Рішення адміністративного суду від 2023-03-14 00:00:00+02

в січні 2023 року [PERSON] звернувся до Ямпільського районного суду Вінницької області з позовом до \~\~відділу поліції \~№1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась. Разом з тим, 14 березня 2023 року на адресу суду через канцелярію надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи положення частини 3 статті 194 КАС України, де вказано, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив провести розгляд справи за відсутності позивача. Заслухавши суддю-доповідача, доводи позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що згідно копії ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2022 року встановлено, що [PERSON] було усунуто перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON] шляхом побачень з дитиною без присутності матері і без обмежень місць зустрічі (а.с.8-9). Із копії заяви [PERSON] встановлено, що останній звертався до начальника ВП № 1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області у зв`язку із тим, що [PERSON] перешкоджає виконанню рішення суду та не дає можливості йому спілкуватися із донькою [PERSON] (а.с.4-6). З копії рапорту від 08 січня 2023 року та копії талону-повідомлення єдиного обліку №66 встановлено, що 08 січня 2023 року [PERSON] звернувся на лінію спец.служби 102 та повідомив, що його колишня дружина [PERSON] по [ADDRESS] погрожує словесно, ображає та принижує заявника. В будинку знаходиться його донька 7 років, колишня дружина перешкоджає спілкуватися із донькою.(а.с.10,17). З письмових пояснень [PERSON] встановлено, що її колишній чоловік [PERSON] приїхав на побачення з донькою, згідно рішення суду. Під час передачі дитини батькові, жодних протиправних дій вона не вчиняла, словами нецензурної лексики не ображала (а.с.19). З письмових пояснень [PERSON] встановлено, що вона була свідком під час того, коли [PERSON] приїхав зі своє матір`ю [PERSON] до колишньої дружини [PERSON] для побачення з донькою [PERSON] . На місці був присутній державний виконавець при якому [PERSON] надала [PERSON] доньку [PERSON] . [PERSON] та його матір запросили до домогосподарства, де зустріч проходила спокійно. [PERSON] провокував всіх на суперечку коли мав проводити час із донькою. Вона не чула щоб [PERSON] вчиняла будь-які протиправні дії відносно [PERSON] . В сторону останнього [PERSON] не висловлювалась нецензурними словами (а.с.20). З письмових пояснень [PERSON] встановлено, що він був запрошений державним виконавцем для фіксації факту передачі дитини батькові. Під час спілкування [PERSON] жодних нецензурних слів в адресу [PERSON] не було (а.с.21). З показів свідка [PERSON] встановлено, що [PERSON] приїжджав на побачення із донькою на підставі рішення суд. В присутності державного виконавця було зафіксовано передачу доньки батьку. Під час спілкування [PERSON] та [PERSON] жодних слів нецензурної лайки в адресу [PERSON] не звучало (а.с.22). З копії акта державного виконавця від 08 січня 2023 року встановлено, що [PERSON] не чинила перешкод [PERSON] в спілкуванні із донькою [PERSON] (а.с.23-24). З письмових пояснень до акта державного виконавця №68964976 наданих [PERSON] вбачається, що позивач не погоджується із інформацією викладеною в акті виконавця. Оскільки ухвала суду щодо побачення батька та доньки не була виконана, а старшим державним виконавцем [PERSON] , не було вжито вкотре заходів для виконання даного виконавчого провадження . Так, під час виконавчих дій були присутні дід, баба та Олійник Лілія , присутність яких не передбачена ухвалою суду та які втручалися в його особисте спілкування з донькою. Коли він намагався підійти до дитини, щоб обняти, [PERSON] демонстративно почала кричати та тікати від нього та не бажала провести час з батьком. Проведений час батька з донькою був 25 хв., а не 6 днів згідно рішення суду без присутності матері та інших осіб.(а.с.14-15). З копії довідки виданої директором ОНЗ ЗЗСО І-ІІІ ст. с.Дзигівка Ямпільської міської ради Вінницької області від 03.01.2023 року встановлено, що [PERSON] навчається в першому класі. Зимові канікули тривають з 24 грудня 2022 р. по 08 січня 2023р.(а.с.25). Із заяви [PERSON] від 08 січня 2023 року встановлено, що [PERSON] повідомила Ямпільський ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області про те, що вона не заперечує щодо побачень доньки [PERSON] із [PERSON] в період з 08.01.2023 р. по 17.01.2023 р. з дотриманням вимог навчального процесу в ОНЗ ЗЗСО І-ІІІ ст. с.Дзигівка Ямпільської міської ради Вінницької області (а.с.26-27). З письмових пояснень [PERSON] від 08січня 2023 року встановлено, що вона із сином [PERSON] приїхала до внучки [PERSON] О 10 год. 30 хв. вона стала свідком того, як колишня невістка почала обзивати її сина та принижувати, вказуючи що він поганий батько та щоб більше до доньки не приїжджав. Під час словесних образ та погроз були присутні [PERSON] , [PERSON] та інші особи.(а.с.30). З відеозапису, який міститься на DVD диску від 08 січня 2023 року встановлено, що відносно [PERSON] в автомобілі працівників поліції була складена постанова серії ГАБІ №515483 від 08 січня 2023 року за ст.183 КУпАП. [PERSON] .. Під час вручення постанови роз`яснено, що з показів свідків отриманих по [ADDRESS] не вбачається протиправних дій зі сторони [PERSON] відносно [PERSON] (а.с.31). З копії постанови серії ГАБІ №515483 від 08 січня 2023 року вбачається, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП у зв`язку із тим, що 08 січня 2023 року приблизно о 10 год. 00 хв. по [ADDRESS] , він здійснив завідомо неправдивий виклик спец.служб, повідомивши про подію, якої насправді не було (а.с.3,18). Вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Як вбачається з вимог ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань- тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, поліції, медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби. У відповідності до ст. 222 КУпАП України розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП. В адміністративному позові позивач категорично заперечував свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи. Згідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Колегія суддів зазначає, що в порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП. Наданий відповідачем диск з відео-файлом за фактом складання адміністративної постанови відносно [PERSON] за ст. 183 КУпАП, не має підтверджень завідомо неправдивого виклику поліції. Відповідно до вищевикладеного, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, жодного іншого доказу вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, відповідачем по справі не надано. Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Враховуючи, що відповідачем не надано суду достовірних доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, суд приходить до висновку про невиконання обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього ст. 77 КАС України, у зв`язку із чим дана постанова підлягає скасуванню. Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі. У силу \~п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право \~скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі \~ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог. \~\~\~

Результат розгляду: granted