Рішення адміністративного суду від 2022-10-21 00:00:00+03

Позивач, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» акціонерного товариства «Українська залізниця», звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення складені Головним управлінням ДПС у Сумській області від 17.02.2021 №№ 00011000901, 00010990901,00010970901. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень слугували висновки податкового органу про порушення підприємством вимог діючого законодавства в частині неподання Довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу та залишків пального за квітень, травень, червень, липень, серпень 2020 року; не обладнання трьох резервуарів для пального рівнемірамилічильниками рівня пального у резервуарах та відсутність реєстрації рівнемірів-лічильників в Єдиному державному реєстрі витратомірів- лічильників та рівнемірів- лічильників рівня пального у резервуарі у період з 01.07.2020 по 26.08.2020 року, а також необладнання місця відпуску палива наливом витратоміром-лічильником та відсутність реєстрації витратоміра- лічильника в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів- лічильників рівня пального у резервуарі у період з 01.07.2020 по 26.08.2020 року. Позивач не погоджується з виявленими порушеннями та зазначив, що АТ «Українська залізниця» в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (далі - СЕАРПСЕ) за адресою: Сумська обл., м. Білопілля, вул. Ворожбянський шлях, 18 товариством «Українська залізниця» 26.07.2019 року зареєстрований акцизний склад, а 12.11.2020 анульовано запис в СЕАРПСЕ.Стверджує, що висновки відповідача, що на території Акцизного складу знаходились три наземні стаціонарні металеві ємкості для зберігання дизельного пального не відповідає дійсності, оскільки перевіркою з питань енергозбереження по ВСП «СумКРМЗ» філії «ЦРЕКМ» АТ «Укрзалізниця» від 23.06.2020 року б/н заборонено експлуатацію ємностей для зберігання дизельного палива інв.№6500914000691/1, інв. №6500914000691/2 та інв. № 6500914000692 у зв`язку з їх ураженням корозією та в деяких місцях запотіванням зварних швів. Відповідно до Акту перевірки з питань енергозбереження ємності були демонтовані зі своїх місць та розміщені в цеху ВСП «СумКРМЗ» філії «ЦРЕКМ» АТ «Укрзалізниця» для проведення їх ремонту, де й знаходяться по теперішній час. Залишок дизельного пального зберігався виключно пересувних ємностях, а саме в бочках 200 л., які знаходились в кузові автомобіля КАМАЗ 5320 державний номер № [NUMBER] . У зв`язку з недоцільністю їх ремонту Актом про тимчасове виведення основних фондів з виробничого процесу та їх консервацію від 27.08.2020 р. б/н ємності для зберігання дизельного палива інв. №6500914000691/1, інв. №6500914000691/2 та інв. № 6500914000692 виведені з експлуатації.Також зазначає, що згідно відповіді Державної податкової служби України від 17.02.2021 № 567/ІПК/99-00-09-03-02-06 на звернення акціонерного товариства «Українська залізниця», щодо обладнання витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками рівня пального не стаціонарних ємностей (бочок), об`ємом від 0,202 м3 до 0,230 м3, які використовуються для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для власних потреб АТ «Укрзалізниця» не передбачене обладнання витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками таких ємностей, для яких не встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, а саме бочки об`ємом від 0,202 м3 до 0,230 м3.Щодо неподання технічної документації та Довідки, позивач зазначає, що форма заповнення таких документів потребує даних про резервуари в яких зберігається пальне, інформація щодо місця відпуску пального на Акцизному складі, інформація про залишки пального відповідно до показань рівнемірів. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимог задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність виявлених порушень та прийнятих на їх підставі податкових повідомлень-рішень. Зазначив, що згідно Акцизної накладної форми «П» від 12.06.2020 № 145 (є у матеріалах справи) отримане пальне відвантажене на пересувний акцизний склад автомобіль КАМАЗ державний номер АА9759МОу 3 ємності по 0,200м3 (загальна місткість 597,000 м3), що також відображене у Журналі. Залишок дизельного пального зберігався виключно пересувних ємностях, а саме в бочках по 200 л., які знаходились в кузові автомобіля. При цьому, суду першої інстанції були надані акти (Дефектні акти на ремонт резервуарів) та кошториси витрат на ремонт резервуарів (є у матеріалах справи), які є підтвердженням не можливістю використання ємностей за призначенням. З приводу посилання суду на те, що згідно записів Журналу позивачем здійснювалось на протязі2020 року по 26 серпня зберігання дизпалива вказує, що дані Журналу пояснюють лише наявність пального на підприємстві його прийняття та відпуск. Такий журнал використовується для обліку пального та не має значення чи є підприємство розпорядником акцизного складу. У зв`язку з тим, що акцизний склад з 23.06.2020 року не використовувався, а пальне зберігалось виключно на пересувному акцизному складі, який необлаштовується витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильникам», Довідки прозведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу та залишків пального не подавались. Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позивач надав відповідь на відзив, в якому просив задовольнити апеляційну скаргу. Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду 14.02.2022 року відкрито апеляційне провадження по справі та призначено апеляційний розгляд даної справи у відкритому судовому засіданні. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, який діє на теперішній час. Харківська міська територіальна громада входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 \~\~\~\~\~\~№75 (зі змінами). У зв`язку з бойовими діями на території Харківської області призначене судове засідання не відбулося. