Рішення адміністративного суду від 2023-02-08 00:00:00+02

У серпні 2022 року [PERSON] (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі - ГУ ПФУ в Одеській області, відповідач) в якому просив: -визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеськiй області щодо не нарахування та невиплати [PERSON] компенсації втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії; - зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичноп виплати донарахованої частини пенсiї. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в березні 2018 року йому було здiйснено перерахунок пенсії починаючи з 01.01.2016 року, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №103 вiд 21.02.2018 року та на пiдставi виданої Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Одеській областi довiдки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням грошового забезпечення поліцейських. Внаслідок проведеного відповідачем перерахунку сформувалась заборгованість за 2016-2017 роки, яка була в повному обсязі виплачена пенсійним органом лише у 2021 році. Відтак, на думку позивача, несвоєчасне нарахування суми відбулося з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повинно було при виплаті пенсії нарахувати компенсацію втрати частини доходів за відповідний період, проте такі дії вчинені не були. Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи відсутністю підстав для нарахування й виплати компенсації втрати частини доходів. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року адміністративний позов [PERSON] задоволено. Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеськiй області щодо не нарахування та невиплати [PERSON] компенсації втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсiї. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головним управлінням ПФУ в Одеській області подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позву. В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт наголосив на відсутності у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходу, оскільки утворена доплата має характер разового платежу та поточна пенсія нараховувалась і виплачувалась своєчасно, з дотриманням норм чинного законодавства. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги приписи постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019р. №1088, згідно якої особам, начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 1 січня 2020р. передбачено поетапну виплату перерахованої з 1 січня 2016 року пенсії. До того ж, відповідач вважає, що позивач пропустив встановлений процесуальним законом строк звернення до суду з даним позовом. За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до приписів ст.311 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області [PERSON] 31.03.2018 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 на умовах та у розмірах, передбачених Постановою № 103 на підставі наданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій за нормами, чинними за січень 2016 року, визначеного вiдповiдно до постанови Кабінету Міністрів України вiд 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Виплата перерахованих пенсій відповідно до Постанови № 103 особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводилась з 1 січня 2018 року. Доплата пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 виплачувалась в такому порядку: з 01.01.2019 по 31.12.2019 - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розраховано відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017; з 01.01.2020 - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої до абзацу першого цього пункту, та мiсячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та до забезпечення повної виплати розрахованої суми. Доплата за період з 01.01.2019 по 30.06.2021 в сумі 32339,12 грн виплачувалась до пенсії [PERSON] з 01.01.2019 в розмiрi 673,73 грн, а з 01.01.2020 - в розмiрi 1347,46 грн, в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, якi звiльнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Станом на 01.07.2021 відкладена виплата [PERSON] проведена в повному обсязі. Виходячи з встановлених обставин справи, суд першої інстанції зазначив, що сторони визнають, що відповідна сума заборгованості виплачувалась позивачу разом із основним розміром пенсії включно по червень 2021 року. При цьому, на думку позивача, оскільки перерахунок та виплата належних йому сум пенсії здійснена невчасно, він втратив частину доходів. 27.07.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити розрахунок, перерахунок та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії. За результатами розгляду відповідної заяви, ГУ ПФУ у Одеській області листом від 15.08.2022 № 13045-10778/H-02/8-1500/22 повідомило, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої не обмежена в часі. При цьому з позиції суб`єкта владних повноважень, виплата компенсації можлива в разі нарахування пенсії на не проведення її виплати в місяці, за який вона нарахована. У зв`язку з цим вказує на відсутності правових підстав для нарахування та виплати позивачу відповідної компенсації втрати частини доходів. Вважаючи таку поведінку відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалюючи судове рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності несвоєчасної виплати перерахованої з 01.01.2016 року пенсії позивачу, у зв`язку із чим вважав наявними підстави для задоволення позову, визнання протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеськiй області щодо не нарахування та невиплати [PERSON] компенсації втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії із зобов`язанням нарахувати та виплатити таку компенсацію за вказаний період. