Рішення адміністративного суду від 2024-02-21 00:00:00+02

У травні 2022 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з \~адміністративним позовом до \~Головного управління ДФС у Полтавській області (далі відповідач-1, ГУ ДФС у Полтавській обл.), Головного управління ДПС у Полтавській області (далі відповідач-2, ГУ ДПС у Полтавській обл.), в якому просив: \~ - визнати протиправними дії \~ГУ ДФС у Полтавській обл. щодо відмови прийняти заяву про призначення йому пенсії, відмови зробити \~розрахунок розміру грошового забезпечення з урахуванням вислуги років - 21 рік 01 місяці 26 днів та відмови підготувати та направити до Головного управління ПФУ\~у Полтавській обл. подання про призначення йому пенсії; - зобов`язати відповідача прийняти заяву про призначення йому пенсії, підготувати подання про призначення йому пенсії, провести йому розрахунок розміру грошового забезпечення з урахуванням вислуги років - 21 рік 01 місяці 26 днів та подати перелічене до Головного управління ПФУ в Полтавській обл. для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12\~Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 09.04.1992 (далі Закон №2262-ХІІ). Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 позов задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ДФС у Полтавській обл. щодо відмови, оформленої листом №С/264/16-97-07 від 29.12.2021, щодо оформлення позивачу необхідних документів для призначення пенсії та подання про призначення пенсії\~та направлення матеріалів для призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській обл. Зобов`язано ГУ ДФС у Полтавській обл. прийняти заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років, оформити необхідні документи для призначення пенсії і подання\~про призначення пенсії\~та направити їх\~до Головного управління ПФУ в Полтавській обл. для розгляду питання про призначення \~\~пенсії за вислугу років відповідно до\~Закону №2262-ХІІ. Стягнуто з Головного управління ДПС у Полтавській обл. на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з ГУ ДПС у Полтавській обл. судових витрат зі сплати судового збору, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати частково\~рішення\~Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 по справі № 440/4708/22 в частині стягнення з \~ГУ ДПС у Полтавській \~обл. судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 992.40 грн та ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції задоволено позовні вимоги [PERSON] виключно до ГУ ДФС у Полтавській обл. та зобов`язано саме ГУ ДФС у Полтавській обл. вчинити певні дії, отже судом першої інстанції безпідставно обтяжено іншу юридичну особу сплатити судовий збір, яка жодним чином не порушила законні права та інтереси позивача. Наголосив про помилковість висновків суду першої інстанції щодо правонаступництва ГУ ДПС у Полтавській обл., оскільки діяльність підрозділів податкової міліції не входить до сфери діяльності в якій ДПС України є правонаступником ДФС України. Зазначив, що на час розгляду справи ГУ ДПС в Полтавській обл. перебуває в стані припинення, однак, запис про припинення вказаного органу державної влади до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осію підприємців та громадських формувань не внесено, отже, перехід прав та обов`язків від одного суб`єкта до іншого ще не завершено, а відтак, відсутні підстави для стягнення з ГУ ДПС в Полтавській обл. судових витрат зі сплати судового збору по вищезазначеній справі. Відповідач-1 та позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами. Позивач \~проходив службу в податковій міліції з 01.08.2000 по 27.09.2021. Наказом ГУ ДФС у Полтавській обл. №109-о від 24.09.2021 позивача звільнено з посади та зі служби у податковій міліції заступника начальника відділу протидії злочинам у сфері обігу товарів акцизної групи Управління боротьби з фінансовими злочинами ГУ ДФС у Полтавській обл. полковника податкової міліції [PERSON] \~27.09.2021\~через скорочення штатів у запас (з постановкою на військовий облік) відповідно до підпункту\~г\~пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР №114 від 29.07.1991 із змінами і доповненнями; визначено, що вислуга років станом на 27.09.2021 в календарному обчисленні складає 21 рік 02 місяці 26 днів (а.с.14). Позивач звернувся до ГУ ДФС у Полтавській обл. із заявою від 28.11.2021, в якій просив оформити всі необхідні документи (з урахуванням документів доданих до цієї заяви) та подання про призначення йому пенсії за вислугу року відповідно до Закону №2262-ХІІ і направити вказані документи до органу пенсійного фонду за місцем його проживання до Головного управління ПФУ в Полтавській області. До вказаної заяви додав: заяву про призначення пенсії, реквізити рахунку в АТКБ "Приватбанк", копії документа про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків, паспорта та наказу про звільнення №109-о (а.с.15). Листом ГУ ДФС у Полтавській обл. №С/264/16-97-07 від 29.12.2021 позивачу на його звернення повідомлено, що відповідно до пункту "а"\~ст. 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2020 або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Відповідно до наказу ГУ ДФС у Полтавській обл. №109-о від 24.09.2021 "Про звільнення [PERSON] " його звільнено зі служби у податковій міліції 27.09.2021, вислуга років у календарному обчисленні складає 21 рік 02 місяці 26 дні. Оскільки на момент звільнення зі служби (27.09.2021) у нього відсутня календарна вислуга, підстави для оформлення подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до\~Закону № 2262-XII\~відсутні. Враховуючи викладене, у ГУ ДФС у Полтавській обл. відсутні підстави і повноваження для оформлення подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до\~Закону № 2262-XII\~та направлення матеріалів до ГУ ПФУ в Полтавській обл. Вважаючи, що з боку відповідача наявна протиправна бездіяльність, яка полягає у не підготовці та не направленні до пенсійного органу необхідних для оформлення пенсії документів, \~позивач звернувся до суду з цим позовом. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова ГУ ДФС у Полтавській обл. щодо оформлення позивачу подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII та направлення матеріалів для призначення пенсії до Головного управління ПФУ в Полтавській обл. є протиправною, а тому зобов`язав ГУ ДФС у Полтавській обл. прийняти заяву [PERSON] про призначення пенсії за вислугу років, оформити необхідні документи для призначення пенсії і подання про призначення пенсії та направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для розгляду питання про призначення [PERSON] пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ. Крім того, суд першої інстанції стягнув з ГУ ДПС у Полтавській обл. на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем та відповідачем-1 \~рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідач-2 оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення з нього судових витрат зі сплати судового збору. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду про стягнення з ГУ ДПС у Полтавській обл. на користь [PERSON] судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції \~в частині стягнення судових витрат з ГУ ДПС в Полтавській обл. з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі Порядок №1074). Згідно з п. 5, 6 вказаного Порядку №1074 орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України. Пунктом 8 Порядку №1074 встановлено, що внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам. Підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого (іншим) внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що положення КАС України, на відміну від чинного цивільного чи господарського процесуального законодавства, не пов`язують процесуальне правонаступництво з обов`язковою наявністю факту припинення юридичної особи. Ключовим за правилам КАС України є доведення обставин вибуттям сторони - суб`єкта владних повноважень з відносин, щодо яких виник спір. Такі правила КАС України встановлені виходячи із специфіки публічно-правових відносин, а саме: з тією обставиною, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації. Відтак якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень. Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень. У цій справі для вирішення питання щодо розподілу судових витрат визначальним є встановлення або припинення первісного суб`єкта - ДФС України, або переходу його функцій (адміністративної компетенції), з яких виник спір, до ДПС України. В апеляційній \~скарзі відповідач-2, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р "Питання Державної податкової служби", \~зазначає, що вищевказаними нормативно-правовими актами передбачено компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво ДПС функцій ДФС у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску. Колегія суддів \~погоджується з такими твердженнями \~апелянта з огляду на наступне. Так, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Встановлено, що ДФС України продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної податкової служби» від 21.08.2019 №682-р Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою України покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно до Наказу ДПС України «Про початок діяльності Державної податкової служби України» від 28.08.2019 №36 розпочато виконання ДПС України функцій і повноважень ДФС України, що припиняється. З матеріалів справи вбачається, що запис про припинення ГУ ДФС в Полтавській області у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент розгляду цієї справи \~\~відсутній. Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р свідчать про компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво ДПС України, тобто про перехід до ДПС України функцій ДФС України у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску. Колегія суддів наголошує, що спір у цій справі виник у відносинах публічної служби, пов`язаних із підготовкою документів, \~необхідних для призначення позивачу пенсії за вислугою років. У такому випадку заміна ДФС України як відповідача може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення. Відповідно до ч.1, 5 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Враховуючи, що суть спору у цій справі не стосується публічно-владних функцій, що були передані ДПС України, і на момент розгляду справи судом до Реєстру не був внесений запис про припинення ДФС України, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про безпідставне стягнення \~судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. з \~ГУ ДПС у Полтавській обл., \~оскільки спірні правовідносини не стосуються питань реалізації податковим органом державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску. Аналогічна правова позиція викладена \~у постановах Верховного Суду від 19.04.2022 у справі №520/9169/18, від 14.04.2021 у справі № 826/14904/18, від 13.05.2021 у справі № 826/2850/17, від 03.06.2021 у справі № 640/19105/19, від 13.10.2021 у справі №803/130/16 та від 02.11.2021 у справі №816/1231/15. Суд першої інстанції не врахував вище вказані нормативні акти, що призвело до помилкового вирішення питання розподілу судових витрат та стягнення їх з не належної сторони, а тому в цій частині судове рішення підлягає зміні, шляхом стягнення судових витрат з ГУ ДФС Полтавської обл. Відповідно до\~ст.242 КАС України\~рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників по справі. Відповідно до\~ст. 317 КАС України\~підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. \~

Результат розгляду: granted