Рішення адміністративного суду від 2022-04-11 00:00:00+03

27.07.2021 [PERSON] звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 16.03.2018 № 0109291310, № 0109331310, № 0109281310. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. Суд першої інстанції вказав, що у разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом. Суд першої інстанції зазначив, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку та вказав, що норми пункту 8 підрозділ 1 розділу XX Перехідних положень ПК України стосуються регулювання правовідносин, які складаються щодо прощення (анулювання) кредитором суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, відносно якого відбулась зміна валюти зобов`язання з іноземної у гривню. Суд першої інстанції дійшов висновку, що сума прощеної позивачу основної заборгованості за кредитом 87 255,32 USD та 1 000 USD, є доходом платника податку в повному обсязі та підлягає оподаткуванню як податком на доходи фізичних осіб так і військовим збором. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки, про отримання додаткового блага є передчасними та жодними належними доказами не підтвердженими. Скаржник вказує, що нарахування штрафних (фінансових) санкцій можливе за наслідком встановлення вини щодо невчасної сплати податкових зобов`язань, які позивач заперечує. Скаржник зазначає, що відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України та вказує, що грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Скаржник вважає, що сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід, разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Скаржник звертає увагу, що у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку. Скаржник вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати й положення пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України. Враховуючи викладене вище, вважає, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) є вагомою та достатньою підставою для висновків податкового органу про те, що відбулося прощення саме основної суми боргу. Зазначає, що про прощення боргу позивач повідомлений особисто під підпис, а матеріали справи не містять будь-яких доказів зміни умов договору про надання кредиту від 26.05.2005 №600/07-076 щодо валюти зобов`язання, а тому пункт 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України не може бути застосовано до спірних правовідносин. Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає. З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що з 29.01.2018 по 31.01.2018 ГУ ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичною особою [PERSON] за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 02.02.2018 №233/13-01-13-10/ [NUMBER] . Перевіркою встановлені порушення: - абз.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України від 02.12.2010№ 2755-VI із змінами та доповненнями та донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік на загальну суму 418 280,42 грн; - п.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями в частині несвоєчасного подання декларації про майновий стан і доходи за 2015 року; - пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014 №71- VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в результаті чого донараховано військовий збір за 2015 рік на загальну суму 31462,38 грн. На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення: - від 16.03.2018 № 0109291310 про збільшення [PERSON] суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням на суму 418 280,42 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 104 570,11 грн; - від 16.03.2018 №0109331310 про збільшення [PERSON] суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму податкового зобов`язання у розмірі 31 462,38 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 7 865,60 грн.; - від 16.03.2018 №0109281310 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на суму 170 грн. Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, такими, що підлягають скасуванню, [PERSON] звернувся із позовом до суду. Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - ПК України) платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Згідно з підпунктами 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до пункту 179.1 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Згідно з підпунктом 14.1.47. пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу). Пунктом 164.1 статті 164 ПК України встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Згідно з підпунктом 164.1.3. пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу. Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним. Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом. У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України. Так, частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. У відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Зміст наведених норм дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг. Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку. Отже, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 липня 2021 року у справі №826/12872/17, від 05 жовтня 2021 року у справі №420/3051/19, від 28 липня 2021 року у справі №826/12872/17. Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09 квітня 2015 року №321-VIII, який набрав чинності 07 травня 2015 року, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Таким чином, для правильного вирішення справи та встановлення правової природи анульованого (прощеного) кредитором боргу (кредиту) позивача необхідною умовою є дослідження судом характеру угоди між кредитором та позичальником щодо відповідної реструктуризації боргу та прощення його частини. При цьому, для правовідносин, що виникають у сфері справляння податків, не має правового значення те, яким чином банк-кредитор обліковував відповідну суму прощеного боргу у своєму бухгалтерському обліку, а визнання банком прощеного боргу позичальника його оподатковуваним доходом та надання до фіскальної служби відповідного податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, не впливає на податкові зобов`язання позивача. Так, в акті перевірки від 02.02.2018 №233/13-01-13-10/ [NUMBER] контролюючим органом зазначено, що відповідно до листа ПАТ «ПУМБ» від 09.08.2016 №КНО-08.1.2.2/39 фізичній особі - платнику податків [PERSON] 18.11.2015 прощено борг за Кредитним договором в сумі 87 255,32 доларів США, що відображено в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» за ознакою доходу « 126» відповідно до абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, який підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації). Окрім того, контролюючим органом зазначено, що відповідно до «Заяви про сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням» [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» фізичній особі - платнику податків [PERSON] 01.12.2015 прощено борг за Кредитним договором №600/07-076 від 26.05.2005 в сумі 1000 доларів США, що відображено в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» за ознакою доходу « 126» відповідно до абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, який підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації). Перевіркою правильності визначення загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи - платника податку, відображеного в податкових деклараціях, встановлено, що [PERSON] за 2015 рік в податковій декларації про майновий стан і доходи занизив суму доходів у вигляді додаткового блага за 2015 рік на 2 097 492,11 грн. Так, відповідно до долученої до матеріалів справи копії повідомлення про прощення боргу [PERSON] повідомлено, що 18.11.2015 за кредитним договором прощено частину боргу у розмірі 87 255,32 доларів США. Відповідно до долученої до матеріалів копії Заяви на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, просилось здійснити погашення кредитної заборгованості (в тому числі достроково) в порядку черговості, яка передбачена в п.3.10 Договору про внесення змін №3 від 25.11.2015 до Договору кредиту №600/07-076 від 26.05.2005 в загальній сумі 1 000 доларів США шляхом договірного списання коштів з поточного рахунку № [NUMBER] . Заявою підтверджено наявність вказаної суми на поточному рахунку № [NUMBER] . Також,

Результат розгляду: granted