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного. Перш за все, апеляційний суд враховує, що з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини справи, сторонами визнається, що відповідна сума заборгованості перерахованої пенсії позивача з 01.01.2016р. виплачувалась [PERSON] разом із основним розміром пенсії включно по червень 2021 року. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам. Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як визначено ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Згідно абз. 2 ч.2 ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. №1058-IV, компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Згідно приписів ст.ст. 1-4 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Відтак, законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу. Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 134/89/16-а, від 10 лютого 2020 року у справі № 134/87/16-а, від 05 березня 2020 року у справі №140/1547/19 від 20 жовтня 2022 року у справі №140/862/19. З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2001 № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), положення якого кореспондують з наведеними вище приписами Закону №2050-III, а також конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій. Виходячи з аналізу приписів Закону №2050-III та Порядку №159 слідує, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Дія вказаних нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення. Закріплене у статті 3 Закону та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.09.2022 у справі №№200/5213/20, від 05.07.2022 у справі №420/7633/20, від 31.08.2021 у справі №264/6796/16, від 08.06.2022 у справі №200/5213/20-а. З огляду на викладені вище приписи, у своєму взаємозв`язку, апеляційний суд наголошує, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Враховуючи наведені вище правові норми, суд першої інстанції ґрунтовно зазначив, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). 21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (надалі Постанова №103). Пунктом 3 Постанови №103 було встановлено перерахувати з 01.01.2016 року, призначені згідно із Законом від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року. Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) ухвалено проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку: - з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року; - з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми. Апеляційним судом з матеріалів справи встановлено, що виплата перерахованої [PERSON] у квітні 2018 року пенсії на підставі відповідної довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій за нормами, чинними станом на січень 2016 року, та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 проводилась органом ПФУ в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103. Колегія суддів звертає увагу, що Постанова Кабінету Міністрів України № 103 визначала порядок виплати перерахованих пенсій, який, зокрема, передбачає здійснення таких виплат після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету, не змінюючи при цьому регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції. Вказаними нормами Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 встановлений строк виплати перерахованої пенсії та фактично запроваджений поетапний порядок виплати перерахованих за період з 01.01.2016 до 31.12.2017 пенсій колишнім працівникам міліції, при цьому обумовлено виплату перерахованих пенсій виділенням коштів на їх фінансування з державного бюджету. Однак, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 у справі № 826/12704/18 (залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019) п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 визнано нечинним. В контексті надання оцінки доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що 24.12.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» (набрала чинності із 01.01.2020 року), частиною 2 пункту 1 якої передбачалося, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 1 січня 2020 року виплачується пенсія, яка з 1 січня 2016 року перерахована з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом), та щомісяця проводиться виплата 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2016 року, та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року, до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці. При цьому, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.06.2020 у справі №640/620/20 (набрало чинності згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 року) ч. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 № 1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» визнано протиправною та нечинною. Виходячи з викладеного, починаючи з 29.09.2020 нормативне регулювання правовідносин щодо виплати перерахованої позивачу за період із 01.01.2016 до 31.12.2017 пенсії не передбачало поетапного порядку її виплати. Після визнання нечинною Постанови КМУ від 24.12.2019 № 1088 дії відповідача щодо подальшого поетапного виплати перерахованої пенсії є такими, що вчинені не на підставі наданих повноважень та не у спосіб встановлений законодавством, адже жодним нормативно правовим актом після 29.09.2020 не встановлювався інший строк (відтермінування чи розстрочення) виплати пенсії перерахованої за період із 01.01.2016 року до 31.12.2017. За вказаного, апеляційний суд вважає, що після 29.09.2020 відповідач повинен був вчинити дії спрямовані на виплату перерахованої позивачу пенсії, а в протилежному випадку невиплачені суми пенсії вважаються