Рішення адміністративного суду від 2023-01-26 00:00:00+02

у вересні 2022 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Територіального сервісного центру МВС 6841 Регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області, в якому просив: - визнати протиправну бездіяльність ТСЦ 6841 РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області недопуску [PERSON] щодо здачі іспитів за категоріями "ВЕ", "СЕ", "D" згідно свідоцтв про закінчення навчального закладу з підготовки водіїв транспортних засобів категорії "ВЕ" СВС №200972 від 15.10.2018, категорії "СЕ" СВС №201061 від 29.11.2018 та категорії "D" СВС №201025 від 21.11.2018. - зобов`язати ТСЦ 6841 РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області допустити [PERSON] щодо здачі іспитів за категоріями "ВЕ", "СЕ", "D" згідно свідоцтв про закінчення навчального закладу з підготовки водіїв транспортних засобів категорії "ВЕ" СВС №200972 від 15.10.2018, категорії "СЕ" СВС №201061 від 29.11.2018 та категорії "D" СВС №201025 від 21.11.2018. Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 11.11.2022 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що з 19.10.2019 чинне законодавство України, зважаючи на набрання чинності відповідними змінами, у процедурі допуску до керування транспортними засобами передбачає необхідність наявності в особи документа про закінчення закладу з підготовки водіїв, виданого не пізніше двох років до цього. Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що відповідно до пункту 16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, видане йому свідоцтво про закінчення закладу з підготовки водіїв транспортних засобів вважається дійсним протягом 10 років з дня закінчення закладу. Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України. Від третьої особи надійшли пояснення, в яких ПП "Хмельницький міський спортивно-технічний клуб ДТСААФ" при вирішенні спору покладається на думку суду. Згідно з положеннями ч. 3\~ \~ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства\~ \~України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] за результатами навчання у ПП "Хмельницький міський спортивно-технічний клуб ДТСААФ" отримав: 1. свідоцтво серія [NUMBER] про те, що в період з 03.09.2018 по 15.10.2018 пройшов підготовку за програмою "Підготовки водіїв категорії "ВЕ"; 2. свідоцтво серія [NUMBER] про те, що в період з 24.09.2018 по 21.11.2018 пройшов підготовку за програмою "Транспортні засоби категорії "D"; 3. свідоцтво серія [NUMBER] про те, що в період з 22.10.2018 по 29.11.2018 пройшов підготовку за програмою "Транспортні засоби категорії "СЕ". 16.08.2022 [PERSON] звернувся до ТСЦ 6841 РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області з прохання допущення до здачі іспитів за категоріями "ВЕ", "СЕ", "D". 18.08.2022 ТСЦ 6841 РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області надіслав відповідь №31/22/1В-233, згідно якої повідомлялось, що відповідно до пункту 16 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 (із змінами та доповненнями) Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами - якщо особа з будь-яких причин не склала іспити у територіальному сервісному центрі МВС, видане свідоцтво про закінчення практичної підготовки закладу вважається дійсним протягом двох років з дня його видачі, а тому допуск до складання іспитів не представляється можливим. Вважаючи такі дії та рішення суб`єкта владних повноважень протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним \~позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2\~ ст. 2 КАС України. Згідно частин першої, другої та третьої\~ статті 242 КАС України\~ судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, ст.\~ \~2\~ \~та ч. 4 ст.\~ \~242 КАС України\~ встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Частиною другою\~ статті 19 Конституції України\~ передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~ Конституцією\~ та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Так, відповідно до статті 15 Закону України "Про дорожній рух", кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України. Підготовка, перепідготовка і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів здійснюються в акредитованих закладах незалежно від форми власності та підпорядкування, які за результатами атестації отримали відповідний атестат. Підготовка, перепідготовка і підвищення кваліфікації водіїв здійснюються спеціалістами, які відповідають визначеним кваліфікаційним вимогам центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік вимог до закладів, кваліфікаційні вимоги до спеціалістів, які здійснюють таку підготовку, визначаються спільним актом Міністерства внутрішніх справ України, центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах освіти і науки, транспорту та охорони праці. Теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України, та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України. Таким чином, відповідно до національного законодавства умовою надання особі права керувати транспортними засобами є отримання нею посвідчення водія транспортного засобу, яке видається за наслідком позитивного складення теоретичного і практичного іспитів в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України (або в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі), успішного проходження кандидатом медичного огляду, а також підготовки