Рішення адміністративного суду від 2022-05-13 00:00:00+03

[PERSON] 10.09.2021 звернувся в суд з уточненим позовом до Управління капітального будівництва Департаменту інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення конкурсної комісії Управління капітального будівництва Департаменту інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації про визначення переможця конкурсного відбору на зайняття вакантної посади категорії «Б» - начальника відділу організації роботи та державних закупівель Управління капітального будівництва Департаменту інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з прийнятим рішенням [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що суд не дослідив наявність у нього достатньої вислуги років в органах внутрішніх справ, яка зараховується до стажу державної служби, а також про присвоєння йому одразу 7 рангу державного службовця при вступі на державну службу, що свідчить про достатній стаж роботи, щоб мати можливість претендувати на зайняття вакантної посади державної служби категорії «Б». Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Частиною 1 статті 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. На підставі статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] 30.08.2021 подав документи для прийняття участі у конкурсі з метою зайняття вакантної посади державної служби категорії «Б» - начальника відділу організації роботи та державних закупівель Управління капітального будівництва Департаменту інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації. 01.09.2021 позивачу направлене повідомлення №1119/1.1.4 про не відповідність документів встановленим вимогам та умовам, тобто було відмовлено у допуску до тестування на знання законодавства та до участі в конкурсі на заміщення вищевказаної посади державної служби, у зв`язку із невідповідністю попереднього досвіду роботи відповідно до статті 20 Закону України «Про державну службу» заявленим вимогам до даної посади. 13.10.2021 підготовлене та направлене на адресу позивача повідомлення №1364/1.1.3 з копією протоколу № 3 засідання конкурсної комісії на зайняття вакантних посад державної служби категорій «Б» і «В» в департаменті інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації. Вважаючи дану відмову протиправною, позивач звернувся в суд з вказаним позовом. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції погодився із правомірністю дій відповідача у справі. Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) визначено, що він регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця. Як встановлено частиною 2 статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частини 1 статті 20 Закону № 889-VIII вимогами до осіб, які претендують на вступ на державну службу, є вимоги до їхньої професійної компетентності, які складаються із загальних та спеціальних вимог. Пункту 3 частини 2 статті 20 Закону № 889-VIII встановлює, що особа, яка претендує на зайняття посади державної служби категорії «Б», у державному органі юрисдикція якого поширюється на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя, та його апараті повинна відповідати таким загальним вимогам: досвід посадах державної служби категорій «Б» чи «В» або досвід служби в органах місцевого самоврядування, або досвід роботи на керівних посадах підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності не менше двох років, вільне володіння державною мовою. Згідно частини 1 статті 21 Закону № 889-VIII вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Частиною 1 статті 22 Закону № 889-VIII визначено, що з метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов`язки, проводиться конкурс на зайняття посади державної служби (далі - конкурс) відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби (далі - Порядок проведення конкурсу), що затверджується Кабінетом Міністрів України. Як встановлено частиною 3 статті 22 Закону №889-VIII, порядок проведення конкурсу визначає зокрема: 1) умови проведення конкурсу; 2) вимоги щодо оприлюднення інформації про посади державної служби та оголошення про проведення конкурсу; 3) склад, порядок формування та повноваження конкурсної комісії; 4) порядок прийняття та розгляду інформації для участі в конкурсі; 5) етапи оцінювання кандидатів на зайняття посад державної служби та порядок їх проведення; 6) методи оцінювання кандидатів на зайняття посад державної служби. Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Закону №889-VIII оголошення разом з інформацією про проведення конкурсу оприлюднюється на Єдиному порталі вакансій державної служби відповідно до цього Закону і Порядку проведення конкурсу, а також може оприлюднюватися на веб-сайті державного органу, у якому оголошено конкурс (за наявності), та інших веб-сайтах. Рішення про оголошення конкурсу на зайняття посади державної служби» приймає суб`єкт призначення, на посади державної служби категорій «Б» і «В» - керівник державної служби відповідно до цього Закону. Суб`єкт призначення або керівник державної служби забезпечує оприлюднення та передачу центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, наказу (розпорядження) про оголошення конкурсу та його умови в електронній формі не пізніше наступного робочого дня з дня підписання відповідного наказу (розпорядження). Статтею 25 Закону № 889-VIII передбачено, що особа, яка бажає взяти участь у конкурсі, подає в установленому порядку до конкурсної комісії таку інформацію: 1) реквізити документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України; 2) заяву про участь у конкурсі із зазначенням основних мотивів щодо зайняття посади державної служби, до якої додається резюме за формою, визначеною Кабінетом Міністрів України; 3) заяву, в якій повідомляє, що до неї не застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», та надає згоду на проходження перевірки та на оприлюднення відомостей стосовно неї відповідно до зазначеного Закону; 4) підтвердження наявності відповідного ступеня вищої освіти; 5) копію Державного сертифіката про рівень володіння державною мовою (витяг з реєстру Державних сертифікатів про рівень володіння державною мовою), що підтверджує рівень володіння державною мовою, визначений Національною комісією зі стандартів державної мови; 6) відомості про стаж роботи, стаж державної служби (за наявності), досвід роботи на відповідних посадах згідно з вимогами, передбаченими статтею 20 цього Закону, та іншими умовами конкурсу; Згідно частин 1, 2 статті 28 Закону № 889-VIII рішенням Комісії або конкурсної комісії визначаються кандидатури на зайняття посад державної служби, які набрали найбільшу загальну кількість балів за результатами складання загального рейтингу кандидатів (не більше трьох на одну посаду), для вибору суб`єктом призначення або керівником державної служби переможця конкурсу. Результатами конкурсу є визначення суб`єктом призначення або керівником державної служби переможця (переможців) конкурсу. Рішення конкурсної комісії оформляється протоколом, який підписується присутніми