Рішення адміністративного суду від 2023-06-28 00:00:00+03

Адвокат Зеленяк С.П. в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив визнати протиправною і незаконною дію Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області по зниженню з 01 січня 2016 року відсоткового розміру основної пенсії [PERSON] з 83% від суми грошового забезпечення до 70% від суми грошового забезпечення; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок основного розміру пенсії [PERSON] виходячи з 83% від суми грошового забезпечення: з 01 січня 2016 року по 12 травня 2021 року, - зазначеного у Довідці про розмір грошового забезпечення № N/А2299 від 21 березня 2018 року, наданій Ліквідаційною комісією УМВС України в Закарпатській області, а з 13 травня 2021 року, - у Довідці про розмір грошового забезпечення № 33/27-626 від 14 червня 2021 року, виданій ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Закарпатській області" (під час виконання судового рішення у справі № 260/2038/22 від 07 липня 2022 року) та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зменшення з 01.01.2016 року основного розміру пенсії [PERSON] із 83% до 70% сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з відсоткового значення розміру пенсії 83% від відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 травня 2021 року, - зазначеного у Довідці про розмір грошового забезпечення № N/А2299 від 21 березня 2018 року, наданій Ліквідаційною комісією УМВС України в Закарпатській області, та з 13 травня 2021 року, - зазначеного у Довідці про розмір грошового забезпечення №33/27-626 від 14 червня 2021 року, виданій ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Закарпатській області" (під час виконання судового рішення у справі № 260/2038/22 від 07 липня 2022 року), з урахуванням раніше виплачених сум. Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом від 27 березня 2014 року №1166-VІІ, яким внесені зміни у статтю 13 Закону №2262-ХІІ, повинні застосовуватись виключно норми чинної редакції Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії позивачу, Закон №2262-ХІІ не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям з урахуванням норми Закону №2262-ХІІ в редакції на час призначення пенсії. Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що після визнання нечинними пунктів постанови КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року №103 (далі - Постанова №103) уряд не прийняв жодної іншої постанови, яка б стосувалася перерахунку пенсій. Звертає увагу, що при застосуванні різних відсотків (83% і 70%) із врахуванням різних відомостей довідок уповноваженого органу станом на листопад 2019 року і станом на січень 2016 року не має місце зменшення нарахування розміру пенсії, а відповідно і звуження права позивача на гарантоване законом справедливе пенсійне забезпечення, в тому числі внаслідок його перерахунку при виконанні рішення суду у справі №260/2038/22. Також покликається на справу №380/24477/21, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Таким чином, вважає, що дії пенсійного органу є правомірними та підстави для задоволення позову відсутні. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено, що пенсія [PERSON] 01 травня 2016 року перерахована у розмірі 83% відповідних сум грошового забезпечення, що підтверджується "Перерахунком пенсії за пенсійною справою № N/А2299 МВС". З 01 січня 2016 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №988 від 15 листопада 2015 року, Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області здійснено перерахунок розміру пенсії позивача та зменшено, при цьому, відсоткове значення грошового забезпечення з 83% на 70% , що підтверджується перерахунком пенсії від 01 травня 2018 року. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №260/2038/22, яке набрало законної сили 08 серпня 2022 року, зобов`язано ГУ ПФУ в Закарпатській області з 13 травня 2021 року здійснити відповідний перерахунок пенсії [PERSON] на підставі довідки №33/27-626 від 14 червня 2021 року, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області". Згідно з перерахунком пенсії від 01 травня 2016 року основний розмір пенсії [PERSON] складає 83% від розміру грошового забезпечення, однак заявником і надалі отримується пенсія у розмірі, що відповідає 70% від грошового забезпечення, зазначеного у довідці №33/27-626 від 14 червня 2021 року, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області", а не 83%, як зазначено у перерахунку пенсії від 01 травня 2016 року. Так, судом встановлено, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року та з 13 травня 2021 року, позивачу перерахував пенсію, виходячи з 70% грошового забезпечення. 30 вересня 2022 року представник позивача звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із запитом, у якому просив здійснити позивачу перерахунок пенсії, виходячи з 83% від розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці №33/27-626 від 14 червня 2021 року. Листом № 3964-4014/П-02/8-0700/22 від 27 жовтня 2022 року відповідач повідомив, що при виконанні судового рішення по справі № 260/2038/22 від 07 липня 2022 року основний розмір пенсії становить 70% від суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці №33/27-626 від 14 червня 2021 року, виданій Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області". Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача з 83% до 70% сум грошового забезпечення, при здійсненні її перерахунків з 01 січня 2016 року та з 12 травня 2021 року є протиправними, оскільки при перерахунку пенсії позивача відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону України №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії, а тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з відсоткового значення розміру пенсії 83% від відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 12 травня 2021 року, - зазначеного у Довідці про розмір грошового забезпечення № N/А2299 від 21 березня 2018 року, наданій Ліквідаційною комісією УМВС України в Закарпатській області, та з 13 травня 2021 року, - зазначеного у Довідці про розмір грошового забезпечення №33/27-626 від 14 червня 2021 року, виданій ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Закарпатській області" (під час виконання судового рішення у справі № 260/2038/22 від 07 липня 2022 року), з урахуванням раніше виплачених сум. Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ). За змістом ч.3 ст.43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ч.18 ст.43 Закону №2262-ХІІ передбачає, що у разі, якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку. Відповідно до ч.1,2 ст.63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням у дію вказаного Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами вказаного Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію вказаного Закону. 29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23 грудня 2015 року №900-VIII, яким статтю 63 Закону України №2262-XII доповнено новою частиною третьою, згідно з якою перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах вказаного Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. 