Рішення адміністративного суду від 2022-11-10 00:00:00+02

У липні 2020 року Приватне підприємство «Конон Інвест» (далі - ПП «Конон Інвест») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - ГУ ДПС у Київській області), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 3 квітня 2020 року: №0008910511, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб на загальну суму 1466439,67 грн (у тому числі за податковими зобов`язаннями - 1173151,77 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 293287,90 грн). В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення з приводу правомірності якого виник спір, було прийнято з порушенням ГУ ДПС у Київській області норм пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме було порушено його право брати участь у розгляді заперечень. Відтак це податкове повідомлення-рішення є протиправним. Крім того, позивач вказував на необґрунтованість висновків Акту від 6 березня 2020 року №255/10-36-05-11/33483856 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Конон Інвест» (далі - Акт перевірки) з метою встановлення дотримання вимог податкового законодавства в частині сплати земельного податку (орендної плати) за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року», оскільки рішення Бориспільської районної ради від 13 жовтня 2015 року №476-36-VI та рішення Гірської сільської ради Бориспільського району від 21 березня 2017 року №630-32-VII, на яке посилається відповідач, може бути застосовано починаючи з 2 липня 2018 року. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року, у задоволені адміністративного позову відмовлено. Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, ПП «Конон Інвест» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено неправильне застосування судами норм матеріального права у випадку, передбаченому пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Зокрема, у касаційній скарзі позивач посилається на те, що судами попередніх інстанцій було допущено не застосування таких норм матеріального права у спірних правовідносинах, а саме пункту 86.7 статті 86 ПК України, що встановлює порядок прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, статті 173 Земельного кодексу України, статті 23 Закону України «Про оцінку земель», статті 46 Закону України «Про землеустрій», статей 20, 21, 23, 32 Закону України «Про Державний земельний кадастр», пункту 96 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, що регулює процедуру входження земельних ділянок у межі адміністративно-територіальної одиниці та процедуру зміни нормативно грошової оцінки земельної ділянки, статей 9, 13 закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», що регулюють процедуру оприлюднення регуляторних актів органів місцевого самоврядування. Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ГУ ДПС у Київській області відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України на підставі наказу Державної податкової служби України від 19 лютого 2020 року №461 проведено документальну позапланову виїзну перевірку з метою встановлення дотримання вимог податкового законодавства в частині сплати земельного податку (орендної плати) за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, за результатом якої 6 березня 2020 року складено Акт перевірки). Перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271, пункту 286.2 статі 286 ПК України, що призвело до заниження податку з орендної плати за земельні ділянки за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року на загальну суму 1173151,77 грн. На підставі Акта перевірки відповідачем 3 квітня 2020 року прийнято податкове повідомлення-рішення №0008910511, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб на загальну суму 1466439,67 грн (у тому числі за податковими зобов`язаннями - 1173151,77 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 293287,90 грн). Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено ПП «Конон Інвест» до Державної податкової служби України, яка рішенням від 13 липня 2020 року №21773/6/99-00-06-02-06-06 скаргу позивача залишила без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 3 квітня 2020 року №0008910511 - без змін. Не погоджуючись з прийнятим ГУ ДПС у Київській області 3 квітня 2020 року податковим повідомленням-рішенням №0008910511, ПП «Конон Інвест» звернулося до суду з позовом про визнання його протиправним та його скасування. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. В обґрунтування рішення суд зазначив, що згідно із рішенням Бориспільської районної ради від 13 жовтня 2015 року №476-36-VI, земельна ділянка увійшла у межі села Гора Бориспільського району. Отже, при обчисленні розміру орендної плати за земельну ділянку необхідно застосовувати нормативну грошову оцінку землі, яка затверджена рішенням Гірської сільської ради Бориспільського району від 21 березня 2017 року №630-32- VIІ саме з 1 січня 2018 року. Зазначена позиція підтримана Шостим апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вважає вказані висновки судів попередніх інстанцій передчасними, враховуючи наступне. Відповідно до частин першої та другої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Відповідно до пунктів 86.1 та 86.3 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів). Одним із прав платника податків відповідно до підпункту 17.1.6. пункту 17.1 статті 17 ПК України є право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом. Згідно із пунктом 86.7 статті 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу. У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки. Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення. За приписами пункту 86.8 статті 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків. У позовній заяві як на підставу для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, зокрема, ПП «Конон Інвест» посилалось на те, що контролюючим органом останнє прийнято з порушенням вимог частини другої статті 19 Конституції України та статті 86 ПК України. Позивач вказував, що відповідач позбавив його права, гарантованого пунктом 86.7 статті 86 ПК України, брати участь у розгляді заперечень на Акт перевірки, оскільки не повідомив належним чином про час, дату та місце розгляду заперечень, хоча позивач у запереченнях зазначав про те, що бажає брати участь у їх розгляді. У зв`язку з чим, на думку позивача, податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Судом першої інстанції вказаним у позовній заяві доводам не було надано належної оцінки, а також зазначені доводи позивача були залишені поза увагою і суду апеляційної інстанції. Частинами першою - третьою статті 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають. За змістом статті 9 КАС України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів. Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 КАС України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 73 КАС України). Вказані вище обставини справи не досліджені судами в повному обсязі, тому для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які міститься в матеріалах справи або витребовується, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Частиною другою статті 353 вказаного Кодексу передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів. Колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому такі рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил статті 353 КАС України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Результат розгляду: partial