Рішення адміністративного суду від 2022-03-17 00:00:00+02

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про скасування податкового повідомлення - рішення - № 0001380402 від 20.05.2020року про завищення Приватним акціонерним товариством "Біо мед скло" від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, в сумі 115994,00грн. за січень 2020року. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням суду, HGI HELLENIC GLASS INDUSTRY S.A. подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що період з 08.04.2020 року по 13.04.2020 року уповноваженими посадовими особами податкового органу була проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість та заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість на поточний рахунок платника по декларації за січень 2020 року, про що складено акт перевірки від 17.04.2020 року. За результатами такої перевірки та за результатами розгляду заперечень платника на вказаний акт перевірки було винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення № 0001380402 від 20.05.2020 року про завищення Приватним акціонерним товариством "Біо мед скло" від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, в сумі 115994,00 грн. за січень 2020 року. Вказане податкове повідомлення - рішення позивачем було оскаржено в адміністративному порядку до Державної податкової служби України. За результатами розгляду вказаної скарги рішенням ДПС України від 20.07.2020 року в задоволенні скарги платника було відмовлено. Як зазначено в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні № 0001380402 від 20.05.2020 року, підставою для завищення Приватним акціонерним товариством "Біо мед скло" від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, в сумі 115994,00 грн. за січень 2020 року стали порушення Позивачем вимог п.187.1 ст.187, п.198.5 ст.198, п.200.1 і п.200.4 ст.200 та п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України. Відповідно до висновків, наведених в акті перевірки, в рішенні про результати розгляду скарги платника та відповідно до пояснень представника Відповідача в судовому засіданні суть допущених платником зведена до невизнання податковим органом податкового кредиту за звітний податковий період: - в сумі 77581,56 грн. при придбанні у суб`єктів господарювання (ТОВ "Рейкарц Хотел Менеджмент", ТОВ "КОН БРІО", ТОВ "Каденція", ТОВ "Укрхотелінвест Компані", ТОВ "Будівельна компанія "Квадр", ФОП [PERSON] і ФОП [PERSON] ) послуг з харчування та проживання фізичних осіб - представників HGI HELLENIC INDUSTRY S.A.; - в сумі 38412,00 грн. при придбанні 8800,00 кг. селітри на загальну суму 230472,00 грн. Вказані товари та послуги не були використані в господарській діяльності платника на звітній періоди, а тому платник зобов`язаний був збільшити свої зобов`язання з цього податку на 115994,00 грн. Суд зазначає, що у податковому обліку господарські операції та витрати за цими операціями, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на додану вартість чи податком на прибуток, повинні бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесені у зв`язку з цією операцією фінансові витрати. Встановлюючи обов`язкове підтвердження платником податків задекларованих показників податкового обліку належними документами, законодавець презумує, що ці документи мають відображати реальний стан речей щодо задекларованих об`єктів оподаткування. Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми), як один із принципів бухгалтерського обліку, закріплений в статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та відповідає сутності податкового обліку, який відповідно до частини другої статті 3 цього Закону ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Судом встановлено та визнається сторонами, що позивачем як платником податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту за грудень 2019 року, окрім іншого, суми податку на додану вартість в розмірі 38412,00 грн. при придбанні 8800,00 кг. селітри на загальну суму 230472,00 грн. Разом з тим, відповідно до інвентаризаційного опису сировини та зрівняльної відомості результатів інвентаризації сировини від 16.12.2019 року встановлено нестачу 8800,00 кг. селітри на загальну суму 230472,00 грн. В розумінні положень ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню і у суду не має обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності. Відповідно до підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. У разі, якщо на момент перевірки платника податку контролюючий орган в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявив нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (пункт 198.5 статті 198 Податкового кодексу України). Зазначене свідчить, що позивач як платник податку на додану вартість зобов`язаний був донарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, в розмірі 38412,00 грн. при придбанні 8800,00 кг. селітри на загальну суму 230472,00 грн., яка не була використана в господарській діяльності підприємства. Невиконання Позивачем вимог підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України