Рішення адміністративного суду від 2022-10-20 00:00:00+03

Позивач 09.05.2022 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, в якому просив: - визнати бездіяльність відповідача протиправною, що полягає у затримці виплати одноразової грошової допомоги при звільненні; - стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2022 року по 27.04.2022 року в сумі 58024 \~гривні 20 копійок, у зв`язку з затримкою виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що одноразова грошова допомога при звільнені зі служби нарахована та виплачена йому лише 28.04.2022 року у розмірі 78482 гривні 95 копійок (без врахування податків) а не у день його звільнення. Зазначає, що має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку за несвоєчасну виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 01.02.2022 року по 27.04.2022 року \~в сумі 58024 \~гривні 20 копійок, оскільки з огляду на приписи ст.ст.116, 117 Кодексу законів про працю України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області протиправною, що полягає у затримці виплати одноразової грошової допомоги при звільненні [PERSON] . Стягнуто з Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.02.2022 року по 27.04.2022 року в сумі 57349,50 гривень, у зв`язку з затримкою виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних \~вимог \~в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник \~вказує, що згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Вказаною нормою спеціального закону не встановлено строків виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та діюче законодавство не містить приписів щодо обов`язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби. Згідно п.23 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським передбачено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. Відповідно до п.8 Розділу VI Порядку №260, одноразова грошова допомога при звільненні виплачується поліцейським не пізніше двох місяців з дня звільнення зі служби, а у разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження у межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом. Зауважує, що строк виплати одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до приписів п.8 Розділу VI Порядку №260 \~додержано. Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив \~скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, за таких обставин суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження. Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на \~скаргу, встановила наступне. Позивач - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області з 10.09.2000 року на різних посадах та був звільнений 01.02.2022 року наказом начальника ГУ НП в Дніпропетровської області від 31.01.2022 року №103 о/с відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України«Про національну поліцію» (за власним бажанням) в званні «майора поліції» з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної \~поліції відділення поліції №4 Дніпровського управління \~поліції. Позивачу встановлено преміювання за лютий 2022 року у розмірі 47,281%. Невикористана частина щорічної відпустки за 2022 рік за фактично відпрацьований час склала: основної - 3 доби, додаткової - 1 доба. Додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» як батько, який працює і має двох дітей віком до 15 років, за 2021 рік у кількості 10 діб не використав. Додаткову оплачувану відпустку відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки», як батько, який працює і має двох дітей віком до 15 років, за 2022 рік у кількості 10 діб не використав. Стаж служби в поліції: 22 роки 08 місяців 27 днів. Стаж служби для виплати одноразової грошової допомоги: 22 роки 08 місяців 27 днів. Сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 653,35 гривень. Підстава: рапорти від 13 січня 2022 року (а.с. 8-10, 12). Відповідно до довідки ГУНП в Дніпропетровські області від 10.06.2022 №2001 кошти на виплату одноразової грошової допомоги поліцейським ГУ НП в Дніпропетровській області, звільненим у лютому 2022 року, надійшли на рахунок відповідача у квітні 2022 року, а саме 25 квітня 2022 року. Сума, що підлягала виплаті після утримання податків та зборів, у сумі 78482,95грн. перерахована на особовий банківський рахунок позивача 28.04.2022 - протягом чотирьох робочихднів після надходження коштів на рахунок відповідача(а.с.43-44). Згідно із випискою від 30.04.2022 року АТ КБ «ПриватБанк» одноразова грошова допомога при звільненні поліцейським на особистий рахунок [PERSON] перерахована 28.04.2022 року в \~сумі 78482,95 грн. (а.с.13). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вважаючи дії відповідача щодо відмови у здійсненні нарахування та виплати середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 01.02.2022 року по 27.04.2022 року протиправними, позивач звернувся з позовом до суду. \~\~\~ Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що непроведення з вини ГУНП виплати одноразової грошової допомоги у день звільнення є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Підстава - факт порушення відповідачем строків розрахунку при звільненні. Послався на правову позицію викладену в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4 рп/2012. Зазначає, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VІІІ. Згідно частин 1, 2 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно частини 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Аналогічне положення закріплено в абзаці 4 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року №393, за змістом якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби передбачена статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Так, відповідно до частини 5 статті 9 цього Закону в редакції на час звільнення позивача зі служби в поліції поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, співробітникам Служби судової охорони, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали. Разом з тим, безпосередньо вказаними Законами не врегульовано питання щодо порядку та строків виплати такої одноразової грошової допомоги. