Рішення адміністративного суду від 2022-01-11 00:00:00+02

Історія справи. Первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про: 1) визнання протиправною бездіяльності НАЗК щодо: - не здійснення розгляду питань, які містилися в пунктах 1, 3-5, підпунктах 2.2 та 2.3 пункту 2 прохальної частини повідомлення Первинної профспілкової організації співробітників АТ КБ «Приватбанк» до НАЗК про системні корупційні дії Голови та членів Правління AT КБ «Приватбанк», переслідування співробітників вищенаведеного Банку - викривачів корупції, а саме: - визнати викривачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (п. 2.1); - надати AT КБ «Приватбанк» приписи про: відзив подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] за його відмову від поїздки у відрядження (п. 2.2.1); - скасування рішення Правління AT КБ «Приватбанк» від 28.10.2019, оформленого Протоколом № 45 по пункту 27 порядку денного, яким постановлено зобов`язати працівників Напрямку «Credit collection» виконувати завдання та доручення інших осіб, окрім Керівника цього Напрямку [PERSON] (п. 2.2.2); - звернутися до Кабінету Міністрів України з поданням про звільнення Голови Правління AT КБ «Приватбанк [PERSON], членів Правління [PERSON] та [PERSON] за вказану вище системну корупційну діяльність та усіх членів Наглядової Ради AT КБ «Приватбанк» - за укривання цієї діяльності вищенаведених осіб; - звернутися до правоохоронних органів із заявою про злочин керівництва AT КБ «Приватбанк», що полягає у безпідставному залученні до захисту, нібито, правових інтересів Банку в Україні та за кордоном різних юридичних компаній, при наявності в Банку фахівців самої вищої кваліфікації, які б мали виконати цю роботу за заробітну платню, що їм виплачується, та безпідставної виплати вищенаведеним структурам в якості гонорару сотень мільйонів гривень; - звернутися до суду з позовами до вищенаведених юридичних осіб, що безпідставно збагатилися за рахунок AT КБ «Приватбанк» внаслідок вказаних вище корупційних дій, про повернення цих коштів цьому державному банку; 2) зобов`язання НАЗК невідкладно розглянути по суті вказані вище питання та невідкладно надати Первинній профспілковій організації співробітників AT КБ «Приватбанк» вмотивовану відповідь про задоволення її клопотання про вчинення вказаних вище дій або про відмову в цьому; 3) визнати протиправною бездіяльність НАЗК щодо не надання AT КБ «Приватбанк» припису про скасування наказів Голови Правління AT КБ «Приватбанк» №№ КТ-БТ-СП-2019-7390857, КТ-БТ-СП-2019-7390867 від 05.11.2019 про накладання дисциплінарних стягнень на [PERSON] та [PERSON] ; 4) зобов`язання НАЗК надати AT КБ «Приватбанк» припис про скасування наказів Голови Правління AT КБ «Приватбанк» №№ КТ-БТ-СП-2019-7390857, КТ-БТ-СП-2019-7390867 від 05.11.2019 про накладання дисциплінарних стягнень на [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року адміністративний позов було задоволено частково: 1) визнано протиправною бездіяльність НАЗК щодо не надання відповіді на питання, які містилися в пунктах 3-5, підпунктах 2.2 та 2.3 пункту 2 прохальної частини заяви Первинної профспілкової організації співробітників AT КБ «Приватбанк» від 22.11.2019; 2) зобов`язано НАЗК розглянути по суті питання, що містяться в пунктах 3-5, підпунктах 2.2 та 2.3 пункту 2 прохальної частини заяви Первинної профспілкової організації співробітників AT КБ «Приватбанк» від 22.11.2019 та надати Первинній профспілковій організації співробітників AT КБ «Приватбанк» вмотивовану відповідь відповідно норм чинного законодавства України. У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено. Ухвалюючи таке рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Національним агентством з питань запобігання корупції було допущено необґрунтовану бездіяльність в частині щодо ненадання повної та об`єктивної відповіді на повідомлення Позивача. Відмовляючи в іншій частині позову, суд зазначив, що вимога Позивача про зобов`язання НАЗК надати AT КБ «Приватбанк» припис про скасування певних наказів Голови Правління Банку є втручанням у дискреційні повноваження Відповідача та не підлягає задоволенню. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач і третя особа - АТ КБ «Приватбанк» подали апеляційні скарги. Відповідач у своїй скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю. АТ КБ «Приватбанк» у своїй скарзі просить скасувати повністю рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначених скарг НАЗК посилається на те, що суд першої інстанції не перевірив наявність в Агентства повноважень розглядати питання, поставлені Позивачем у його зверненні, та вчиняти вказані ним дії, а також не встановив строків розгляду такого звернення і відповідного порядку. При цьому, Відповідач стверджує, що заява Позивача (звернення) було ним розглянуто і за результатами її розгляду надано обґрунтовану відповідь. Разом з тим, Відповідач зазначає, що окремі поставлені Позивачем питання не