Рішення адміністративного суду від 2022-02-23 00:00:00+02

Представник позивача - адвокат Рябко Сергія Олександровича діючи в інтересах позивача [PERSON] до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому представник позивача просив: визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовану в автоматичному режимі, серія ВМ № 00001691 від 29.11.2021 року, справу закрити; стягнути судові витрати . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги представник позивача посилається на те, що [PERSON] - водій транспортного засобу MAN TGX 26.480, номерний знак [NUMBER] (надалі - ТЗ) 27.11.2021р. рухався по автодорозі МР03 по маршруту: Чернігівська обл., Коропський р- н, смт. Короп - Одеська обл., м.Одеса та здійснював перевезення вантажу згідно Товарно-транспортної накладної №159395 від 27.11.2021р., використовуючи напівпричіп-контейнеровоз KOEGEL, номерний знак [NUMBER] . Власником ТЗ та напівпричепу є [PERSON] (далі - Позивач), відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , [NUMBER] . Сам ТЗ є спеціалізованим тягачем, а напівпричіп є контейнеровозом, що підтверджують вищезазначені свідоцтва. Старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Колєснік Наталією Геннадіївною, було прийнято Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серія ВМ №00001691 від 29.11.2021р. (надалі - Постанова), якою Позивача, як власника транспортного засобу було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. Згідно даної Постанови, відповідно до відомостей, зафіксованих в автоматичному режимі технічним засобом WIM 4, 4, тип у постанові не вказано, за адресою: Р-03 Північно-східний обхід м. Києва, км 19+543 о 21 год 31 хв 27.11.2021р. відповідальною особою допущено рух ТЗ із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 6,4% (7,316 тон). Позивач вважає дії посадової особи Відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП протиправними, Постанову незаконною, а накладення адміністративного стягнення необгрунтованим та безпідставним у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення виходячи з такого. Посилаючись на ч.1 п.22.5 Правил дорожнього руху України, ч.2 п.22.5 Правил дорожнього руху України, частину 2 ст. 132-1 КУпАП позивач зазначає, що ТЗ Позивача, забороняється перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами, у разі навантаження на здвоєні осі - понад 18т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 тон, оскільки ТЗ є контейнеровозом, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. У даній ситуації, посадовою особою Відповідача, відповідно до відомостей, зафіксованих в автоматичному режимі технічним засобом WIM 4, 4, тип у постанові не вказано, за адресою: Р-03 Північно-східний обхід м. Києва, км 19+543 о 21 год 31 хв 27.11.2021р. було встановлено, що ТЗ Позивача допущено рух ТЗ із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 6,4% (7,316 тон). Оскаржувана постанова не містить інформації про тип транспортного засобу (контейнеровоз тощо), що ставить під сумнів твердження відповідача про врахування вказаного критерію при встановлення факту перевищення встановлених законодавством вагових норм. Натомість оскаржувані постанови містять лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак вказаної інформації оскаржувані постанойй не містять, та доказів на підтвердження перевищення встановлених законодавством вагової норми не надано. З постанови взагалі не зрозуміло, які початкові дані ваги взяті Відповідачем до розрахунку, для визначення відсоткового відношення перегрузу. Позивачу взагалі не відомо, чи врахована похибка в 10% при здійсненні фіксації ваги ТЗ, а для цього необхідно ознайомитись з матеріалами справи на підставі яких було прийнята Постанова. Фактично єдиним можливим доказом факту порушення у даній категорії справ можуть бути лише показання технічного засобу, яким виміряно вагу ТЗ, а тому зазначені дані мають бути достовірними та точними, чого не вбачається з оскаржуваної постанови. У випадку, коли такі дані технічних засобів не відповідають обставинам справи, є неточними або помилковими, такі дані не можуть бути підставою для притягнення до відповідальності Позивача. Відповідно до Товарно-транспортної накладної №159395 від 27.11.2021р. (далі - ТТН) ТЗ було навантажено зерном кукурудзи вагою брутто (вага з урахуванням тари і ТЗ) 44,760 тон, що не перевищує вагу 44 тони на 5% або більше. Після прибуття ТЗ в кінцеву точку маршруту Одеська обл., м.Чорноморськ, ТЗ був поставлений у чергу на прийом вантажу, за результатами якого було також проведено зважування про що вантажоодержувачем СП ТОВ "ТРАНСБАЛКТЕРМІНАЛ" проставлено 28.11.2021р. відмітки на зворотній стороні ТТН відповідно до яких вага вантажу становить 44 600 тон. Невелика різниця у вазі зумовлена витратами палива під час руху по маршруту та допустимими похибками приладів. Враховуючи зазначені доводи, Позивачем під час руху ТЗ не було здійснено перевищення граничної фактично маси на 44 тон. на 5% або більше, а також не було перевищено навантаження на строєну та здвоєну вісь, а зазначені у постанові дані не відповідають дійсним обставинам. Позивач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та просить винести рішення за наявними матеріалами справи. Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті у судове засідання не з`явився, надали на адресу суду відзив на позов та просили справу слухати у їх відсутність. У своєму відзиві на адміністративний позов представник відповідача посилається в обґрунтування своїх заперечень на такі обставини. 