Рішення адміністративного суду від 2023-06-15 00:00:00+03

[PERSON] (надалі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Богодухівської міської ради Харківської області, в якому з урахуванням уточнень, просив суд зобов`язати Богодухівську міську раду Богодухівського району Харківської області (62103, м. Богодухів, гіл. Соборності, буд. 2, код 04058640) видати [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) розпорядження про звільнення з посади секретаря Полково - Микитівської сільської ради та внести запис про звільнення до трудової книжки; стягнути з Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області (62103, м. Богодухів, пл. Соборності, буд. 2, код 04058640) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) зароібтну плату за грудень 2020 року та січень - вересень 2021 року в загальній сумі 67 242 (шістдесят сім тисяч двісті сорок дві) грн. 00 коп. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Зобов`язано Богодухівську міську раду Богодухівського району Харківської області (62103, м. Богодухів, пл. Соборності, буд. 2, код 04058640) внести запис у трудову книжку [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ) про звільнення з посади секретаря Полково - Микитівської сільської ради, у зв`язку з припиненням повноважень з 03.12.2020 року на підставі пп. 4 п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 16.04.2020 р. № 562 "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад", ч. 1 ст. 50 Закону України № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні". В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Богодухівської міської ради Харківської області (код ЄДРПОУ 04058640, 62103, м. Богодухів, пл. Соборності, буд. 2) за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] , [ADDRESS] ) сплачений судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошових коштів за період вимушеного прогулу та не в повній мірі дослідив обставини та матеріали справи, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм матеріального права. Зокрема, стверджує, що відповідача була можливість, як у суб`єкта владних повноважень здійснити повноваження надані йому Законом України "Про місцеве самоврядування" щодо видання необхідних розпорядчих актів для оформлення припинення трудових відносин з секретарем сільської ради, повноваження якого припинилися у зв`язку з набуттям повноважень новообраною радою, навіть 06.12.2020, коли набув чинності п.6-1 розділу V Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" у редакції від 17.1 1.2020, або 13.01.2021 - коли позивач письмово звернувся до відповідача з проханням оформити припинення трудових відносин у спосіб передбачений КЗпП України. Зазначає, що права позивача залишилися не захищені судом і по теперішній час, оскільки позивач з грудня 2020 року не має засобів існування, оскільки без оформлення його трудової книжки він не має змогу ані працевлаштування, ані отримувати пенсійне забезпечення. У зв`язку з цим Харківським окружним адміністративним судом при постановленні рішення від 11 жовтня 2021 року було допущено неправильне застосування норм матеріального права, а саме: ст. 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 11.6, 1.17, 235 КЗпП України, ст. 7, 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", та порушення норм процесуального права, а саме: ст.2, 5, 90, 242 КАС України. Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що [PERSON] у відповідності до ст.ст. 26, 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" був обраний депутатом та секретарем Полково - Микитівської сільської ради Богодухівського району на підставі рішення № 76- VII від 23 грудня 2016 року та розпорядження № 4б-к від 30 грудня 2016 року зі строком повноважень 5-ть років, але не менш ніж до обрання нового складу зазначеної сільської ради. Богодухівською міською радою Богодухівського району Харківської області VIII скликання 03.12.2020 проведена перша сесія, на якій прийнята присяга Богодухівським міським головою Бєлим В.М . Рішенням Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області від 23.12.2020 № 12-VІІІ розпочато процедуру реорганізації Полково - Микитівської сільської ради шляхом приєднання до Богодухівської міської ради. Головою комісії з реорганізації призначений Богодухівський міський голова Бєлий В.М . Виконання обов`язку із прийняття від Полково - Микитівської сільської ради документів покладено на керуючого справами виконавчого комітету Богодухівської міської ради. Позивач звернувся до Богодухівської міської ради із заявою щодо видання розпорядження про звільнення його з посади та внесення запису до трудової книжки. За результатами розгляду вищевказаної заяви листом Богодухівського міського голови Бєлого В.М. № 02-34/203 від 19.01.2021 позивачу повідомлено, що на підставі пп.4 п.2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України від 16.04.2020 "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, старост сіл, селищ територіальних громад, які увійшли до складу територіальних громад, території яких затверджено Кабінетом Міністрів України на підставі цього Закону, припиняються в день набуття повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних на перших місцевих виборах у 2020 році. Зазначено, що перша сесія новообраної Богодухівської міської ради VIII скликання відбулася 03.12.2020, до набрання чинності Законом, прийнятим Верховною Радою України 17.11.2020 р. (законопроект № 3651-д). Зазначено, що повноваження зазначених представницьких органів (сільських, селищних, рад) та осіб, які займають виборні посади (сільських, селищних, голів; старост сіл, селищ; секретарів сільських, селищних, рад) припинилися на підставі пп. 4 п. 