Рішення адміністративного суду від 2024-01-02 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 1091544 від 09.12.2023 р., про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову зазначає, що він не порушував правил дорожнього руху, зазначає, що 09.12.2023 року був зупинений за порушення правил дорожньої розмітки, а саме перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямів, чим порушив п. 34 ПДР України. Проте позивач зазначає, що він рухався прямо по своїй полосі і не вчиняв будь яких порушень правил дорожнього руху. Будь яких доказів, що транспортний засіб під керуванням позивача перетнув вузьку суцільну лінію п.1.1 ПДР України, відповідач під час розгляду справи позивачу не надав. Представником відповідача подано відзив на адміністративний позов. У відзиві зазначають, що постанова від 09.12.2023 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., відповідає вимогам закону. Порушення ПДР фіксувалося на портативний відео реєстратор (бодікамера) № 469363, про що міститься запис в постанові. До матеріалів справи відповідачем долучено відеозапис порушення позивачем ПДР. Зазначає, що оскаржувана постанова є правомірною, складена уповноваженою особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону. Дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що поліцейським 3 взводу 6 роти 1 батальйону УПП у Рівненській області рядовим поліції Войтом М.В., 09 грудня 2023 року винесено постанову серії ЕНА № 1091544 зі змісту якої убачається, що водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. яка поділяє транспорті потоки протилежних напрямків, чим порушив п.34 ПДР - Порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, відносно [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 340 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Стаття 251 КУпАП передбачає, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Таким чином протокол, на рівні з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями свідків, є одним із засобів встановлення фактичних даних на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. № 1376. Виходячи із норм,викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів. Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити чи дійсно порушив позивач вимоги Правил дорожнього руху і, відповідно неможливо встановити чи є в його діях наявність складу адміністративного правопорушення. На підтвердження правомірності дій поліцейського, відповідачем поданий до суду, як доказ відеозапис вчиненого позивачем порушення правил дорожнього руху. Однак, оглянуті відеофайли, не містять доказів вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, на одному з відеозаписіі зафіксовано тільки сам розгляд справи, а на іншому - рух транспортного засобу позивача, який прямує за вантажним автомобілем, не порушуючи при цьому правил дорожнього руху. Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши матеріли справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про скасування постанови, оскільки стороною відповідача не наведено обґрунтувань щодо правомірності притягнення позивача [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ПДР з посиланням на докази, як того вимагає закон. Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, і відповідно, наявність адміністративного правопорушення, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення. Приписами ч. 1 ст. 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішення, постанові або ухвалі. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 536 грн. 80 коп. На підставі наведеного та

Результат розгляду: granted