належать до компетенції НАЗК, про що ним було повідомлено Позивача. Також НАЗК вказує, що винесенню припису, як на тому наполягає Позивач, повинна перебувати спеціальна перевірка відповідних обставин, яка була ним розпочата. АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що суд першої інстанції розглянув цей спір за відсутності у матеріалах справи документів, які б підтверджували наявність у Позивача права на представництво трудового колективу та її окремих членів, а також за відсутності копії повідомлення, що було направлено нею на адресу НАЗК. При цьому, АТ КБ «Приватбанк» наполягає на відсутності у Позивача порушеного права, на захист якого він звернувся з цим позовом. Також, АТ КБ «Приватбанк» вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог і прийняв рішення щодо пунктів, які не зазначалися Профспілкою у прохальній частині позовної заяви. З цих та інших підстав Апелянти вважають, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення позову в цілому. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзивів на апеляційні скарги та призначено справу до судового розгляду. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк», в якому НАЗК зазначає, що підтримує скаргу Банку і погоджується з доводами Апелянта щодо відсутності порушеного права Позивача. Від інших учасників справи відзиви на апеляційні скарги не надходили. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 витребувано додаткові докази у справі. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, у межах цього апеляційного провадження перегляд рішення суду першої інстанції здійснюється лише в частині задоволення позовних вимог. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав. Обставини справи, установлені судом першої інстанції. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.11.2019 до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) надійшла заява Позивача від 22.11.2019 вх. № ЗП-4630/19 щодо порушення антикорупційного законодавства Правлінням та Наглядовою Радою АТ КБ «Приватбанк» і про захист викривачів. У вказаній заяві Позивач просив: 1) визнати викривачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; 2) надати AT КБ «Приватбанк» приписи про: - відзив подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] за його відмову від поїздки у відрядження; - скасування рішення Правління AT КБ «Приватбанк» від 28.10.2019, оформленого Протоколом № 45 по пункту 27 порядку денного, яким постановлено зобов`язати працівників Напрямку «Credit collection» виконувати завдання та доручення інших осіб, окрім Керівника цього Напрямку [PERSON] ; 3) звернутися до Кабінету Міністрів України з поданням про звільнення Голови Правління AT КБ «Приватбанк» П. Крумханзла, Членів Правління [PERSON] та [PERSON] за вказану вище системну корупційну діяльність, та усіх членів Наглядової Ради AT КБ «Приватбанк» - за укривання цієї діяльності вищенаведених осіб; 4) звернутися до правоохоронних органів із заявою про злочин керівництва AT КБ «Приватбанк», що виразилося у безпідставному залученні до захисту, нібито, правових інтересів Банку в Україні та за кордоном різних юридичних компаній, при наявності в Банку фахівців самої вищої кваліфікації, які б мали виконати цю роботу за заробітну платню, що їм виплачується, та безпідставної виплати вищенаведеним структурам в якості гонорару сотень мільйонів гривень; 5) звернутися до суду з позовами до вищенаведених юридичних осіб, що безпідставно збагатилися за рахунок AT КБ «Приватбанк» внаслідок вказаних вище корупційних дій, про повернення цих коштів цьому державному банку. За результатами розгляду вказаної заяви, Відповідач листом від 29.11.2019 № 20-27/82492/19 повідомив Позивача про законодавче визначення викривача та гарантії його захисту та запропонував заявникам надати згоду на розголошення інформації стосовно них, як викривачів. Листом Голови комітету профспілки від 29.11.2019 до НАЗК були направлені відповідні згоди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 24.06.2020 Відповідачем, додатково до листа від 29.11.2019, на адресу Позивача була направлена відповідь № 23-04/27190/120. Позивач, вважаючи, що Відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо розгляду його вимог та не вжив відповідних заходів, звернувся до суду з цим позовом. Нормативно-правове обґрунтування. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII), «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР). Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1700-VII Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику. Пунктом 6 частини першої статті 11 Закону № 1700-VII визначено, що до повноважень Національного агентства належать здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб. Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 1700-VII Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права, зокрема: Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права: 1-1) одержувати в установленому законом порядку за письмовими запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для виконання покладених на нього завдань; 1-2) мати безпосередній автоматизований доступ до інформаційно-телекомунікаційних і довідкових систем, реєстрів, банків даних, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи або органи місцевого самоврядування, користуватися державними, у тому числі урядовими, засобами зв`язку і комунікацій, мережами спеціального зв`язку та іншими технічними засобами. Отримання інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань здійснюється у порядку та обсязі, визначених спільним наказом Національного агентства та Генерального прокурора. Обробку такої інформації Національне агентство здійснює з дотриманням законодавства про захист персональних даних та забезпечення таємниці, що охороняється законом; 2-1) отримувати інформацію з відкритих баз даних, реєстрів іноземних держав, у тому числі після внесення плати за отримання відповідної інформації, якщо така плата вимагається для доступу до інформації; 3) залучати у встановленому порядку до виконання окремих робіт, участі у вивченні окремих питань науковців, у тому числі на договірній основі, працівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування; 4) створювати комісії та робочі групи, організовувати конференції, семінари і наради з питань запобігання і протидії корупції; 5) приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти; 5-1) отримувати заяви фізичних та юридичних осіб про порушення вимог цього Закону, проводити за власною ініціативою перевірку можливих фактів порушення вимог цього Закону; 5-2) проводити перевірки організації роботи із запобігання і виявлення корупції в державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, юридичних особах публічного права та юридичних особах, зазначених у частині другій статті 62 цього Закону, зокрема щодо підготовки та виконання антикорупційних програм, функціонування внутрішніх і регулярних каналів повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, захисту викривачів; 5-3) вносити приписи про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, захисту викривачів; 5-4) отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності, їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення правил етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, щодо достовірності відомостей, зазначених у деклараціях осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; 5-5) отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняних до них осіб, працівників юридичних осіб публічного права та юридичних осіб, зазначених у частині другій статті 62 цього Закону, письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення вимог цього Закону щодо захисту викривачів; 5-6) звертатися до суду із позовами (заявами) щодо визнання незаконними нормативно-правових актів, індивідуальних рішень, виданих (прийнятих) з порушенням встановлених цим Законом вимог та обмежень, визнання недійсними правочинів, укладених внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення; 5-7) у разі встановлення ним доказів того, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула необґрунтовані активи або що такі активи набула інша особа за її дорученням чи в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, - порушувати перед Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою або у визначених законом випадках - перед Офісом Генерального прокурора питання щодо звернення до суду з позовом про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 11) затверджувати методологію оцінювання корупційних ризиків у діяльності органів влади, проводити аналіз антикорупційних програм органів влади та надавати обов`язкові для розгляду пропозиції до таких програм; 11-1) ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких правопорушень; 11-2) складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; 13) інші права, передбачені законом. У випадках виявлення порушення вимог цього Закону щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, захисту викривачів або іншого порушення цього Закону Національне агентство вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності. Припис Національного агентства є обов`язковим для виконання. Про результати виконання припису Національного агентства посадова особа, якій його адресовано, інформує Національне агентство упродовж десяти робочих днів з дня одержання припису. Припис не вноситься у разі виявлення порушення вимог цього Закону щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності судді, судді Конституційного Суду України. Про виявлення таких порушень Національне агентство інформує відповідно Вищу раду правосуддя або Конституційний Суд України. Вища рада правосуддя, Конституційний Суд України відповідно до наданих законом повноважень вирішують питання про притягнення судді, судді Конституційного Суду України до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку. Припис Національного агентства не вноситься з питань, які безпосередньо стосуються здійснення суддею правосуддя, а також здійснення суддею Конституційного Суду України конституційного провадження. У разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду в порядку, визначеному Національним агентством. У разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, вчиненого суддею, суддею Конституційного Суду України, протокол про таке правопорушення складає Голова Національного агентства або його заступник та направляє його до суду у визначеному законом порядку, а також інформує про це відповідно Вищу раду правосуддя або Голову Конституційного Суду України. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, вчиненого суддею, суддею Конституційного Суду України, обґрунтований висновок затверджує Голова Національного агентства або його заступник та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також інформує про факт затвердження такого висновку відповідно Вищу раду правосуддя або Голову Конституційного Суду України. Висновок Національного агентства є обов`язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше п`яти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення. Державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи зобов`язані надавати запитувані Національним агентством документи чи інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, протягом десяти робочих днів з дня одержання запиту, а в разі направлення запиту для забезпечення проведення спеціальної перевірки - протягом трьох днів. Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства, що пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самим актом, але не раніше дня офіційного опублікування. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Інші акти Національного агентства набирають чинності з дня їх прийняття, якщо самим актом не встановлено інший строк набрання ним чинності, але не раніше дня прийняття, та доводяться до відома осіб, на яких поширюється дія таких актів, у встановленому Національним агентством порядку. Акти Національного агентства оприлюднюються шляхом їх розміщення на офіційному веб-сайті Національного агентства. Відповідно до статті 13 Закону № 1700-VII Уповноваженими особами Національного агентства є Голова, заступник Голови Національного агентства, а також інші посадові особи, уповноважені Головою Національного агентства. Уповноважені особи Національного агентства мають право: - безперешкодно входити до приміщень державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права та юридичних осіб, зазначених у частині другій статті 62 цього Закону, за службовим посвідченням та мати доступ до документів та інших матеріалів, необхідних для проведення перевірки; - вимагати необхідні документи та іншу інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, у зв`язку з реалізацією своїх повноважень; - отримувати в межах своєї компетенції письмові пояснення від посадових осіб та службових осіб державних органів, органів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань; - відповідно до розподілу обов`язків складати протоколи про адміністративні правопорушення у справах, що належать до компетенції Національного агентства; - представляти Національне агентство в судах у порядку, встановленому законом; - проводити перевірки з питань, які цим Законом віднесено до повноважень Національного агентства. Розподіл обов`язків з проведення перевірок між уповноваженими особами Національного агентства здійснюється автоматизовано відповідно до порядку, визначеного Головою Національного агентства. Без згоди Національного агентства його уповноважені особи не можуть входити до складу комісій, комітетів та інших органів, що формуються органами державної влади, органами місцевого самоврядування. Голові, заступнику Голови Національного агентства, посадовим і службовим особам його апарату забороняється розголошувати інформацію з обмеженим доступом, отриману у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків, крім випадків, встановлених законом. Згідно з частинами першою, другою статті 21 Закону № 1700-VII громадські об`єднання, їх члени або уповноважені представники, а також окремі громадяни в діяльності щодо запобігання корупції мають право: 1) повідомляти про виявлені факти вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, реальний, потенційний конфлікт інтересів спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, Національному агентству, керівництву чи іншим представникам органу, підприємства, установи чи організації, в яких були вчинені ці правопорушення або у працівників яких наявний конфлікт інтересів, а також громадськості; 2) запитувати та одержувати від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", інформацію про діяльність щодо запобігання корупції; 3) проводити, замовляти проведення громадської антикорупційної експертизи нормативно-правових