27.11.2021 о 21 годині 31 хвилин за адресою Р-03 Північно-східний обхід м. Києва, км 19+543, зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.480, ДНЗ [NUMBER] , відповідальна особа якого (Позивач) допустила рух вказаного транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 6.4 % (7.316 тон). За результатами фіксації в автоматичному режимі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті винесено постанову ВМ №00001691 від 29.11.2021 року, якою притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн. Відповідно Порядку № 1174 державний контроль на автомобільному транспорт, може здійснюватися, у тому числі в автоматичному режимі шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів - комплексів технічних засобів, автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером. Таке облаштування автомобільних доріг автоматичними пунктами дозволяє фіксувати правопорушення в автоматичному режимі, та за допомогою системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) створювати метадані, інформаційні файли, здійснювати автоматизований аналіз метаданих та інформаційних файлів, отриманих від автоматичних пунктів; автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті тощо. Позивач вважає, що транспортний засіб MAN TGX 26.480, ДНЗ [NUMBER] є спеціалізованим вантажним контейнеровозом-С, а транспортний засіб KOEGEL, д.н.з. [NUMBER] є спеціалізованим причепом ПР - контейнеровозом, згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів, приєднаними до матеріалів справи. Відповідно до п. 17.2-17.5 Наказу міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» передбачено, що забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: - розпізнавальний знак;- номер контейнера;- найменування власника контейнера;- вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повицій мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м). Надані Позивачем разом з позовною заявою на оскарження постанови серії ВМ № 00001691 товарно-транспортна накладна № 159395 від 27.11.20І1 свідчить про те, що транспортним засобом Позивача перевозилось зерно кукурудзи, звантажене насипом, а отже, сипучий вантаж, заборонений для перевезення в універсальних контейнерах без тари. Згідно фото фіксації адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі ВМ № 00000968 від 10.11.2021 встановлено відсутність єдиної нумерації, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: - розпізнавальний знак;- номер контейнера;- найменування власника контейнера;- вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м., місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Помер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. (фото фіксація у додатках). Разом з тим, відповідно до п. 17.9 Наказу міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 «Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору. Відповідно, саме договір про перевезення вантажів контейнером є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу. Зазначене також вказує на відсутність належних доказів перевезення вантажів за допомогою контейнера. Відтак, з вищезазначених норм чинного законодавства можна дійти висновку, що п. 22.5 ПДР повна маса для контейнеровозів 44 тони встановлена в разі здійснення перевезення саме в контейнерах, які мають чітко відповідати критеріям встановленими законодавством, окрім того в яких заборонено перевозити сипучі вантажі без тари. Аналогічну позицію висловлено Миколаївським окружним адміністративним судом в постанові від 23.12.2020 у справі № 400/4646/20. Таким чином, представник відповідача посилається, що позивач здійснював вантажні перевезення спеціалізованим вантажним силовим тягачем з напівпричепом-контейнеровозом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм, тому маса навантаження на здвоєну ось транспортного засобу має дорівнювати 16 т., на строєну ось 22 т., а загальна маса транспортного засобу - 40 т. У зв`язку з цим, вважають доводи позовної заяви позивача щодо наявності у його транспортного засобу під час вчинення ним адміністративних правопорушень статусу контейнеровоза, неврахування такого статусу уповноваженими посадовими особами суб`єкта владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови, а також щодо начебто відсутності факту перевищення вагових параметрів автомобілем при перевезеннях вантажу необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, а отже, постанова серії ВМ № 00001691, винесена за наслідком вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, є законною та обґрунтованою. Додатково представник відповідача посилається, що факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає можливості перевезення одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, а також перевезення й іншої кількості товарно-транспортних цінностей, відмінної від відомостей, зазначених у товарно-транспортній накладній, зокрема, у ваговому вимірі, що впливає на загальну вагу транспортного засобу. Відповідно до ст.229 КАС у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У справі встановлено, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії ВМ №00001691 від 29.11.2021р, винесеної старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Колєснік Наталією Геннадіївною, позивача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), як відповідальну особу, яка допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів (копія постанови на а. с. ). Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 27.11.2021 о 21 годині 31 хвилин за адресою Р-03 Північно-східний обхід м. Києва, км 19+543, зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 26.480, ДНЗ [NUMBER] , відповідальна особа якого (Позивач) допустила рух вказаного транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 6.4 % (7.316 тон). При цьому, з оскаржуваної постанови вбачається, що фіксація адміністративного правопорушення була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту WIM, яке відповідає вимогам Технічних регламентів засобів вимірювальної техніки, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 163. Згідно із експертним висновком від 16.10.2021 № 1182 автоматичний прилад для зважування дорожніх транспортних засобів у русі Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM відповідає вимогам з технічного захисту інформації. Згідно сертифікату перевірки типу, виданого 17.06.2021 та чинного до 16.06.2031 № UA.TR.001 76-20 Rev.0, прилад автоматичний Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM для зважування дорожніх транспортних засобів у русі відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94 (далі - Технічний регламент). Крім того, відповідно до сертифікату відповідності № UA.TR.001 35 325-20 виданого 12.08.2020 ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ», прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосовним вимогам Технічного регламенту. Для перевірки відповідності приладу таким вимогам були проведені випробування, викладені в 5.2. ДСТУ OIMLR 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування», зокрема: випробування у русі згідно п. 5.2.1.1; випробування для оцінення похибки під час випробування в русі згідно п. 5.2.1.2. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником транспортного засобу MAN TGX 26.480, д.н.з. [NUMBER] , є позивач [PERSON] , повна маса транспортного засобу становить 26000 кг, маса без навантаження 8400 кг (а. с. 23). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] позивач [PERSON] є також власником спеціалізованого напівпричепу, - контейнеровозу, державний номерний знак [NUMBER] , маса без навантаження 4050 кг, повна маса - 39000 кг (а. с. 23). 27 листопада 2021 року вказаний транспортний засіб з напівпричепом здійснював перевезення вантажу (зерна кукурудзи) за маршрутом: Чернігівська обл., Коропський р- н, смт. Короп - Одеська обл., м.Одеса. Відповідно до товарно-транспортної накладної № 159395 від 27 листопада 2021 здійснювалось перевезення вантажу (зерна кукурудзи) масою 47316 кг. (а. с. 20). Згідно поясненням представника відповідача, викладених у відзиву, перевищення нормативного показника склала з такого розрахунку: маса транспортного засобу 47316 тони, що перевищує нормативний показник - 40,0 тон, а отже на 7316 тони. маси транспортного засобу відповідно. Так, відповідно до технічного паспорту транспортного засобу та причіпу, що належать позивачу, такі належать до типу транспортного засобу - контейнеровозів, а отже відповідно до п. 22.5 ПДР масою перевищення для такого ТЗ є понад 44 тони, що не відповідає доводам та висновкам відповідача, про перевищення позивачем загальної маси транспортного засобу 40 тон. Таким чином висновки відповідача щодо перевищення позивачем маси транспортного засобу на 7594 тони та відповідно 7% є необґрунтованим та не доведеним. Враховуючи тип транспортного засобу, що належить позивачу контейнеровоз, маса навантаження якого дозволяється 44000 тони та автоматична фіксація мати ТЗ відповідачем загальної маси 47594 тони, фіксація перевищення на 7594 тони не є вірною. Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - Порядок), затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року № 623). Згідно п. п. 13-15 Порядку, під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність. Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих. Метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку , повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знаку транспортного засобу, фотографія державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знаку; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності). Згідно п. 17 Порядку, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. В оскаржуваній постанові не зазначено категорії транспортного засобу, а також типу транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі), взагалі відсутні будь-які дані про наявність напівпричепу, його марку, модель, номерний знак, параметри напівпричепу, тобто ті даних, на підставі яких встановлено перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,4 % (7,303 тон). З відомостей постанови не можливо встановити перевищення позивачем перевищення вагових параметрів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху, у ній містяться лише відомості про транспортний MAN TGX 26.480, д.н.з. [NUMBER] , проте відсутні будь-які відомості про спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз KOEGEL, номерний знак [NUMBER] , у якому безпосередньо знаходився вантаж. Згідно ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами настає адміністративна відповідальність у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 %. Відповідно до технічного паспорта автомобіль MAN TGX 26.480, д.н.з. [NUMBER] , є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем-Е. Згідно технічного паспорта причіп KOEGEL, номерний знак [NUMBER] є напівпричіп-контейнеровоз. Виходячи з викладеного, допустимою фактичною масою для даного транспортного засобу є 44 тон. З відомостей товарно-транспортної накладної (копія на а. с. 20) порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху, зазначене в оскаржуваній постанові не мало місце, тому що фактична маса автомобіля з причіпом складала 47 тон 316 кг. Твердження сторони позивача про те, що в даному випадку навантаження транспортного засобу не могло на 6,4 % (7,303 тон) перевищити норми, встановлені п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, не спростовано стороною відповідача належними та допустимими доказами. Враховуючи вищезазначене, відповідачем не доведене порушення позивачем п. 22.5 ПДР, а саме враховуючи тип транспортного засобу, що належить позивачу та подані докази зваження, перевищення загальної маси навантаження транспортного засобу на 7% Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Згідно частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладено на суб`єкта владних повноважень. Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання постанови про притягнення позивача до відповідальності, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху. Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Стороною відповідача були надано доказів на спростування доводів сторони позивача та підтвердження правомірності винесеної постанови, але суд оцінивши їх в сукупності прийшов до висновку про те, що вони доводів позивача не спростовують. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що повна маса належного позивачу автомобіля не перевищувала допустимої маси, а також те, що в оскаржуваній постанові відсутні відомості про категорію транспортного засобу, а також тип транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі), тобто тих даних, на підставі яких встановлено перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,4% (7,303тон), суд приходить до висновку,що оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України. Згідно ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Так позивачем було сплачено судовий збір 681,00 грн., а отже судові витрати в сумі 681,00 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору.

Результат розгляду: granted