або перепідготовки відповідно до типової навчальної програми в акредитованих закладах. Відповідно до пункту 2 Порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 №487, підготовка водіїв - забезпечення закладами одержання громадянами знань з Правил дорожнього руху, будови та експлуатації транспортних засобів, основ безпеки руху та надання домедичної допомоги, вмінь і навичок керування транспортним засобом. Приписами пункту 22 Порядку №487 передбачено також, що за результатами складення іспитів слухачам видається свідоцтво/диплом про закінчення відповідного закладу. Таке свідоцтво невідкладно вноситься закладом (його філією чи іншим відокремленим підрозділом) в електронній формі до Єдиного державного реєстру МВС. Згідно пункту 21 Порядку №487, до складення іспитів у територіальному сервісному центрі МВС допускаються слухачі, що успішно склали заліки та іспити в закладі або його філії чи іншому відокремленому підрозділі. Положеннями пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 (далі - Полодення №340) визначено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Постанова Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №320 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" набрала чинності 19 жовтня 2019 року. Так, серед іншого, зазначеним нормативно-правовим актом внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 "Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами" щодо видачі документів, що засвідчують підготовку і перепідготовку водіїв транспортних засобів. Відповідно до п.16 Положення №340 (в новій редакції) посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС. Документами, що засвідчують підготовку і перепідготовку водіїв транспортних засобів, є: свідоцтво встановленої форми згідно з додатком, що вноситься закладом в електронному вигляді до Єдиного державного реєстру МВС; документи про професійну (професійно-технічну) освіту державного зразка за професією водія автотранспортних засобів відповідної категорії (диплом кваліфікованого робітника, свідоцтво про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації), видані закладом, що має ліцензію на провадження освітньої діяльності у сфері професійної (професійно-технічної) освіти. Якщо особа з будь-яких причин не склала іспити у територіальному сервісному центрі МВС, видане свідоцтво про закінчення закладу вважається дійсним протягом двох років з дня його закінчення. Поряд із цим, відповідно до п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 "Про затвердження положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом" (в редакції чинній станом на 2018 рік), якщо особа з будь-яких причин не склала іспити в сервісному центрі МВС, видане свідоцтво про закінчення закладу з підготовки водіїв транспортних засобів вважається дійсним протягом 10 років з дня закінчення закладу. Як встановлено судом першої інстанції, пункт 16 Положення №340 у редакції на 15.10.2018, 21.11.2018 та 29.11.2018 (на дати закінчення позивачем закладу підготовки водіїв і видачі свідоцтв) було передбачено, що якщо особа з будь-яких причин не склала іспити в сервісному центрі МВС, видане свідоцтво про закінчення закладу з підготовки водіїв транспортних засобів вважається дійсним протягом 10 років з дня закінчення закладу. Однак, помилково вважав, що з 19.10.2019 правове регулювання цього питання змінилося й чинне законодавство України регламентує дійсність свідоцтва впродовж двох років та вимагає наявність чинного документа про закінчення (виданого не пізніше двох років до цього) закладу з підготовки водіїв транспортних засобів, тому це унеможливлює здачу позивачем теоретичного та практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС і подальшу видачу посвідчення водія. Слід також зазначити, що відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Разом з цим, з аналізу вищевказаної норми права колегія суддів доходить висновку, що до спірних правовідносин слід застосовувати нормативно-правовий акт, який діяв на момент їх виникнення, а саме п. 16 Постанови КМУ від 08 травня 1993 року №340 "Про затвердження положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом", яким передбачено, що якщо особа з будь-яких причин не склала іспити в сервісному центрі МВС, видане свідоцтво про закінчення закладу з підготовки водіїв транспортних засобів вважається дійсним протягом 10 років з дня закінчення закладу. Таким чином, відповідач протиправно недопустив [PERSON] щодо здачі іспитів за категоріями "ВЕ", "СЕ", "D" згідно свідоцтв про закінчення навчального закладу з підготовки водіїв транспортних засобів категорії "ВЕ" СВС №200972 від 15.10.2018, категорії "СЕ" СВС №201061 від 29.11.2018 та категорії "D" СВС №201025 від 21.11.2018. За приписами ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Разом з тим, враховуючи позицію відповідача в спірному питанні в суду апеляційної інстанції наявні підстави для зобов`язання Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС) допустити [PERSON] щодо здачі іспитів за категоріями "ВЕ", "СЕ", "D" згідно свідоцтв про закінчення навчального закладу з підготовки водіїв транспортних засобів категорії "ВЕ" СВС №200972 від 15.10.2018, категорії "СЕ" СВС №201061 від 29.11.2018 та категорії "D" СВС №201025 від 21.11.2018. Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону. З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому,

Результат розгляду: granted