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону № 562 в день першої сесії новообраної ради - 03.12.2020 року. Крім того, вказано, що відповідно п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 р. № 58, днем звільнення вважається останній день роботи. Отже, день першої сесії новообраної Богодухівської міської ради - 03.12.2020, був останнім днем роботи осіб, які займають зазначені виборні посади. Повідомлено, що зважаючи на відсутність у новообраної Богодухівської міської ради прав правонаступника щодо сільських, селищних, рад, які увійшли до складу утвореної територіальної громади (станом на день проведення її першої сесії), оформлення розпорядчих документів щодо звільнення з посад зазначених виборних осіб повинно відбутися у сільській, селищній, раді (їх апараті), в якій вони працювали на відповідних посадах. Вказано, що сільські, селищні ради територіальних громад, які увійшли до складу Богодухівської територіальної громади, у свій останній день роботи мали видати (як керівники відповідних: ОМС) розпорядження про звільнення у зв`язку із припиненням повноважень на підставі пп. 4 п. 2 розділу II "Прикінцеві положення" ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" щодо секретаря відповідної ради, старост сіл, селищ та щодо себе - для здійснення розрахунку при звільненні. Також повідомлено, що повноваження позивача, як секретаря сільської ради, закінчилися 03.12.2020, а трудова книжка відсутня в розпорядженні Богодухівської міської ради. Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Богодухівська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Полково - Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, а тому на неї покладено обов`язок внести запис у трудову книжку [PERSON] про звільнення з посади секретаря Полково - Микитівської сільської ради, у зв`язку з припиненням повноважень з 03.12.2020. При цьому, приписами Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не передбачено винесення саме розпоряджень Богодухівською міською радою Харківської області, яка виступає відповідачем у даній справі. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку, суд першої інстанції дійшов висновку, що наразі відсутні підстави вважати, що після внесення запису в трудову книжку [PERSON] про звільнення з посади секретаря Полково - Микитівської сільської ради, у зв`язку з припиненням повноважень з 03.12.2020 позивачу не буде виплачено заробітну плату за час затримки розрахунку за грудень 2020 року та січень - вересень 2021 року. У зв`язку з цим, суд виснував, що позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними. Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем рішення суду першої інстації в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, в той час як позивачем рішення суду оскаржується виключно в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробтку за весь час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки. Отже, рішення суду першої інстанції переглядається в межах вимог та доводів апеляційної скарги позивача в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Так, судовим рішенням в цій справі в частині, що не оскаржується учасниками справи, зобов`язано Богодухівську міську раду Богодухівського району Харківської області внести запис у трудову книжку [PERSON] про звільнення з посади секретаря Полково - Микитівської сільської ради, у зв`язку з припиненням повноважень з 03.12.2020 на підставі пп. 4 п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 16.04.2020 № 562 "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад", ч. 1 ст. 50 Закону України № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні". Суд першої інстанції виснував, що є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Полково - Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, то на неї покладено обов`язок внести запис у трудову книжку [PERSON] про звільнення з посади секретаря Полково - Микитівської сільської ради, у зв`язку з припиненням повноважень з 03.12.2020. Водночас суд першої інстанції не встановив порушень відповідачем прав позивача щодо стягнення середнього заробтку за весь час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки, пославшись на передчасність позовних вимог в цій частині. Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги позивача, колегія суддів має відповісти на питання чи має право позивач на застосування до спірних правовідносин за його участю приписів статтей 116, 117 КЗпП України та якщо так, то за яких умов настає передбачене цими нормами право на виплату грошової компенсації. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 7 червня 2001 року № 2493-III (далі по тексту - Закон України № 2493-III ) регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування. Відповідно до ст.1 Закону України № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом. Приписами ст.2 Закону України № 2493-III визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Відповідно до ст.3 Закону України №2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України. Частиною 3 ст.7 Закону України № 2493-III передбачено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється, зокрема дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16.10.2007 № 8-рп/2007 державна служба та служба в органах місцевого самоврядування є одним з видів трудової діяльності громадян. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що приписами Закону України №2493-III передбачено особливості припинення публічної служби на виборних посадах, однак питання відповідальності роботодавця у випадку несвоєчасного розрахунку при звільненні та/або ненадання трудової книжки в день звільнення вказаним Законом не врегульовано. Отже, в даному випадку до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи Кодексу законів України про працю України (далі по тексту - КЗпП України). Так, приписи трудового законодавства України, зокрема, КЗпП України, передбачають правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією із таких гарантій є обов`язок роботодавця видати трудову книжку в день звільнення. Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до приписів ст.47 КЗпП України (в редакції станом на час спірних правовідносин) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Згідно з п.2.4, 2.5 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції, Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58 (далі по тексту - Інструкція №58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277 ( v0277202-95 ), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша). Відповідно до п.4.1, 4.2 Інструкції №58 при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Відповідно до ч.5 ст.235 КЗпП України (в редакції до 10.06.2021) у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Отже, для застосування наведеної вище норми права необхідна наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки. Слід зазначити, що у вказаній справі в частині, що не оскаржується відповідачем, суд дійшов висновку про те, що 03.12.2020 набула повноважень сформована територіальна громада - Богодухівська міська рада Харківської області VІІІ скликання, а розформована територіальна громада - Полково - Микитівської сільської ради припинила свої повноваження. Богодухівська міська рада як правонаступник всього майна, прав та обов`язків Полково - Микитівської сільської ради, має обов`язок внести запис у трудову книжку позивача про звільнення з виборної посади секретаря селищної ради Полково - Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, у зв`язку з припиненням повноважень, з 03.12.2020 на підставі пп. 4 п. 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 16.04.2020 № 562 "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад", ч.1 ст.42 Закону України №280/97- ВР "Про місцеве самоврядування в Україні". Тобто, у вказаному вище рішенні, в частині, що не переглядається судом апеляційної інстанції, фактично суд першої інстанції дійшов висновку, що саме відповідач відповідальний за облік та ведення трудової книжки позивача. Колегія суддів, з урахуванням вже зазначених вище норм законодавства та висловлених висновків зазначає, що обов`язок роботодавця видати звільненому працівникові трудову книжку є безумовним і не може бути поставлений у залежність від причин чи підстав звільнення особи. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.05.2018 по справі № 503/610/16-ц, відповідно до якої відсутність у роботодавця трудової книжки на час проведення розрахунку не є підставою для звільнення роботодавця від відповідальності та не є поважною причиною невиплати позивачеві належних до виплати грошових коштів. Матеріали даної справи не містять відповідних доказів видачі позивачу його трудової книжки відповідачем 03.12.2020 і в подальшому. Отже, в даному випадку відповідач, за відсутності законодавчо визначених підстав, не видав позивачу трудову книжку в день припинення його повноважень, тобто 03.12.2020, що свідчить про наявність підстав для застосування наслідків відповідальності до відповідача, визначених приписами ч.5 ст.235 КЗпП. Так, порядок нарахування та виплати позивачу заробітної плати за час вимушеного прогулу, спричиненого невидачею трудової книжки, визначено приписами п. 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі по тексту - Порядок №100), відповідно до якого нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до абз.1 п.8 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Так, згідно розрахунково-платіжної відомості [PERSON] посаді секретаря Полково - Микитівської сільської ради заробітна плата за два останні місяці перед припиненням його повноважень становила в листопаді 2020 року -( 6400+450+885 ) грн., в жовтні заробітна плата не нараховувалася, тому судом розрахунки проводяться з установленого посадового (місячного) окладу 6400 грн. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 № 1133/0/206-19 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік" кількість робочих днів у жовтні - 21, у листопаді 2020 року - 21. Отже, одноденний заробіток позивача складає 324,07 грн. Колегія суддів звертає увагу, що ч.5 ст.235 КЗпП України (в редакції до 10.06.2021) передбачала, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі" від 05.02.2021 № 1217-IX, який набрав чинності 10.06.2021, зокрема було внесено зміни у ч.5 ст.235 КЗпП України, а саме слова "трудової книжки" замінено словами "копії наказу (розпорядження) про звільнення". Відповідно, з 10.06.2021 ч.5 ст.235 КЗпП України передбачає, що у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку внаслідок саме затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення позовна заява [PERSON] не містить. Отже, з урахуванням наведених вище змін у ч.5 ст.235 КЗпП України відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача після 10.06.2021 щодо стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку, що в даному випадку дозволяє суду здійснити розрахунок сум гршової компенсації внаслідок затримки видачі трудової книжки безвідносно до дати її фактичної видачі. Так, фіксована кількість робочих днів з 04.12.2020 (наступний день за днем припинення повноважень позивача) по 09.06.2021 складає 127 днів. Відповідно, середній заробіток позивача за період з 04.12.2020 по 09.06.2021 за весь час вимушеного прогулу внаслідок затримки видачі трудової книжки має складати 41156,89 грн ( 324,07 грн х 127 робочих днів). За таких обставин, колегія суддів уважає, що наявні підстави для часткового задоволення вимог позову та стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу внаслідок затримки видачі трудової книжки в сумі 41156,89 грн. Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи Порядку № 100 та ч.5 ст.235 КЗпП України у відповідній редакції, які мають бути застосовані до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог з прийняттям нової про часткове задоволення вимог позову [PERSON] . Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду даної справи вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме задоволено позовні вимоги майнового характеру на суму 41156,89 грн, суд уважає за необхідне стягнути з Богодухівської міської ради Харківської області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 1 362 грн 00 коп.

Результат розгляду: partial