Рішення адміністративного суду від 2023-04-19 00:00:00+03

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 у справі № 480/8520/20 за позовом [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії, що набрало законної сили, позовні вимоги було задоволено (а.с.51-57), зокрема: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 14.09.2020 №18-28097/16- 20-СГ про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області за межами населеного пункту; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Сумський області надати [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області за межами населеного пункту. Представник Головного управління Держгеокадастру у Сумській області подав до суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження, а саме боржника Головне управління Держгеокадастру у Сумській області на Лебединську міську раду Сумського району Сумської області. Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 року у задоволенні заяви Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про заміну сторони виконавчого провадження - відмовлено. Відповідач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та замінити сторону у виконавчому провадженні. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, айв інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення. \~Апелянт зазначає, що під правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувана або боржника) з переходом прав та обов`язків від права попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у - виконавчому провадженні. Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником (процесуальне правонаступництво) відбувається виключно за відповідним рішенням суду. Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції. Наголошує, що Головне управління Держгеокадастру у Сумській області на даний час не є розпорядником бажаної позивачем земельної ділянки і не може приймати жодних рішень стосовно розпорядження нею (припинення повноважень визначених ч. 4 спи 122 ЗК України), а відтак й вчиняти дії на виконання рішення суду. На переконання апелянта, є підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні, а саме Головне управління Держгеокадастру у Сумській області на Лебединську міську раду Сумської області, оскільки вказана територіальна громада наділена функціями щодо виконання судового рішення у даній справі, а саме надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області, так як є розпорядником спірної земельної ділянки, а Головне управління Держгеокадастру у Сумській області позбавлено можливості вчиняти дії, спрямовані на виконання судового рішення. Від Лебединської міської ради до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу , в якому вказує , що сільським, селищним, міським радам надано лише повноваження щодо прийняття рішень про затвердження документації із землеустрою, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом. Крім цього, зазначає, що змінами не передбачається процедура передачі заяв та матеріалів, що перебували на розгляді органів виконавчої влади станом на 27.05.2021 до відповідних місцевих рад, отже у Лебединській міській раді відсутні матеріали справи [PERSON] . 24.06.2021 за №18-18-0.332-3610/2-21 на електронну адресу Лебединської міської ради було направлено лист з переліком дозволів на розроблення документації із землеустрою, це дійсно так, але в переліку відсутня [PERSON] ?вна. 21.07.2021 Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області на електронну адресу Лебединської міської ради було направлено лист за № 21-18-0. 2- 4192/2-21 додатком до якого и?шов перелік наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області, на виконання рішень Сумського окружного адміністративного суду, дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, у переліку не було вказано [PERSON] , і перелік був наданий з пропущенням строку передбаченого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423- IX від 28 квітня 2021 року. Вказує, що відповідачем не надано жодного належного доказу, що Лебединська міська рада Сумської області є правонаступником Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у відносинах, щодо яких виник спір. Просить суд апеляційної інстанції залишити ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року \~без змін. Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу відповідача. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, який діє на теперішній час. Харківська міська територіальна громада входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 \~№75 (зі змінами). Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2022 року запропоновано учасникам справи висловити позицію стосовно можливості розгляду справи у порядку письмового провадження. Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області подано до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. [PERSON] подала до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та/або її представника. Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю. Враховуючи матеріали справи, наявність по справі клопотань від про розгляд справи за їх відсутності у порядку письмового провадження, суд апеляційної інстанції вважає за можливе призначити дану справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що \~апеляційна скарга підлягає задоволенню. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заміна сторони у виконавчому провадженні можлива лише при існуванні відкритого виконавчого провадження, проте у даному випадку на час подання заяви про заміну боржника у виконавчому провадженні правонаступником виконавчий документ в провадженні органу, який здійснює примусове виконання рішень, не перебуває, отже підстави для заміни сторони виконавчого провадження відсутні. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні з наступних підстав. Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Згідно з ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. Відповідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За приписами ч. 5 ст. 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів. У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі. Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції. При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво. Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи. Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа. При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників. У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача. Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень. Вищенаведені висновки щодо публічного правонаступництва органів державної влади відповідають позиції Верховного Суду, сформованій у постанові від 11.10.2019 у справі № 812/1408/16. Так, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, звертаючись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження посилалось на те, що на теперішній час не є розпорядником земельної ділянки, питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення якої є предметом даної справи, оскільки в рамках адміністративно-територіальної реформи України Михайлівська сільська рада Лебединського району Сумської області увійшла до Лебединської міської територіальної громади Сумського району Сумської області, внаслідок чого відповідна земельна ділянка перейшли до земель комунальної власності. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" № 1423-IX від 28.04.2021, який набрав чинності 27.05.2021, розділ X Перехідні положення Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради. Землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору. З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради. Із матеріалів справи встановлено, що спірний об`єкт землеустрою має наступне місце розташування: за межами населених пунктів на території Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області (кадастровий номер 5922986500:09:003:0001). Відповідно до абз. 2-3 п. 24 розд. Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Аналіз наведених вище норм свідчить, що з дня набрання чинності п. 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України - 27.05.2021, землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, у тому числі і землі не сформовані у земельні ділянки, крім земель, зазначених у п. 24 розділі Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Отже, саме з 27.05.2021 органи виконавчої влади, до повноважень яких входило розпорядження вказаними земельними ділянками, позбавлені права здійснювати такі повноваження, у тому числі, затверджувати проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Таким чином, відповідно до пункту 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України земельна ділянка з кадастровим номером 5922986500:09:003:0001 перейшла у комунальну власність Лебединської міської ради Сумського району Сумської області, оскільки розташована за межами населених пунктів у межах Лебединської територіальної громади Сумського району Сумської області. При цьому, у ході судового розгляду не встановлено та сторонами не надано доказів, що земельна ділянка за кадастровим номером 5922986500:09:003:0001, належить до переліку земель, які не відносяться як винятки до земель комунальної власності. Отже, саме Лебединська міська рада Сумського району Сумської області наділена повноваженнями щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою, як орган місцевого самоврядування, до комунальної власності якого належить спірна земельна ділянка. Натомість, Головне управління Держгеокадастру в Сумській області відповідних повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, у тому числі із затвердження проектів землеустрою щодо її відведення, не має. Отже, враховуючи, що фактично відбулась зміна суб`єкта, уповноваженого розпоряджатися землями, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для процесуального правонаступництва. Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що у даній справі виконавчий лист не видавався. З цього приводу колегія суддів зазначає, що заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання. Верховним Судом з питання стадій адміністративного процесу, на яких можливе процесуальне правонаступництво, сформована усталена практика, зокрема у постановах від 24.04.2018 у справі № 2а/0612/649/11, від 03.05.2018 у справі № 2-а-1864/10, від 13.12.2018 у справі № 2-а-1710/11, від 29.01.2020 у справі № 815/1303/17, 14.06.2021 у справі № 2-а-1411/11, від 03.11.2022 у справі № 140/4359/21, від 21.12.2022 у справі № 200/12292/20. Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення заяви Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, оскільки з огляду на відсутність підстав заміни боржника у виконавчому провадження, наявні підстави для заміни сторони у даній справі з Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на Лебединську міську раду Сумського району Сумської області. Суд першої інстанції вище наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість заяви відповідача про заміну сторони виконавчого провадження. Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 скасувати, заяву Головного управління Держгеокадастру у Сумській області - задовольнити частково. \~\~

Результат розгляду: partial