Рішення адміністративного суду від 2022-10-19 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: - визнати протиправними дії Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква що виявилися у ненаданні, не у повному та не у своєчасному наданні запитуваної інформації у інформаційних запитах позивача від 16.03.2021, 26.04.2021 та 10.05.2021; - визнати протиправними дії Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (регіонального представника Уповноваженого у м. Києві та Київській області), що виявилися у не складенні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно посадових осіб КЕВ, невжиття заходів реагування за зверненням позивача від 10.05.2021; - зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква у 15-денний термін з дня набрання законної сили рішення суду надати позивачу запитувану інформацію, а саме: суму коштів виплачену позивачу у вигляді грошового забезпечення за період з 06.10.2016 по 16.03.2021; копію чинного Положення КЕВ належним чином завіреного; копії фінансової звітності (баланс, звіти) за період з 2014 року по 2020 рік включно, завірені належним чином; копію наказу про призначення заступника начальника - головного інженера КЕВ, належним чином завіреного; копію наказу про прийом на роботу діловода КЕВ, належним чином завіреного; копію річного плану закупівель КЕВ на 2020 та 2021 роки, належним чином завіреного; суму коштів виплачену у вигляді грошового забезпечення (з виплатою на оздоровлення та вирішення соціально побутових питань) начальнику КЕВ підполковнику [PERSON] у період з 25.02.2013 по 10.05.2021; суму коштів на грошове забезпечення в межах максимальної величини, на яку нараховано єдиний соціальний внесок, виплачену підполковнику [PERSON] у період з 25.02.2013 по 10.05.2021. - зобов`язати Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (регіонального представника Уповноваженого у м. Києві та Київській області): провести перевірку на предмет вчинення адміністративних правопорушень посадовими особами відповідача 1 у зв`язку з ненаданням інформації на інформаційні запити позивача від 16.03.2021, 24.03.2021 та 10.05.2021; скласти протокол про адміністративне правопорушення стосовно посадових осіб відповідача 1 за статтею 212-3 КУпАП; направити до відповідача 1 акти реагування на порушення прав позивача. - стягнути із Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на користь позивача судові витрати у сумі (недоотримані соціальні виплати) 23200 грн. а також за нанесення моральної шкоди позивачу у розмірі 23200 грн. Рішенням суду від 08.09.2021 адміністративний позов задоволено частково: - визнано протиправними дії Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, що виявилися у ненаданні, не повному та не у своєчасному наданні запитуваної інформації у інформаційних запитах [PERSON] від 16.03.2021 та від 26.04.2021; - зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква у 15-денний термін з дня набрання законної сили рішення суду надати [PERSON] у повному обсязі запитувану ним інформацію у запитах від 16.03.2021 та від 26.04.2021 з урахуванням висновків, наведених у рішенні суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У подальшому, позивачем 12.09.2021 подано заяву про компенсацію судових витрат у розмірі 7003,15 грн Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 заяву залишено без розгляду. Суд першої інстанції у цьому рішенні вказав про те, що питання розподілу судових витрат вирішувалось судом при вирішенні спору по суті та власне при складенні рішення від 08.09.2021, про що зазначено у мотивувальній частині даного рішення суду, оскільки позивачем у позові вже були заявлені відповідні вимоги щодо розподілу таких витрат. При цьому, суд вказав, що позивачем заявляється клопотання про компенсацію судових витрат, про відшкодування яких останнім не було зроблено відповідної заяви до ухвалення судом рішення по справі. Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказану увахлу та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції безпідставно залишив заяву позивача без розгляду. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника. Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої, пункту 5 частини п`ятої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Згідно частини першої статті 138 КАС розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У відповідності до частини третьої статті 143 КАС якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно викладених вище норм, докази щодо розміру понесених витрат мають бути подані під час розгляду справи. Водночас, питання щодо відшкодування таких витрат суд може вирішити на підставі доказів, що надані після ухвалення рішення по суті позовних вимог, проте лише за сукупності таких умов: - існують поважні причини ненадання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі; - подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; - подання відповідної заяви до закінчення дебатів (тобто під час судового розгляду). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем після ухвалення рішення по суті позовних вимог було заявлене клопотання щодо відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи на суму 7003,15 грн: поштові відправлення на суму 1013,05 грн; електротовари (подовжувач, катушка на 4 гнізда) на суму 832,10 грн; чорнила до принтера на суму 435,00 грн; калькулятор на суму 280,00 грн; придбання принтера на суму 4443 грн. Водночас, як вірно встановив суд першої інстанції, докази щодо понесених витрат та відповідну заяву було подано позивачем вже після ухвалення судового рішення. При цьому, у ході судового розгляду жодних заяв з цього приводу позивачем не подавалося. Окрім того, колегія суддів наголошує, що позивач не навів поважних причин, які унеможливили надання відповідних доказів під час судового розгляду. Відтак, позивачем не було дотримано визначеної законом процедури надання доказів щодо понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення, а відтак, відповідні докази мали бути наданні під час судового розгляду. За таких обставин, позивач пропустив строк для подання доказів понесених витрат. При цьому у своєму клопотанні він не просив поновити пропущений процесуальний строк та не вказав про поважність причин його пропуску. У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв вірне рішення про залишення заяви без розгляду. Аналогічний підхід при порушенні строку подання відповідних доказів застосований Верховним Судом у постановах від 10.09.2019 у справі №850/1/18, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції наголошує, що в апеляційній скарзі позивач наводить виключно цитування норм процесуального права, проте не вказує що саме було порушено судом першої інстанції. Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про залишення заяви позивача без розгляду. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС. Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Результат розгляду: denied