доходами, що виплачуються із порушенням строку. Отже, відповідачем було дійсно порушено строки виплати перерахованої пенсії позивачу, у зв`язку із чим є вірним висновок суду першої інстанції про доведеність протиправної бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах щодо виплати заборгованої пенсії [PERSON] та компенсації втрати частини доходів внаслідок такого порушення. Водночас, щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, апеляційний суд вважає невірним висновок суду першої інстанції про порушення строків виплати позивачу пенсії (доходу) саме з 01.01.2016 року, оскільки перерахунок пенсії проведено лише у березні 2018 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року. За вказаного, колегія суддів доходить висновку, що хоча відповідний перерахунок пенсії позивача і проведено за минулий час (із 01.01.2016 по 31.12.2017) однак нормативна підстава його проведення виникла лише у лютому 2018 року, а відтак правові підстави стверджувати про неправомірну поведінку органу пенсійного фонду щодо невиплати у 2016 - 2017 роках перерахованої пенсії відсутні. До того ж, колегія суддів наголошує, що саме з 29.09.2020р. (на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.06.2020 року у справі № 640/620/20, яке набрало законної сили відповідно до постанови шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020р.) втратили чинності норми ч. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1088, приписи якої й встановлювали розстрочення виплат і доплат за перерахованими пенсіями за період із 01.01.2016 по 31.12.2017, після чого виплата донарахованих доплат мала б відбуватися у повному обсязі, а відтак подальша поетапна виплата спричиняла наслідки для пенсіонера у вигляді несвоєчасно отриманих доходів. За вказаного, право на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати виникло у позивача із листопада 2020 року (після спливу одного місяця з часу визнання нечинними норм постанови, які встановлювали відтермінування виплати). Підсумовуючи усе викладене вище, враховуючи вірно встановлену судом першої інстанції протиправність дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 до 31.12.2017, відповідно з метою відновлення порушених прав та інтересів позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу таку компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 до 31.12.2017. Водночас, оскільки право на нарахування компенсації у позивача виникло саме з листопада 2020 року, а не з 01 січня 2016 року, апеляційний суд вважає хибним висновок суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги в цій частині. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла переконання, що належним та обгрунтованим способом захисту й відновлення порушеного права позивача є зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати із листопада 2020 року по червень 2021 року. Отже доводи апеляційної скарги є частково обгрунтованими. Водночас, доводи скаржника про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, апеляційний суд також відхиляє за необґрунтованістю, адже відповідач помилково ототожнює момент, коли у позивача виникло право на перерахунок пенсії з моментом, коли таке його право було порушено та виникли підстави для звернення до суду з цим позовом. Враховуючи правові висновки Верховного Суду сформульовані зокрема у постанові від 17.11.2021р. по справі №460/4188/20 стосовно питання строку звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати наголошує апелянту, що необхідною умовою для звернення до суду з такого роду позовом є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. Відтак, лише в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію. Верховний Суд дійшов висновку, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді органу Пенсійного фонду України про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду. Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вже зазначалося колегією суддів, із заявою про нарахування та виплату компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати частини пенсії за період з 01.01.2016р. по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, [PERSON] звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області 27.07.2022р., на що отримав відмову листом органу ПФУ від 15.08.2022р. №13045-10778/Н-02/8-1500/22. Наведений лист слід розцінювати як форму волевиявлення відповідача щодо відмови у виплаті позивачеві компенсації втрати частини доходів через порушення строку їхньої виплати. Саме про таке за своєю суттю публічно-владне управлінське рішення йдеться й у положеннях частини першої статті 7 Закону №2050-ІІІ. З даним позовом до суду позивач звернувся 31.08.2022 року, тобто в межах строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України. Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують. Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень та враховує, що у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Пунктом 2 частини першої статті 315 КАС України\~ надано право суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України\~ підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. З урахуванням досліджених у ході апеляційного розгляду справи аргументів сторін та проаналізованих наявних в матеріалах справи письмових доказів у взаємозв`язку із наведеними законодавчими приписами, в сфері регулювання спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни судового рішення а саме в частині зазначення дати з якої відповідачу необхідно провести нарахування та виплату компенсації втрати позивачем частини доходу (пенсії) у зв`язку із несвоєчасною його виплатою.

Результат розгляду: partial