Рішення адміністративного суду від 2022-02-09 00:00:00+02

05.01.2021р. [PERSON] звернувся до Держави України в особі Закарпатської обласної прокуратури, в якому просив суд: - визнати протиправними дії щодо не включення до складової заробітної плати надбавки за класний чин "радник юстиції" у вересні (за 5 робочих днів), у жовтні, листопаді, грудні 2019 року, у січні 2020 року та 18 робочих днів у лютому 2020 року та її неврахування при установленні надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у вказаний період та неврахування зазначених складових при оплаті відпускних за чергову щорічну оплачувану відпустку за 2019 - 2020 роки, у тому числі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення, а також щомісячної премії та премії до свят; -зобов`язати здійснити перерахунок заробітної плати за період у вересні (за 5 робочих днів), у жовтні, листопаді, грудні 2019 року, у січні 2020 року та 18 робочих днів у лютому 2020 року, включивши до її складу надбавку за класний чин "радник юстиції" та надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, обчислену за вказаний період, з урахуванням надбавки за класний чин, а також виплатити на банківський картковий рахунок, відкритий в АТ "Альфа Банк" (Рахунок для поповнення (IBAN) [NUMBER] ) кошти з урахуванням раніше здійснених виплат та відрахуванням податків й інших обов`язкових платежів; -зобов`язати здійснити перерахунок відпускних за чергову щорічну оплачувану відпустку за 2019 - 2020 роки, у тому числі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення, а також щомісячної премії та премії до свят, включивши до складової її обчислення надбавку за класний чин "радник юстиції" за 5 робочих днів у вересні 2019 року, у жовтні, листопаді, грудні 2019 року, у січні 2020 року та 18 робочих днів у лютому 2020 року та надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, обчислену за вказаний період з урахуванням надбавки за класний чин, а також виплатити на банківський картковий рахунок, відкритий в АТ "Альфа Банк" (Рахунок для поповнення (IBAN) [NUMBER] ) кошти з урахуванням раніше здійснених виплат та відрахуванням податків й інших обов`язкових платежів. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.05.2021р. в позові відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,\~ \~\~ [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт просить суд, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.05.2021р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити. В судовому засіданні представник відповідача Мельничук Ю.І. просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення за безпідставністю вимог. Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку\~ ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до\~ ст.313 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Як видно з матеріалів справи, [PERSON] працював в органах прокуратури з 16.07. 2001р., в тому числі з 15.12.2015р. на посаді прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області (а.с. 15\~ 18). Наказом Генерального прокурора від 04.10.2011р. №1442к [PERSON] присвоєно класний чин "радник юстиції". У зв`язку з присвоєнням позивачу класного чину «радник юстиції» до квітня 2019 року органами прокуратури останньому нараховувалася та виплачувалася надбавка до посадового окладу за класний чин (а.с. 19,\~ 22, 53\~ 54). Наказом прокурора Закарпатської області №262к від 17.04.2019 року [PERSON] звільнено з посади в органах прокуратури. Дана обставина встановлена рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.09.2019р. в межах розгляду адміністративної справи №260/636/19. (а.с. 63) Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.09.2019р. №260/636/19, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2019р., визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Закарпатської області №262к від 17.04.2019р. та поновлено [PERSON] на посаді прокурора Берегівської місцевої прокуратури з 18.04.2019р. Постановою Верховного суду від 28.01.2021р. у справі №260/636/19 Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.09.2019р. та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2019р. суд скасував та в позові відмовив. Як видно з матеріалів справи, [PERSON] в органах прокуратури працював з 16.07.2001р, а з 15.12.2015р. на посаді прокурора Берегівської місцевої прокуратури Закарпатської області. Наказом Закарпатської обласної прокуратури від 24.12.2020р. № 411к позивача звільнено з посади прокурора Берігівської місцевої прокуратури Закарпатської області та органів Закарпатської обласної прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру». Підставою звільнення є рішення четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур № 114 від 24.11.2020р. про неуспішне проходження атестації. Наказом Генерального прокурора від 04.10.2011р. № 1442к позивачу присвоєно класний чин «радника юстиції». У зв`язку з цим, останньому нараховувалась відповідна надбавка за класний чин. ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 19.09.2019р. Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури" № 113-IX, яким, серед іншого, визнано такими, що втратили чинність норми\~ Закону України «Про прокуратуру» \~від 05.11.1991р. №1789, у тому числі, ч.1 ст.49 такого, якою однією зі складових заробітної плати прокурорів визначалась надбавка за класні чини, а також норми Положення про класні чини працівників органів прокуратури України». Вищезазначений законодавчий акт набрав чинності з 25.09.2019р. З набранням 25.09.2019р. Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113- IX \~ч. 1 ст.49 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-XII та Постанова Верховної Ради України від 06.11.1991р. № 1795 XII «Про затвердження Положення про класні чини працівників органів прокуратури України» втратили чинність. Слід зазначити, що саме положення вищевказаних нормативно-правових актів встановлювали класні чини прокурорів та їх право на надбавку за класний чин. Отже, з 25.09.2019р. скасовано одну із складових заробітної плати прокурорів надбавку за класний чин. Тобто, з 25.09.2019р. спеціальними законодавчими нормами, що регулюють порядок оплати праці прокурорів, не встановлено такої складової заробітної плати прокурора, як надбавка за класний чин. Покликання апелянта на Постанову Кабінету Міністрів України від 31.05.2012р. № 505 ,,Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури\~ із урахуванням відповідних змін, внесених\~ Постановами Кабінету Міністрів України є необґрунтованим, оскільки вказані нормативні акти лише визначали розмір надбавку за класний чин, а не встановлювали. Тому, доводи апелянта про порушення його прав при невключені до складу заробітної плати надбавки за класний чин "радник юстиції" за спірний період з урахуванням раніше здійснених виплат та відрахуванням податків й інших обов`язкових платежів є безпідставними. За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки, суб`єкт владних повноважень в особі Закарпатської обласної прокуратури діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України. Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. \~\~\~\~Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією. Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. ст.316 КАС України\~ передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Результат розгляду: denied