Рішення адміністративного суду від 2023-04-03 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 31.01.2023 року поліцейським Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції Стефанишиним В.В. було винесено постанову серії БАД №229922 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, а саме, за керування транспортним засобом не маючи такого права, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 3400 грн. штрафу. З даною постановою не згідний, оскільки ним було пред?явлено працівникам поліції наявне у нього тимчасове посвідчення водія, яке хоч і було видано до 24.12.2022 року, проте у військовий час воно вважається дійсним. Вважає постанову незаконною та винесеною з грубим порушенням його прав, просив її скасувати та стягнути понесені ним судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав та відзиві зазначив, що встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, поліцейським було роз?яснено позивачу його права та відповідно до вимог ст.ст.278,279 КУпАП розглянуто та винесено постанову БАД №229922 від 31.01.2023, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді 3400 грн. штрафу. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не складався у відповідності до норми ч.2 ст.258 КУпАП. Тобто, оскаржувана постанова була винесена у відповідності до вимог закону та правомочною на те особою. А тому підстав для її скасування немає, в зв?язку із чим і відсутні підстави для задоволення позову. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.4 ст.229 КАС України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно вимог ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Відповідно до вимог ст.ст. 287-288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Як було встановлено судом, та видно із копії постанови серії БАД №229922 від 31.01.2023 року (а.с.7), винесеної старшим сержантом\~поліції Стефанишиним\~В.В., Тимофіїв Д.Р. 31.01.2023 року близько 12.30 год., керував транспортним засобом марки «Skoda» реєстраційний номер [NUMBER] , в c. Снятин, по вул. Шевченка, Івано-Франківської області, не маючи права керування таким транспортним засобом, в зв`язку із чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення в розмірі 3400 грн. Диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, або за передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. В даному випадку, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за керування транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом. Однак, відповідно до наявної в матеріалах справи копії посвідчення водія виданого [PERSON] , серії [NUMBER] , останній мав право на тимчасове керування транспортними засобами категорії "В" з 24.12.2020 року по 24.12.2022 року. Хоча на час винесення поліцейським оскаржуваної постанови строк дії тимчасового посвідчення водія позивача і закінчився, проте, відповідно до пп.1 п.1 Постанови КМ України від 03.03.2022 року за №184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» зі змінами, - урядом було установлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану, особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився. Як передбачено ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Отже, враховуючи викладене та приймаючи до уваги вимоги ч.3 ст.62 Конституції України, ч.2 ст.77 КАС України, суд приходить до висновку, що відповідач не довів обставин, на підставі яких було винесено оскаржувану постанову і у випадку, який розглядається, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, що тягне за собою закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками\~розгляду справи\~з приводу\~рішень,\~дій чи\~бездіяльності суб`єктів\~владних повноважень\~у справах\~про притягнення\~до адміністративної\~відповідальності місцевий\~загальний суд\~як адміністративний\~має право: 1)\~залишити рішення\~суб`єкта владних\~повноважень без\~змін,\~а позовну\~заяву без\~задоволення; 2)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~надіслати справу\~на новий\~розгляд до\~компетентного органу\~(посадової\~особи); 3)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~закрити справу\~про адміністративне\~правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Таким чином, зважаючи на вищенаведені мотиви, та відсутність будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення [PERSON] вказаного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, суд приходить до переконання про наявність підстав для скасування постанови і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 536,80 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного ст.ст. 287, 288, 289 КУпАП, та

Результат розгляду: granted