актів та проектів нормативно-правових актів, подавати за результатами експертизи пропозиції до відповідних органів, отримувати від відповідних органів інформацію про врахування поданих пропозицій; 4) брати участь у парламентських слуханнях та інших заходах з питань запобігання корупції; 5) вносити пропозиції суб`єктам права законодавчої ініціативи щодо вдосконалення законодавчого регулювання відносин, що виникають у сфері запобігання корупції; 6) проводити, замовляти проведення досліджень, у тому числі наукових, соціологічних тощо, з питань запобігання корупції; 7) проводити заходи щодо інформування населення з питань запобігання корупції; 8) здійснювати громадський контроль за виконанням законів у сфері запобігання корупції з використанням при цьому таких форм контролю, які не суперечать законодавству; 9) здійснювати інші не заборонені законом заходи щодо запобігання корупції. Громадському об`єднанню, фізичній, юридичній особі не може бути відмовлено в наданні доступу до інформації стосовно компетенції суб`єктів, які здійснюють заходи щодо запобігання корупції, а також стосовно основних напрямів їх діяльності. Така інформація надається в порядку, встановленому законом. У статті 53 Закону № 1700-VII визначено, що викривачі, їх близькі особи перебувають під захистом держави. За наявності загрози життю, житлу, здоров`ю та майну викривачів, їх близьких осіб у зв`язку із здійсненим повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону правоохоронними органами до них можуть бути застосовані правові, організаційно-технічні та інші спрямовані на захист від протиправних посягань заходи, передбачені Законом України "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві". Для захисту прав та представництва своїх інтересів викривач може користуватися всіма видами правової допомоги, передбаченої Законом України "Про безоплатну правову допомогу", або залучити адвоката самостійно. Національне агентство в разі звернення викривача: 1) здійснює представництво в суді інтересів викривача у випадках, якщо викривач неспроможний самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження, а представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси викривача, не здійснюють або неналежним чином здійснюють його захист; 2) має право бути присутнім на засіданнях судів усіх інстанцій, у тому числі на закритих судових засіданнях, за умови згоди викривача, в інтересах якого судовий розгляд оголошено закритим; 3) має право звертатися до суду з позовом (заявою) про захист прав і свобод викривачів, брати участь у судовому розгляді справ, провадження в яких відкрито за його позовами (заявами, клопотаннями (поданнями); 4) має право вступати у справи, провадження в яких відкрито за позовами (заявами, клопотаннями (поданнями) викривачів, на будь-якій стадії їх судового розгляду; 5) має право ініціювати незалежно від участі Національного агентства у судовому провадженні перегляд судових рішень у порядку, встановленому законом. Частинами першою, третьою статті 7 Закону № 393/96-ВР передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Висновки суду апеляційної інстанції. 1. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що законодавством чітко визначено повноваження НАЗК та порядок їх реалізації. 2. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідь на питання, поставлені у пп.пп. 2.2, 2.3 п. 2 та в п.п. 3-5 прохальної частини заяви Позивача від 22.11.2019 № ЗП-4630/19 (щодо відзиву подання про притягнення до відповідальності, скасування рішення, звернення до КМУ, правоохоронних органів та до суду), Відповідачем не було надано відповіді ані в листі від 29.11.2019, ані в листі від 24.06.2020. 3. При цьому, доводи апеляційної скарги НАЗК про те, що такі питання не належать до його компетенції, колегія суддів відхиляє, оскільки у відповідь на зазначену вище заяву Відповідачем не було повідомлено Профспілкову організацію про неможливість її розгляду у відповідній частині з підстав відсутності в адресата необхідних для цього повноважень, не було наведено обґрунтованої відмови у вирішенні питань, поставлених у пп.пп. 2.2, 2.3 п. 2 та в п.п. 3-5 прохальної частини заяви та не роз`яснено Позивачу його права звернутися із такими питання до інших органів державної влади із визначенням яких саме. 4. Отже, в частині наведених положень заява Позивача від 22.11.2019 фактично залишилася не розглянутою НАЗК. Тобто, відповідні дискреційні повноваження Відповідачем на стадії виниклих правовідносин не реалізовані. 5. Водночас, відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. У разі, коли суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин. Тобто, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта. Таким чином, суд не наділений повноваженнями підміняти собою суб`єкт владних повноважень при прийнятті певного рішення та не може втручатись у дискреційні повноваження такого суб`єкта. 6. Тож, доводи Апелянта НАЗК про те, що суд першої інстанції не перевірив наявність в нього повноважень розглядати питання, поставлені Позивачем у його зверненні, та вчиняти вказані ним дії, судова колегія відхиляє, оскільки, як відзначалося вище, вирішення цього питання судом на стадії виниклих правовідносин (щодо пп.