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 затверджено Порядок та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, який прийнятий відповідно до статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі \~по \~тексту - Порядок \~№260). Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Пунктом 23 розділу І Порядку №260 передбачалося, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.07.2020 року №539 затверджено зміни до Порядку №260 \~та пункт 23 виключено. Крім \~того, \~вказаним \~Наказом \~МВС України від 17.07.2020 року №539 доповнено Порядок №260 \~Розділом VI «Виплата одноразової грошової допомоги \~при звільненні із служби». \~Такі \~зміни набрали чинності \~з 21.08.2020 \~року. Пунктом 8 Розділу VI Порядку №260 \~одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські. Відповідно до пункту 7 розділу VI Порядку №260 у наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат. Отже, починаючи з 21 серпня 2020 року спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює порядок виплати грошового забезпечення поліцейським, встановлено порядок та строк виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, згідно з якими у відповідача відсутній обов`язок здійснювати виплату такої допомоги виключно в день звільнення поліцейського. Відтак, \~застосування \~в \~даному \~випадку \~вимог \~статей \~116, 117 \~КЗпП України \~є \~необгрунтованим, \~оскільки спеціальним (профільним) нормативно-правовим актом врегульовано відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, в \~даному \~випадку \~Порядком №260 \~врегульовано саме порядок та умови \~виплати \~грошового забезпечення поліцейським Національної поліції. Як зазначалося вище, позивача звільнено зі служби в поліції 01.02.2022 року, а кошти на виплату допомоги надійшли на рахунок \~ГУ НП в Дніпропетровській області \~\~25.04.2022 року та \~28.04.2022 року перераховані \~на \~особовий \~банківський \~рахунок позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким \~чином, відповідно довідки від 10.06.2022 року №2001 та виписки \~банку \~від 30.04.2022 \~року \~ГУ НП в Дніпропетровській області (а.с.13, 43-44) \~перерахував \~на \~особовий \~банківський рахунок [PERSON] кошти одноразової грошової допомоги при звільненні протягом \~чотирьох днів після надходження таких коштів, \~тобто з додержанням вимог Порядку \~№260, а \~тому \~апеляційний \~суд \~дійшов \~висновку \~про \~відсутність \~підстав \~для \~задоволення \~позовних \~вимог. \~\~ Посилання \~суду \~першої \~інстанції \~на \~правову \~позицію, \~викладену \~в \~постановах Верховного Суду \~від 29.01.2020 \~року \~у \~справі №440/4332/18, \~від 13.02.2020 \~року \~у \~справі №809/698/16, \~від 06.03.2020 \~року \~у \~справі №1240/2162, \~від 27.04.2020 \~року \~у \~справі №812/639/18, від 22.05.2020 року \~у \~справі №320/1263/19, \~від 15.09.2015 року \~у \~справі №21-1765а15 \~\~апеляційний \~суд \~до \~уваги \~не \~приймає, \~оскільки \~у \~перелічених \~справах правовідносини \~відбулись \~до \~набрання \~чинності \~змін в Порядку №260, \~внесених Наказом \~МВС України від 17.07.2020 року №539 (набрали \~чинності \~21.08.2020 \~року). Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду України у справі №6-144ц13 взагалі є безпідставним, оскільки вказана справа не стосується проходження \~служби \~в Національній \~поліції. Крім того, суд першої інстанції на обґрунтування застосування в даній справі саме \~норм \~статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, \~послався \~на \~ту \~обставину, що позивачу в день звільнення \~не \~виплачено \~всі \~належні \~суми. \~Посилаючись на наказ \~від 31.01.2022 \~року про \~звільнення \~ [PERSON] \~з 01.02.2022 \~року, суд \~зазначив, що \~крім \~одноразової \~допомоги \~позивачу \~на \~день \~звільнення \~не \~виплачено за невикористані частини щорічної \~відпустки за \~2022 \~рік за фактично відпрацьований час: основної - \~3 доби, додаткової - 1 доба \~(а.с.40). Проте, \~судом \~першої \~інстанції в \~рішенні \~\~не \~зазначено, \~на \~підставі \~яких \~доказів \~він \~дійшов \~таких \~висновків. Крім того, зазначаючи про невиплату [PERSON] вказаної компенсації за \~невикористану відпустку, суд першої інстанції вийшов за \~межі позовних вимог, оскільки \~\~предметом спору було стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв`язку з затримкою виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Зміни або доповнення позивачем підстав, предмету позову у встановлений КАС \~України спосіб матеріали справи не містять, та про таке судом першої інстанції в рішенні не \~зазначено. \~ Враховуючи \~наведені \~вище \~обставини \~в \~їх \~сукупності, \~апеляційний \~суд \~зазначає, що \~суд дійшов \~безпідставного, не \~логічного \~та \~необґрунтованого \~висновку про задоволення позовних \~вимог, допустив порушення норм процесуального права та неправильно застосовав норми матеріального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке. Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Результат розгляду: denied