11 листопада 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", пунктом 1 якої установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Наказом МВС України від 06 квітня 2016 року №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799) затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260). Пунктами 4 - 10 розділу ІІ Порядку №260 встановлено такі додаткові види грошового забезпечення: надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції; надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі; надбавка за виконання функцій державного експерта з питань таємниць; надбавка за службу в умовах режимних обмежень; надбавка за почесне звання "заслужений"; доплата за науковий ступінь з відповідної спеціальності; доплата за вчене звання; доплата за службу в нічний час. Згідно з ч.4 ст.63 Закону №2262-XII (зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII) передбачає, що усі призначені за вказаним Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за вказаним Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого зазначеною частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. При цьому, рішенням від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45. Рішенням від 14 травня 2019 року у справі №826/12704/18 залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року, Окружний адміністративний суд міста Києва визнав протиправним та скасував пункт 3 Постанови №103. Таким чином, з 19 листопада 2019 року - з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/12704/18 - пункт 3 Постанови №103 втратив чинність, а інші нормативні акти, які б надалі обмежували склад та розмір грошового забезпечення осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) для обчислення та перерахунку пенсії, відсутні. За змістом ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на час призначення пенсії [PERSON] ) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; б) особам офіцерського складу, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2 - 80 процентів. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній станом на 01 січня 1996 року) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів. Згідно з ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній станом на 31 липня 2002 року) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. Відповідно до Закону України від 27 березня 2014 року №1166-VІІ "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України", який набрав чинності 01 квітня 2014 року внесено зміни до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", де число "80" замінили на число "70" (максимальний розмір пенсії), що, на думку відповідача, передбачає необхідність проведення перерахунку пенсії позивача в розмірі 70% від грошового забезпечення. Зміна встановленого законом максимального розміру пенсії до 70% відповідних сум грошового забезпечення відбувалася вже після призначення позивачу пенсії. Крім того, пункт 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI передбачає, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом. Таким чином, з аналізу вказаних норм вбачається, що положення статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", якими встановлено розмір пенсії, виходячи з 70% від грошового забезпечення, можуть застосовуватись лише до правовідносин, що виникли після 01 квітня 2014 року, тобто набрання ними чинності, та стосуються питань саме призначення пенсії, а не її перерахунку. Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області при здійснені перерахунку пенсії [PERSON] застосувало норми, які визначають максимальний відсотковий розмір пенсії, які були чинні на момент перерахунку пенсії, а не її призначення. З врахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача при здійсненні її перерахунків є протиправними, оскільки при перерахунку пенсії позивача відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону України №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії, а тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Разом з тим, щодо висновку суду першої інстанції в частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 83%, то колегія суддів зазначає наступне. Матеріалами справи стверджується, що 09 квітня 1992 року позивачу призначено пенсію за вислугу років (31 рік) у розмірі 75% грошового забезпечення (а.с.62). У подальшому позивачу здійснено перерахунок пенсії та визначено розмір 83% у зв`язку зі змінами максимального розміру пенсії, з 01 січня 2016 року здійснено перерахунок пенсії, виходячи із розміру 70% від суми грошового забезпечення, при цьому при здійсненні перерахунку та визначенні нового розміру пенсії відповідач застосував чинну норму частини другої статті 13 Закону №2262-XII. Колегія суддів звертає увагу, що відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні є незмінним, матеріалами справи (висновком від 17 квітня 1993 року) стверджується, що [PERSON] призначено пенсію за вислугу років у розмірі 75% грошового забезпечення (31 рік вислуги), а тому дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу до 70% відповідних сум грошового забезпечення при проведенні її перерахунку з 01 січня 2016 року є протиправними. Разом з тим, суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дослідив їх належним чином та не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача у розмірі 83%. Доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними та обґрунтованими виходячи з наведених вище мотивів. При цьому, колегія суддів не може залишити поза увагою покликання апелянта на справу №380/24477/21 та зазначає, що 12 січня 2023 року вказану справу Велика Палата Верховного Суду повернула до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду у відповідній колегії та зазначила, зокрема, що в ухвалі від 30 листопада 2022 року у справі №380/24477/21 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду не навів ґрунтовних підстав необхідності відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 вересня 2021 року у справі № 620/5437/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20, які ухвалені за інших фактичних обставин, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 240/5401/18. Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що дії відповідача щодо зменшення відсотку основного розміру пенсії позивача з 75% на 70% починаючи з 01 січня 2016 року є протиправними, оскільки відсутні підстави для зміни відсотка пенсії при її перерахунку у спірних правовідносинах, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача у розмірі 75% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2016 року зазначеного у Довідці про розмір грошового забезпечення № N/А2299 від 21 березня 2018 року, наданій Ліквідаційною комісією УМВС України в Закарпатській області; здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 75% сум грошового забезпечення з 13 травня 2021 року з врахуванням рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №260/2038/22 з урахуванням раніше виплачених сум. Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення. Враховуючи те, що по суті розгляду вказаної справи позовні вимоги позивача задоволено, то відповідно до ст.139 КАС України із відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір на суму 992,40 грн за подання позовної заяви.

Результат розгляду: partial