призвело до безпідставного заниження Позивачем своїх зобов`язань з цього податку та автоматично до завищення платником від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду. Суд вважає безпідставними доводи представника позивача, що враховуючи особливості технологічного процесу роботи підприємства така нестача 8800,00 кг. селітри зумовлена відображенням за цей же період надлишками іншої сировини - 9000,00 кг вапна. Документами бухгалтерського та податкового обліку підприємства відображено та враховано при визначенні свої зобов`язань додану вартість в розмірі 38412,00 грн. при придбанні 8800,00 кг. селітри на загальну суму 230472,00 грн., що не відповідає розміру податку на додану вартість придбаних 9000,00 кг вапна загальною вартістю всього 33030,00 грн. При визначенні свої зобов`язань з цього податку за спірний податковий звітний період підприємством додану вартість придбаних 9000,00 кг вапна не враховувалося. Аналогічно судом встановлено і визнається сторонами, що Позивачем як платником податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту протягом 2019року, окрім іншого, суми податку на додану вартість на загальну суму 77581,56грн., сплачених при придбанні у суб`єктів господарювання (ТОВ "Рейкарц Хотел Менеджмент", ТОВ "КОН БРІО", ТОВ "Каденція", ТОВ "Укрхотелінвест Компані", ТОВ "Будівельна компанія "Квадр", ФОП [PERSON] і ФОП [PERSON] ) послуг з харчування та проживання фізичних осіб - представників HGI HELLENIC INDUSTRY S.A. В розумінні положень ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню і у суду не має обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до вимог пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Приписами пп. "г" п. 198.5 статті 198 та статті 199 Податкового кодексу України передбачено, що врахування платником податку на додану вартість сум нарахованих (сплачених) та включених до складу податкового кредиту при визначенні зобов`язань з цього податку залежить від того чи були придбані товари/послуги частково чи повністю використані в оподатковуваних операціях (господарській діяльності) платника. Суд вважає безпідставними доводи представника позивача, що суми податку на додану вартість в сумі 77581,56 грн., сплачені при придбанні у перелічених суб`єктів господарювання послуг з харчування та проживання фізичних осіб - представників HGI HELLENIC INDUSTRY S.A. були зумовлені договірними відносинами підприємства з цією фірмою, а тому правомірно відображені платником у податковій звітності за спірні періоди. Безспірно, вказані суми цього податку платник правомірно, на підставі відповідних податкових накладних, відніс до свого податкового кредиту за звітні періоди. Разом з тим, ні в ході перевірки ні в судовому засіданні не надано жодних належних та допустимих доказів (документів бухгалтерського обліку) того, що вартість зазначених (придбаних) послух включена до складу вартості (собівартості) оподатковуваних операцій з постачання (реалізації) самостійно виготовлених товарів/послуг за спірні періоди. Одночасно суд враховує, що позивач протягом 2019 року на території України від нерезидента HGI HELLENIC INDUSTRY S.A. отримав послуг всього на загальну суму 256213,00 грн., в тому числі 42702,00 грн. ПДВ, а загальна сума придбаних послуг з харчування та проживання фізичних осіб - представників HGI HELLENIC INDUSTRY S.A. складає 547311,89 грн., в тому числі 77581,56 грн. ПДВ. Зазначене свідчить, що позивач як платник податку на додану вартість зобов`язаний був нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, в розмірі 77581,56 грн. при придбанні послуг з харчування та проживання фізичних осіб - представників HGI HELLENIC INDUSTRY S.A. в розмірі 547311,89 грн., які не були використані в господарській діяльності підприємства. Невиконання Позивачем вимог підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України призвело до безпідставного заниження Позивачем своїх зобов`язань з цього податку та автоматично до завищення платником від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду. Невиконання позивачем вимог підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України призвело до безпідставного завищення від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 115994,00 грн. (38412,00 грн. + 77581,56 грн.) за січень 2020 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду. Відповідно до положень п.200.14 ст.201 Податкового кодексу України, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган, до яких відноситься Відповідач, виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган, окрім іншого, у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення - рішення № 0001380402 від 20.05.2020року про завищення Приватним акціонерним товариством "Біо мед скло" від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, в сумі 115994,00 грн. за січень 2020 року узгоджується із вимогами Податкового кодексу України та прийнято в межах повноважень Головного управління ДПС у Житомирській області. З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Результат розгляду: denied