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2022 року запропоновано учасникам справи висловити позицію стосовно можливості розгляду справи у порядку письмового провадження протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. Вказану ухвалу надіслано позивачу \~засобами поштового зв`язку, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового виправлення, а відповідачу в його електронний кабінет, що підтверджуються наявною в матеріалах справи довідкою. У визначений судом строк сторони клопотань про розгляд справи за їх участю не надали. Згідно ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Враховуючи матеріали справи, відсутність клопотань від сторін про розгляд справи за їх участю, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2022 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та відповіді на відзив, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового за №2970. У системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етиловогоза адресою: Сумська обл., м. Білопілля, вул. Ворожбянський шлях, 18 товариством «Українська залізниця» 26.07.2019 року зареєстрований акцизний склад (уніфікований номер 1011306). На зазначений Акцизний склад АТ «Українська залізниця» має ліцензію на зберігання пального, реєстраційний номер №18010414201900046, термін дії з 04.09.2019 до 04.09.2024, адреса зберігання пального: Сумська обл., м. Білопілля, вул. Ворожбянський шлях, 18. Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Сумській області від 13.01.2021 року №70 «Про проведення фактичної перевірки» працівниками ГУ ДПС у Сумській області проведена фактична перевірка місця провадження діяльності, що розташоване за адресою: Сумська обл., м.Білопілля, вул.Ворожбянський шлях,18, де господарську діяльність здійснює АТ«Укрзалізниця». Правомірність призначення та/або проведення перевірки позивачем не оскаржувалась. За наслідками перевірки складений акт № 276/А/18-28-09-01/40075815 від 27.01.2021 року. В акті перевірки зазначено, що на території акцизного складу (уніфікований номер 1011306) до 27.08.2020 року знаходилися для зберігання дизельного палива три наземних стаціонарних металевих ємностей (резервуари РЦ-00.000ПС) загальною місткістю 1580л, з яких: одна ємність місткістю 740 л (ємність і/н 6500914000692) і дві ємності місткістю по 420 л кожна (ємності і/н 6500914000691/1 та і/н 6500914000691/2). Також в акті перевірки контролюючим органом викладені висновки щодо: - необладнання місця відпуску палива наливом витратоміром-лічильником та не реєстрацію витратоміра-лічильника в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у періоді з 01.07.2020 по 26.08.2020. Порушено пп. 230.1.2 п.230.1 ст.230, Податкового кодексу, п. 12 підрозділу 5 розділу XX Перехідних положень ПКУ; - необладнання резервуарів рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарах та не реєстрацію рівнемірів-лічильників в Єдиному державному реєстрі витратомірів - лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі у періоді з 01.07.2020 по 26.08.2020. Порушено пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу, п. 12 підрозділу 5 розділу XX Перехідних положень ПКУ; - неподання Довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі за квітень, травень, червень, липень, серпень місяці 2020 року. Порушено пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу. На підставі зазначеного акту перевірки ГУ ДПС у Сумській області за результатами фактичної перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення: - №00010970901 від 17.02.2021 на суму 20 000 грн. (розрахунок - необладнання 1 місця відпуску пального та відсутність реєстрації у періоді з 01.07.2020 по 26.08.2020 витратоміра- лічильника - 1 х 20,0 тис грн); - №00010990901 від 17.02.2021 на суму 60 000 грн. (розрахунок - необладнання 3 резервуарів для пального та відсутність реєстрації у періоді з 01.07.2020 по 26.08.2020 рівнемірів-лічильників - 3 х 20,0 тис грн); - №00011000901 від 17.02.2021 на суму 5000 тис грн (розрахунок - неподання 5 довідок, а саме за квітень, травень, червень, липень, серпень 2020 року - 5 х 1,0 тис грн). Не погоджуючись із правомірністю вказаних податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду із даним позовом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені за наслідком проведеної перевірки порушення знайшли своє підтвердження під час судом під час розгляду справи, в зв`язку з \~чим, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Згідно п.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України, акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі. Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками. Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів. Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу. Пунктом 12 підрозділу 5 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України визначено, що розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, зокрема, в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року. Відповідно до п. 2 «Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів- лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №891, витратомір-лічильник - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для безперервного вимірювання, запам`ятовування та відображення у фактичних умовах вимірювання кількості пального, що проходить через вимірювальний перетворювач у закритих, повністю заповнених трубопроводах; рівнемір-лічильник рівня пального у резервуарі - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для вимірювання рівня пального, за якою обчислюється об`єм пального, що перебуває у резервуарі, за градуювальною таблицею резервуара. Згідно абз.3 п.230.1.3 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України, розпорядники акцизних складів, що використовують пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснюють операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам, зобов`язані на кожному акцизному складі формувати дані про обсяги обігу пального за звітний календарний місяць та фактичні залишки пального станом на перший та останній дні такого місяця у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15°С. Відповідно до п. 128-1.1 ст.128-1 Податкового кодексу України за необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, передбачено штраф в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу. Згідно абз.5 п. 18 підрозділу 5 розділу XX Податкового кодексу України, норми пункту \~\~\~\~\~\~\~\~128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються: з 1 липня 2020 року - до розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу (незалежно від загальної місткості резервуарів, розташованих на акцизному складі такого розпорядника). За незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального передбачено застосування штрафних санкцій в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ (п.128-1.3 ст.128-1 Податкового кодексу України). Згідно абз. 3 п.25 підрозділу 5 розділу XX Податкового кодексу України визначено, що норми п.128-1.3 ст.128-1 цього Кодексу, за неподання електронних документів з акцизних складів, на яких розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, починають застосовуватися з 01.04.2020 року. Як встановлено під час проведеної перевірки, на території акцизного складу (уніфікований номер 1011306) знаходилися для зберігання дизельного палива три наземних стаціонарних металевих ємностей (резервуари РЦ-00.000ПС) загальною місткістю 1580л, з яких: одна ємність місткістю 740 л (ємність і/н 6500914000692) і дві ємності місткістю по 420 л кожна (ємності і/н 6500914000691/1 та і/н 6500914000691/2) (а.с. 87 88). Згідно Акту про тимчасове виведення основних фондів з виробничого процесу та їх консервацію від 27.08.2020 б/н, складеного комісією підприємства, ємності для зберігання дизельного палива, інвентарні номери №№6500914000692, 6500914000691/1, 6500914000691/2 виведені з експлуатації по причині не використання їх та проведення ремонту. Згідно записів у «Журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах» (форма №7-НП) на протязі 2020 року по 26 серпня позивачем здійснювалось зберігання дизельного палива (а.с. 89 91). Залишки дизельного палива згідно складського обліку (Журнал форма №7-НП, Книга форма №31-НП) станом на 26.08.2020 відсутні, що відповідає даним бухгалтерського обліку (оборотна відомість по рах. 203 (Пальне) (а.с 92 95). Таким чином, перевіркою встановлено, що на території акцизного складу (уніфікований номер 1011306) знаходилися для зберігання дизельного палива три наземних стаціонарних металевих ємностей загальною місткістю 1580л. При цьому, позивачем для перевірки не було надано технічну документацію на рівнеміри-лічильники, якими вимірювався рівень пального у резервуарах на акцизному складі та про обладнання резервуарів рівнемірами-лічильниками. «Довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизний склад пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри» до податкового органу станом на 18.01.2021 року не подавалась. На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що АТ «Українська залізниця» в порушення перелічених вище вимог податкового законодавства не обладнало на акцизному складі (уніфікований № 1010720) місця відпуску палива наливом витратоміром-лічильником, а резервуари рівнемірами-лічильниками рівня палива, не здійснило реєстрації витратоміра-лічильника та рівномірів - лічильників в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі, також до податкового органу не подавались «Довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі». Посилання позивача на те, що згідно Акту перевірки з питань енергозбереження по ВСП «СумКРМЗ» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» від 23.06.2020 року б/н заборонено експлуатацію ємностей для зберігання дизельного палива інв. №6500914000691/1, інв. №6500914000691/2 та інв. № 6500914000692 у зв`язку з їх ураженням корозією та в деяких місцях запотіванням зварних швів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як вказував у позові сам позивач, відповідно до зазначеного Акту перевірки з питань енергозбереження від 23.06.2020, вказані ємності були демонтовані зі своїх місць та розміщені в цеху ВСП «СумКРМЗ» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» для проведення їх ремонту, де й знаходились на момент перевірки (а.с. 62). При цьому, що ані під час перевірки, ані під час розгляду контролюючим органом заперечень на акт фактичної перевірки, ані під час судового розгляду справи позивачем не було надано доказів демонтажу зазначених резервуарів та поміщення на ремонт до виведення їх з експлуатації (27.08.2020). Надані позивачем дефектні акти та кошториси витрат не є доказами фактичного демонтажу зазначених резервуарів, разом з тим, ємності для зберігання дизельного палива, інвентарні номери №№6500914000692, 6500914000691/1, 6500914000691/2 виведені з експлуатації відповідно до Акту від 27.08.2020 (а.с. 180 185). В зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що до дня виведення з експлуатації зазначених резервуарів, на акцизному складі (уніфікований № 1010720) місця відпуску палива наливом повинні були бути обладнані витратоміром- лічильником, а резервуари рівнемірами-лічильниками рівня палива, які повинні бути зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі, відповідно позивач зобов`язаний був подавати до податкового органу «Довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі». На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення-рішення винесені контролюючим органом правомірно, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені \~Конституцією \~та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав. Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Результат розгляду: denied