Рішення адміністративного суду від 2022-02-16 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Скорпіон-Д" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області , в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.10.2020 №00001700901 на суму 20 000 грн; від 07.10.2020 №00001710901 на суму 20 000 грн; 07.10.2020 №00001720901 на суму 132 000 грн. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 р у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Скорпіон-Д" відмовлено. ТОВ "Скорпіон-Д", не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає , що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, а саме - неправильне тлумаченням закону та порушення норм процесуального права. Зазначає , що наказ Головного управління ДПС у Сумській області від 11.08.2020 № 774 не містить посилання на будь-які повідомлення/інформацію про порушення "Скорпіон-Д" законодавства, чи інші підстави, що спричинили необхідність призначення фактичної перевірки товариства, а наявне лише загальне посилання на норми чинного законодавства та Податкового кодексу. Також , в наказі про проведення перевірки не зазначено тривалість перевірки, що унеможливлює та суттєво ускладнює розуміння платником податків чіткої темпоральної межі контролюючого заходу. Вважає , що період, який перевіряється з 01.07.2019 без конкретної дати його закінчення не може бути правомірним, оскільки фактичний контроль не може бути безмежним або абстрактним (не чітко визначеним) у часі. Також, в наказі Головного управління ДПС у Сумській області від 11.08.2020 № 774 не визначений також і період який буде перевірятися, що також унеможливлює та суттєво ускладнює розуміння платником податків чіткої темпоральної межі контролюючого заходу, а тому спірний наказ не відповідає положенням Податкового кодексу України щодо його змісту і з цих підстав. Посилаючись на обставини та обґрунтування , викладені в апеляційній скарзі , просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 р. повністю і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Головне управління ДПС у Сумській області подала до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає рішення суду прийнятим з урахуванням всіх обставин справи та вірним застосуванням норм матеріального і процесуального права , доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, тому просить суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні , рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 р. залишити без змін. Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що згідно наказу Головного управління ДПС у Сумській області від 11.08.2020 №774 "Про проведення фактичної перевірки", на підставі пп.80.2.2 та пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України у періоді з 11.08.2020 по 14.08.2020 працівниками управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів проведена фактична перевірка за місцем провадження діяльності (АГЗС) за адресою: Сумська обл., м. Суми, вул. Білопільський шлях, буд. 21, в якому діяльність з роздрібної торгівлі пальним здійснює ТОВ "Скорпіон-Д". Відповідно до п.81.1 ст.81 Податкового кодексу особу, яка проводить розрахункові операції ТОВ "Скорпіон-Д" касира АГЗС [PERSON] 11.08.2020 об 11 год. 30 хв. було ознайомлено з направленнями на проведення фактичної перевірки та вручено копію наказу на проведення фактичної перевірки. При ознайомленні з зазначеними документами представником товариства було перевірено їх зміст, у тому числі наявність підстав для проведення перевірки, після чого касиром ТОВ "Скорпіон-Д" [PERSON] здійснено допуск до проведення фактичної перевірки, що підтверджується його особистим підписом у відповідних розділах направлень (а.с.63-64). Під час проведення перевірки встановлено: наявність одного резервуару для скрапленого газу, який на момент проведення фактичної перевірки не був обладнаний рівнеміром-лічильником рівня пального, та відсутність реєстрації такого рівнеміра-лічильника пального в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі; одне місце відпуску скрапленого газу із зазначеного резервуару, яке обладнане витратоміром-лічильником пального (паливороздавальна колонка Шельф 100-1 LPG), який на момент проведення перевірки був не зареєстрований в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі; відповідно до ITC "Єдине вікно подання електронної звітності" Довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального по акцизному складу пального ТОВ "Скорпіон-Д" за період з 01.04.2020 по 11.08.2020 (132 дні) не подавались до контролюючого органу. За результатами фактичної перевірки складено акт №475/18-28-32-01/39665967 від 14.08.2020 (далі - Акт) та зроблено висновок щодо: необладнання резервуару для скрапленого газу рівнеміром-лічильником рівня пального, відсутність реєстрації такого рівнеміра в Єдиному державному реєстрі та відсутність реєстрації витратоміра-лічильника рівня пального в Єдиному державному реєстрі, порушено пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу; неподання до податкового органу даних про залишки пального та про обсяг обігу пального за період з 01.04.2020 по 11.07.2020, порушено пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу. У подальшому ГУ ДПС у Сумській області, на підставі акта про результати фактичної перевірки №475/18-28-32-01/39665967 від 14.08.2020, прийнято податкові повідомлення-рішення: №00001700901 від 07.10.2020 на суму 20 000 грн (розрахунок - 1 необладнаний резервуар рівнеміром-лічильником, який не зареєстрований в Єдиному державному реєстрі х 20 000 тис грн); №00001710901 від 07.10.2020 на суму 20 000 грн (розрахунок - 1 незареєстрований витратомір-лічильник в Єдиному державному реєстрі х 20,000 грн); №00001720901 від 07.10.2020 на суму 132 000 грн (розрахунок - неподання 132 довідок х 1 000 грн). ТОВ "Скорпіон-Д" , не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями, звернулось до суду із позовом. Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того , що при проведенні перевірки посадові особи контролюючого органу діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, визначений законами, суд не вбачає в діях відповідача обґрунтованої протиправності при прийнятті 07.10.2020 податкових повідомлень-рішень №00001700901, №00001710901, №00001720901. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України. Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). За приписами пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Порядок проведення фактичних перевірок, в тому числі й підстав їх призначення, регламентовано статтею 80 ПК України. Так, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Апелянт вказує, що як підставу для проведення фактичної перевірки ТОВ "Скорпіон-Д" у наказі ГУ ДПС в Сумській області від 11.08.2020 №774 зазначено підпункти 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, без наведення фактичних підстав для його застосування щодо зазначеного платника податків. За приписами пункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган обмежився лише посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми ПК України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. При цьому, відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки позивача, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення. Колегія суддів зауважує, що стаття 80 ПК України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Втім, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 120/5229/20-а. Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що у наказі від 11.08.2020 №774 відповідач жодним чином не обґрунтував наявність підстав для перевірки, передбачених підпунктами 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, зокрема щодо отримання контролюючим органом в установленому порядку інформації про порушення платником податків тих вимог чинного законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки. Посилання у рішенні суду першої інстанції на те, що службова записка управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів №475/18-28-32-01-15 від 10.08.2020 (а.с.69) є обґрунтованою підставою для видачі наказу, жодним чином не підтверджується. Відповідно до змісту даної записки повідомлено начальника ГУ ДПС у Сумській області, що за результатами проведеного аналізу встановлено ймовірні порушення ТОВ «СКОРПІОН-Д» вимог пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу в частині реалізації пального на акцизному складі №1006964 через витратоміри-лічильники незареєстровані в Єдиному державному реєстрі. Проаналізувавши наведену доповідну записку, колегія зазначає, що така не містить доказів чи виявлення фактів, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів. Тому, колегія суддів вважає, що вищенаведена службова записка не може бути обґрунтованою причиною правомірності наказу, оскільки у ній відсутня інформація, про конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи. У постанові від 08 квітня 2021 року у справі №640/21528/19 Верховний Суд зазначив, що інформація (в цьому випадку доповідна записка) на підставі якої прийнято оскаржуваний наказ, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи. Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №820/4894/18, від 11 вересня 2020 року у справі №640/21536/19. У наказі ГУ ДПС в Сумській області, який став підставою проведення перевірки, в результаті якої прийнятті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача та не зазначено, що вказана в наказі перевірка здійснюється з метою реалізації функції здійснення контролю у сфері виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального. Наказ взагалі не містить обґрунтування жодної з можливих підстав перевірки, визначеної підпунктами 80.2.2. та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. При цьому, суд звертає також увагу на те, що згідно з умовою, визначеною у пункті 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; Отже, умовою, яка надає право реалізувати контролюючому органу право на проведення фактичної перевірки є зокрема обставина наявності у наказі інформації щодо періоду діяльності, який буде перевірятися. Разом з тим, з встановлених у справі та підтверджених її матеріалами обставин вбачається, що наказ про проведення фактичної перевірки не містить зазначення періоду діяльності позивача, який буде перевірятися, зазначення якого є обов`язковим за змістом абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Відсутність конкретизації періоду господарської діяльності позивача, який буде перевірятися також створює у позивача відчуття правової невизначеності при здійсненні відповідачем податкового контролю відносно нього. Зазначені обставини зумовлюють висновок про те, що спірний наказ не відповідає положенням ПК України щодо його змісту. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 826/14478/17. Більше того, суд першої інстанції вважав, що окремі дефекти наказу про призначення податкової перевірки, зокрема, відсутність або неповнота інформації, відомостей та інших даних щодо її організації і здійснення, у спірному випадку (за умови дослідження і встановлення судом при розгляді справи про наявність таких підстав) тощо не можуть слугувати єдиною, самостійною і як наслідок достатньою підставою для визнання наказів і оскаржуваних рішень протиправними. За доводами відповідача, які наведені у відзиві на позовну заяву та у відзиві на апеляційну скаргу, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України містить дві окремі підстави для проведення фактичної перевірки та відповідач вважає, що при здійсненні функцій з контролю за дотриманням законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального він має право призначати фактичну перевірку у будь-яких час без додаткових підстав - наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення цих вимог. Проте, такі доводи відповідача спростовуються змістом пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ, який містить одну підставу для проведення фактичної перевірки. Колегія суддів зазначає, що перелічені у цьому пункті порушення законодавства у різних сферах, наявність та/або отримання інформації про які є підставою для призначення перевірки, не свідчать про відокремлення підстав для проведення перевірки та визначення двох підстав для проведення перевірки. Отже, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що підставою для призначення фактичної перевірки відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПКУ є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки видання наказу про проведення податкової перевірки є способом реалізації владних управлінських функцій, недотримання якого спростовує доводи податкового органу щодо правомірності наказу. Відповідно до висновку, сформульованого Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2020 року по справі №826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. Отже, наявність порушення при призначенні та/або проведенні перевірки може бути покладено в підстави позову про скасування податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення, якщо таке було прийнято за результатами перевірки. До зазначено висновку, колегія суддів дійшла на підставі висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 18 травня 2018 року у справі №813/3977/16, від 18 грудня 2018 року у справі №820/4895/18, від 5 березня 2019 року у справі №820/4893/18, від 9 вересня 2020 року у справі №640/21536/19, позаяк при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування такої Верховним Судом, як це передбачено приписами частини п`ятої статті 242 КАС України. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із доводами позивача про відсутність у наказі підстав для проведення фактичної перевірки, а також періоду господарської діяльності ТОВ «СКОРПІОН-Д» за який має бути здійснена фактична перевірка, що тягне за собою неправомірність прийняття відповідачем наказу про проведення перевірки позивача та, як наслідок, незаконність проведеної на його підставі перевірки. Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 вересня 2020 року (справа №520/8836/18) констатував, що податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом (у разі визнання незаконним факту призначення й проведення перевірки), не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. З урахуванням того, що при оскарженні рішень контролюючого органу, прийнятих за наслідками податкової перевірки, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких рішень, і при цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, колегія суддів вважає, що встановлені судом обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої й були прийняті спірні в цій справі податкові повідомлення рішення, є достатніми для висновку про їх протиправність. При цьому суд не повинен надавати оцінку правомірності оспорюваних податкових повідомлень рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18 та від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17. У розрізі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки наказ Головного управління ДПС у Сумській області від 11.08.2020 №774 "Про проведення фактичної перевірки" виданий з порушенням вимог ПК України, то фактична перевірка ТОВ «СКОРПІОН-Д» , здійснена на підставі такого наказу, не може вважатись законною, внаслідок чого є протиправними і податкові повідомлення-рішення від 07.10.2020 №00001700901 , №00001710901 , №00001720901. Висновок суду першої інстанції, що відповідач, видавши наказ від 11.08.2020 №774 про проведення перевірки стосовно позивача та провівши перевірку, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені ПК України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, не відповідає правильному застосуванню вище наведених норм матеріального права. Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні спору по суті, у зв`язку з чим висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції у справі, що розглядається не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України.

Результат розгляду: granted