Рішення адміністративного суду від 2022-08-09 00:00:00+03

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасуваня постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №482602 від 22.10.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та\~ накладення\~ адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування позову зазначав, що він, яка начальник Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, не є суб`єктом адміністративного правопорушення, яке йому інкриміновано, оскільки послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення та штучних споруд на них у Дніпропетровській області надає ТОВ «Автомагістраль-Південь» відповідно до умов договору №ЕУ-А-4, укладеного 01.03.2021 між Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області, як замовником, та ТОВ «Автомагістраль-Південь», як виконавцем. Також, 14.01.2021 в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області з метою забезпечення належного контролю за експлуатаційним утриманням автомобільних доріг державного значення, закріпленими за ДРП, видано наказ №13 «Про закріплення ДРП між інженерами технічного нагляду». Крім того, Акти обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 12.10.2021 складені за відсутності представника експлуатуючої організації, свідків та в них не зазначено, які саме пункти ДСТУ були порушені. В матеріалах справи відсутні докази, що саме начальник Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області [PERSON] повинен нести відповідальність за неналежне експлуатаційне утримання автомобільних доріг, зокрема автодороги Н-23. Крім того, позивачем було надано до підрозділу патрульної поліції дефектні акти щодо виконання аварійних робіт на автодорозі Н-23 «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя», чим підтвердив прийняття заходів в межах наданої компетенції з утримання доріг. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 січня 2022 р. у задоволенні позову відмовлено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем наведено доводи позовної заяви, які, на його думку, не враховані судом першої інстанції при постановлені оскарженого рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та Департамент патрульної поліції просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване. Відповідачі вказують на те, що посадові особи підрядних організацій, яким у даному випадку є ТОВ «Автомагістраль-Південь», не є суб`єктами адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП. Спеціальним суб`єктом є начальник Служби автомобільних доріг в області позивач по справі, притягнення якого до адміністративної відповідальності відбулось за наявності доказів вчинення правопорушення, тому спірна постанова є правомірною і скасуванню не підлягала. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачі, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду справи в порядку статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду уповноважених представників не направили, про причини неприбуття не повідомили. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом першої інстанції встановлено, що 22.10.2021 інспектором ВБДР ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Бабиченком А.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №482606, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 020,00 грн (а.с. 33, 100). Відповідно до змісту вказаної постанови, 12.10.2021 о 10 год. 00 хв. на автодорозі Н-23 «Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя» км 133+590м; км 160-км161, [PERSON] , будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан начальник Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, не вжив заходів щодо ліквідації вибоїн (ям) довжиною 1 м, шириною 3,1 м, глибиною 0,1 м; довжиною 0,8 м, шириною 0,58 м, глибиною 0,12 м; довжиною 1,8 м, шириною 1,2 м, глибиною 0,18 м, не огородив їх та не позначив дорожніми знаками, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг ДСТУ 3587-97 п. 3.1.1, п. 3.1.2, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 140 КУпАП. Правопорушення зафіксовано на Хіаомі. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірної постанови. Скаржник стверджує, що він не є суб`єктом правопорушення, яке йому інкриміновано. Частиною першою статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) передбачена відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Об`єктом правопорушень, передбачених цією статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю як умислу, так і необережності. Суб`єктами правопорушень можуть бути лише посадові особи, до компетенції належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Наказом Державного агентства автомобільних доріг України № 240 від 29.07.2019 затверджено Положення про Службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області (нова редакція). Розділом 7 Положення регламентовано питання управління Службою. Пунктом 7.2 Положення визначено, що начальник Служби несе відповідальність за стан та розвиток автомобільних доріг у Дніпропетровській області. [PERSON] був призначений на посаду начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області з 01 вересня 2021 р. відповідно до наказу Державного агентства автомобільних доріг України № 456-К від 28.08.2021 та з 01 вересня 2021 р. приступив до виконання посадових обов`язків (наказ № 390к від 30.08.2021). Зважаючи на те, що станом на дату складання акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (12.10.2021) та дату винесення спірної постанови (22.10.2021) позивач займав посаду начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, він є \~суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 140 КУпАП, і такий висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає законним та обґрунтованим. Вирішуючи питання наявності належних, допустимих та достатніх доказів для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, колегія суддів виходить з наступного: Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України). Статтею 251 КУпАП також визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до\~ статті 245 КУпАП\~ завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно статті 280 КУпАП\~ орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853) затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Пунктом 3 розділу II Інструкції передбачено, що при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1-3 ст. 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд. Таким чином, доказом скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 140 КУпАП, є акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі. Вимоги щодо змісту та реквізитів Акту визначені додатком 2 до Інструкції № 1395. Так, Акт обстеження складається за участю представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання зазначеної ділянки та в присутності \~двох свідків. Відповідачами, на підтвердження виконання вимог Інструкції № 1395, надано копію Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 12.10.2021, складеного на бланку, який не відповідає формі Акту, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, а саме в ньому вилучені графи, в яких заповнюються відомості про свідків, в присутності яких проведено обстеження (т. 1 а.с.163). Також, цей Акт від 12.10.2021 складався без участі представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання зазначеної ділянки. Позивач як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі наполягав на нікчемності наведеного доказу, який не може бути врахований під час розгляду справи. Суд першої інстанції дійшов висновку, що Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі відомостей щодо обов`язкової участі представника експлуатуючої організації акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі не містить. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Однак, колегія суддів вважає такий висновок помилковим, оскільки вимоги до Акту обстеження наведені у її затвердженій формі згідно Додатку 2. Колегія суддів наполягає на обов`язковій реалізації принципу невідворотності юридичної відповідальності. Однак, правоохоронні органи повинні\~ діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, встановлені законом,\~ \~\~дотримуючись процедури притягнення винних осіб до відповідальності. Вимоги, які пред`являються до суб`єктів владних повноважень при здійсненні владних управлінських \~функцій спрямовані державою, перш-за все, на запобігання свавілля та неухильного дотримання прав фізичних і юридичних осіб. Оскільки відповідачами не надано належних, допустимих та достатніх доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 140 КУпАП, спірна постанова не може вважатись правомірною і, як наслідок, підлягає скасуванню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно матеріалів справи, позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції 454 грн. (т. 1 а.с. 61) та судового збору за подачу апеляційної скарги 681 грн. (т. 2 а.с.211), всього на суму 1135 грн., які підлягають відшкодуванню. Додатково колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, що за приписами частини першої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Ухвала про залишення позовної заяви без руху, ухвала про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі є процесуальними документами, якими судовий розгляд не закінчується, тому їх прийняття "Іменем України" зазначеним Кодексом не передбачено (т. 1 а.с. 62, 131). Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.

Результат розгляду: granted