на засіданні членами комісії, не пізніше ніж протягом трьох календарних днів після його проведення і зберігається в державному органі, в якому проводився конкурс, протягом трьох років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 246 від 25.03.2016 (далі - Порядок № 246). Відповідно до пункту 20-1 Порядку №246 спеціальний структурний підрозділ НАДС або служба управління персоналом державного органу, в якому проводиться конкурс, розглядає інформацію, подану кандидатами для участі у конкурсі. У разі неподання кандидатом необхідної інформації, передбаченої пунктом 19 цього Порядку, виявлення невідповідності поданої кандидатом інформації щодо кваліфікаційних вимог до освіти та/або досвіду роботи, неправильності заповнення заяви або резюме такий кандидат не допускається до проходження конкурсу. Про результати розгляду інформації, поданої кандидатами для участі у конкурсі, спеціальний структурний підрозділ НАДС або служба управління персоналом державного органу, в якому проводиться конкурс, повідомляє кандидатам у порядку, передбаченому абзацом одинадцятим пункту 17 цього Порядку, не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня надходження такої інформації. Кандидат після усунення недоліків може подати інформацію для участі у конкурсі повторно у передбаченому порядку в межах встановленого строку її подання. Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, [PERSON] 30.08.2021 подав передбачені законодавством необхідні документи для прийняття участі у конкурсі з метою зайняття вакантної посади державної служби категорії «Б» - начальника відділу організації роботи та державних закупівель Управління капітального будівництва Департаменту інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації. 01.09.2021 [PERSON] повідомлено про не відповідність документів встановленим вимогам та умовам, тобто йому було відмовлено у допуску до тестування на знання законодавства та загалом до участі в конкурсі на заміщення вищевказаної посади державної служби, у зв`язку із невідповідністю попереднього досвіду роботи згідно статті 20 Закону України «Про державну службу» та наказу директора департаменту від 20.08.2021 №53-од «Про оголошення конкурсу» та умов проведення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії «Б», особи які не мають відповідного досвіду роботи на посадах державної служби категорій «Б» чи «В» або досвід служби в органах місцевого самоврядування, або досвід роботи на керівних посадах підприємств, установ та організацій не залежно від форми власності не менше двох років, не відповідають установленим кваліфікаційним вимогам. Щодо доводів апелянта про наявність у нього необхідного стажу такі на думку колегії суддів є необґрунтованими з врахуванням наступного. Постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25 березня 2016 року затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, який визначає механізм обчислення стажу державної служби (далі Порядок). Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби здійснює служба управління персоналом державного органу. Згідно Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2004 року №336, до професійної групи «керівники» належать: керівники первинних структурних підрозділів, керівники структурних підрозділів вищого рівня, керівники підприємств, установ, організацій, а також їх заступники. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як вказує в своєму резюме [PERSON] з 28.02.2003 по 06.11.2015 працював в УМВС України у Волинській області на посаді оперуповноважений, інспектор-черговий, а відповідно до Переліку посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; що прирівнюються посадам поліцейських, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 лютого 2017 року №138, відповідає посаді оперуповноваженого апарату Головних управлінь Національної поліції відповідно до класифікатора професій, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року №327 оперуповноважений відноситься до групи посад професіонал в галузі правоохоронної діяльності та не відноситься до керівної посади. Також, [PERSON] з 31.03.2016 по 23.06.2017 працював за контрактом в Збройних Силах України, як командир машини відповідно до Переліку штатних посад рядового, сержантського і старшинського складу та відповідних їм військових звань і тарифних розрядів посад, затвердженого наказом Міністерства оборони України 13 грудня 2018 року №627, віднесено до посад рядового, сержантського і старшинського складу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ З огляду на вказане, дослідивши наявні в справі докази колегія суддів вважає, що позивачем не надано належних підтверджень, щодо наявності у нього стажу державної служби, а наявний стаж зазначений у резюме не відповідає вимогам на зайняття вакантної посади начальника відділу організаційної роботи та державних закупівель, тому недопущення [PERSON] до участі в конкурсах на зайняття вакантних посад ґрунтуються на вимогах визначених Порядком №246. Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Конкурсної комісії Управління капітального будівництва Департаменту інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації про визначення переможців конкурсів, то суд зазначає наступне. Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси та просити про їх захист. Згідно частини 6 статті 28 Закону № 889-VIII кандидат, якого не визначено переможцем конкурсу, має право оскаржити рішення Комісії або конкурсної комісії до суду з підстав порушення умов або порядку проведення конкурсу, що могло істотно вплинути на його результати. Відповідно до пункту 8 Порядку №246, кандидатами на зайняття посади є особи, які подали необхідну інформацію для участі у конкурсі. Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивач, як особа, яку не допущено до проходження конкурсу, не є кандидатом на зайняття посади, не має права оскаржувати рішення конкурсної комісії до суду з підстав порушення умов або порядку проведення конкурсу, що могло істотно вплинути на його результати. Відповідно, так як позивач, як особа, яку не допущено до проходження конкурсу, не є кандидатом на зайняття посади, конкурсна комісія не приймала рішення щодо позбавлення позивача можливості конкурувати із переможцями конкурсного відбору. Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що підставою для звернення до адміністративного суду є наявність у позивача порушених прав, свобод або інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень. В такому випадку порушені права підлягають захисту судом у спосіб, що дозволить відновити таке порушене право. Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Враховуючи все вищенаведене, апеляційний суд вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому у задоволенні позовних вимог відмовлено правомірно, суд першої інстанції вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає. У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника. Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Результат розгляду: denied