пп. 2.2, 2.3 п. 2, п.п. 3-5 прохальної частини заяви) є передчасним. 7. З приводу тверджень Апелянта НАЗК про те, що суд першої інстанції не встановив строків розгляду такого звернення і відповідного порядку, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як було встановлено вище, відповідна заява Позивача від 22.11.2019 частково розглянута та вирішена НАЗК, тобто Відповідачем уже застосовано відповідний функціональний механізм, але питання, наведені Позивачем у пп.пп. 2.2, 2.3 п. 2, п.п. 3-5 прохальної частини цієї заяви, залишилися поза його увагою, що призвело до протиправної бездіяльності з їх розгляду. Разом з тим, у контексті наведених доводів апеляційної скарги НАЗК, суд апеляційної інстанції зазначає, що станом на час звернення Позивача до Агентства із заявою від 22.11.2019 був чинним Прядок обробки повідомлень про корупцію та повідомлень про порушення вимог Закону України «Про політичні партії в Україні», що надходять до Національного агентства з питань запобігання корупції, затверджений рішенням НАЗК від 27.10.2017 № 1024, розділом VI якого врегульовано строки розгляду відповідного повідомлення. Втім, ані у строки та за процедурою, визначеною вказаним порядком, ані у місячний строк, установлений Законом України «Про звернення громадян» заяву Позивача в частині вказаних вище пунктів Відповідачем розглянуто не було. 8. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не надання відповіді на питання, які містилися в пп.пп. 2.2, 2.3 п. 2, п.п. 3-5 прохальної частини заяви Первинної профспілкової організації співробітників AT КБ «Приватбанк» від 22.11.2019, що на стадії виниклих між сторонами спірних правовідносин є підставою для зобов`язання НАЗК розглянути таку заяву в частині зазначених положень по суті, тобто перевірити, чи належить вирішення відповідних питань до компетенції Відповідача, розглянути їх у межах наданих йому повноважень або надати обґрунтовану відповідь про відсутність такої компетенції. 9. Приходячи до такого висновку, судова колегія враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме правову позицію, викладену ним в рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків. Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права. 10. Доводи Апелянтів щодо відсутності у Позивача порушеного права, на захист якого він звернувся з цим позовом, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки Первинна профспілкова організація співробітників АТ КБ «Приватбанк» зареєстрована як юридична особа (ідентифікаційний код 43067985) та звернулася до суду з цим позовом на захист свого права на розгляд поданого нею до НАЗК звернення (заяви) та отримання обґрунтованої відповіді, яке регламентовано статтею 40 Конституції України. 11. Твердження Апелянта КБ «Приватбанк» про те,що суд першої інстанції розглянув цей спір за відсутності у матеріалах справи документів, які б підтверджували наявність у Позивача права на представництво трудового колективу та її окремих членів, а також за відсутності копії повідомлення, що було направлено нею на адресу НАЗК, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне. Як відзначалося вище, цей позов подано на захист безпосередньо конституційного права Профспілки. Разом з тим, у матеріалах справи міститься документи, які підтверджують реєстрацію Позивача у порядку, визначеному законодавством, його статутні цілі та завдання /т.1 а.с.14-25/. Водночас, законність саме створення такої Профспілки та її діяльності не є предметом позову в цій справі і, відповідно до ст. 308 КАС України, не підлягає розгляду в межах цього апеляційного провадження. При цьому, Апелянтами суду не надано доказів визнання недійсною реєстрації Позивача та/або її скасування. 11. Доводи Апелянта АТ КБ «Приватбанк» про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог і прийняв рішення щодо пунктів, які не зазначалися Профспілкою у прохальній частині позовної заяви, суд апеляційної інстанції відхиляє як такі, що спростовуються матеріалами справи. У контексті аналізу таких доводів апеляційної скарги судова колегія зазначає, що судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та задоволено позовні вимоги, виходячи із суті спору та їх змісту. 12. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. 13. Отже, судом першої інстанції ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, апеляційні скарги Національного агентства з питань запобігання корупції та акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягають залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року - без змін. Розподіл судових витрат. З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Результат розгляду: denied