09-28 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, який аргументував тим, що 27.04.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КпАП України та був накладений штраф у розмірі 340 грн. З цією постановою він не погоджується, оскільки вважає її не обґрунтованою, безпідставною, адміністративна комісія не дослідила і не розглянула належним чином в чому полягає правопорушення, не прийняла до уваги жодного його заперечення, у зв`язку з чим просив суд скасувати постанову № 7 від 27.04.2022 року адміністративної комісії та закрити справу про адміністративне правопорушення. Також вважає, що такі дії відповідача підтверджують приниження його родини честі, гідності та ділової репутації, у зв`язку з чим просив стягнути на його користь моральну шкоду на суму 33 млн. грн. 11.07.2022 року на адресу суду надійшов відзив від Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області, в якому вона заперечує проти позову, посилаючись на те, що адміністративною комісією при винесенні постанови № 7 від 27.04.2022 року було дотримано вимоги ст. 277 КУпАП. 19.07.2022 року на адресу суду надійшла відповідь [PERSON] на відзив відповідача, в якій він зазначає, що виписаний протокол це жага помсти, приниження його гідності та ділової репутації, через що наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою від 14.06.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12.07.2022 року. Ухвалою від 12.07.2022 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд на 11.08.2022 року. У зв`язку з перебуванням судді у відпустці розгляд справи відкладено на 2809.2022 року. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Баб`юк А. Б. позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши наявні в матеріалах провадження докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1 КУпАП - завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Статтею 6 КУпАП передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України. Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, забезпечуючи відповідно до Конституції України додержання законів, охорону державного і громадського порядку, прав громадян, координують на своїй території роботу всіх державних і громадських органів по запобіганню адміністративним правопорушенням, керують діяльністю адміністративних комісій та інших підзвітних їм органів, покликаних вести боротьбу з адміністративними правопорушеннями. Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст. 152 КУпАП - порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері благоустрою, а об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів (формальний склад). Суб`єктами адміністративного проступку є громадяни та посадові особи, а суб`єктивна сторона визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності. При цьому, ст. 152 КУпАП є бланкетною правовою нормою, має загальний зміст, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів. Конкретизований зміст диспозиції бланкетної правової норми передбачає певну деталізацію її положень іншими нормативно-правовими актами для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП. Отже відповідальність за вказаною статтею наступає в разі вчинення особою порушення існуючих державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Суть такого порушення, тобто вчинені особою фактичні дії (бездіяльність), зокрема їхня суть, час і місце вчинення, а також конкретні порушені правові норми (державні стандарти, норми і правила) повинні бути відображені (описані) в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. У відповідності до ст. 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний оцінити докази, шляхом всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності. Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо. За ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно вимог ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України). Разом з тим, відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 25.06.2020 року по справі № 520/2261/19, визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Судом установлено, що 13.04.2022 року до Товстенської селищної ради направлено Чортківським районним відділом поліції ВП №4 (м. Заліщики) за №1475/105/01-21 від 08.04.2022 року за Вх. № 635 для розгляду адміністративних матеріалів про порушення вимог ст. 152 КУпАП гр. [PERSON] , житель смт Товсте, Чортківського району, Тернопільської області, серія ВАБ №057526. 04.04.2022 р. гр. [PERSON] в [ADDRESS] біля свого господарства зберігав каміння чим порушив правила благоустрою в даному населеному пункті. Розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, адміністративна комісія при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради встановила порушення та постановила визнати винним гр. [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та наклала на нього штраф в розмірі 340 грн. 00 коп. 05 травня 2022 року до Товстенської селищної ради надійшла скарга [PERSON] на постанову про адміністративне правопорушення щодо скасування Постанови №7 у справі від 27.04.2022 року адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Товстенської селищної ради. Розглянувши скаргу [PERSON] від 05.05.2022 року щодо оскарження постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради від 27.04.2022 року № 7 щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп., виконавчий комітет Товстенської селищної ради вирішив - відмовити гр. [PERSON] у задоволені скарги на Постанову адміністративної комісії від 27 квітня 2022 року № 7 та залишити постанову - без змін, а скаргу гр. [PERSON] - без задоволення. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покрашення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. Згідно з положеннями цього ж Закону, територія (в населеному пункті) - це сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів загального користування: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту. Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: 1) утримувати в належному стані закріплені в установленому порядку за ними території; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів. Правила благоустрою населених пунктів України затверджуються відповідними сільськими, селищними та міськими радами. Тобто, у протоколі повинно було бути зазначено, які саме правила благоустрою міста були порушені. Разом з тим, як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №057526 від 04.04.2022 року, так і у постанові адміністративної комісії № 7 від 27.04.2022 року, не викладена суть правопорушення відповідно до диспозиції ст. 152 КУпАП, вони не містять посилання на правила благоустрою смт. Товсте та на те, які саме норми зазначених правил були порушені [PERSON] . Власне як відповідач не надав суду на дослідження і самих Правил благоустрою смт. Товсте. З викладених вимог закону вбачається, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові адміністративної комісії дії [PERSON] , які полягали у «зберіганні каміння», не утворюють самі по собі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП. У справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП. При розгляді справи суд також враховує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09. 06. 98, п. 54 рішення у справі «Шабельников проти України» від 19. 02. 2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Аналізуючи викладені вище обставини та

Результат розгляду: partial