Рішення адміністративного суду від 2022-05-10 00:00:00+03

[PERSON] , в особі представника Чернеша Д.С. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, в якому просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України щодо неналежного забезпечення визначення розміру, періоду, строку, нарахування та негайної повної виплати пенсії [PERSON] з 01.12.2018; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином здійснити призначення, нарахування та негайну повну виплату пенсії [PERSON] , з 01.12.2018, з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та щомісячно проводити відповідні виплати, починаючи з 01.12.2018, з врахуванням фактично виплачених сум, до змін у законодавстві, які передбачають збільшення виплат; - стягнути солідарно з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, на користь [PERSON] , заборговані за період з 22.12.2018 по 31.07.2021 пенсійні виплати в сумі 82829,25 грн., з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»; - стягнути солідарно з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, на користь [PERSON] , моральну шкоду в сумі 300000,00 грн. Окрім того позивач просив зобов`язати відповідачів подати до суду звіт про повне виконання судового рішення протягом місячного строку з моменту набрання законної сили рішення суду. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду з підстав п. 2 ч. 1 ст. 240 КАС України. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати, оскільки до суду не було надано належних документів на підтвердження повноважень цієї особи щодо підписання позовної заяви від імені позивача. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, в іншому складі суду. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що повернення заяв (скарг) за наявності у суду процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у ч. 1 ст. 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень. Посилаючись на висновки Верховного Суду, скаржник вказує, що ним подано належні докази на підтвердження повноважень представництва у суді, а саме: оформлена та належним чином засвідчена копія довіреності. Представники сторін у судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином. \~ Відповідач подав відзив по справі, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду від 13.12.2021 без змін. Також \~відповідач у відзиві просив провести розгляд справи за відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України. Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції \~вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке. Суддя, розглянувши матеріали позовної заяви [PERSON] , ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 у цій справі встановив відсутність підстав для повернення позовної заяви (ч.4 ст.1698 КАС України) або відмови у відкритті провадження у справі \~(ст.170 КАС України), внаслідок чого прийняв позовну заяву [PERSON] , подану представником Чернешем Д.С. до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи) в порядку письмового провадження розглянуто питання про залишення без розгляду позовної заяви [PERSON] і прийнято рішення про залишення позову без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.240 КАС України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано. Застосовуючи вказану процесуальну норму, суд першої інстанції виходив з того, що \~в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження дійсного волевиявлення позивача реалізувати своє право на звернення до суду не самостійно, а через представника, та, відповідно, обсяг повноважень, наданий представнику. Суд з матеріалів позовної заяви встановив, що її подано від імені позивача та підписано його представником Чернешем Дмитром Сергійовичем, на підтвердження повноважень якого до позовної заяви додано копію довіреності від 24.02.2020 №НОЕ916593, яка посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Забуранною А.А., при цьому копія наданої довіреності завірена безпосередньо самим Чернешем Д.С., а не нотаріусом, що суперечить вимогам Закону України «Про нотаріат». Крім того, суд зазначив, що наведеною довіреністю Фоміцький В.В. уповноважив Чернеша Д.С. представляти інтереси Фоміцького В.В., зокрема, в судових органах будь-якої ланки з питань, які будуть пов`язані із розглядом цивільних справ та виконанням рішень (ухвал). Водночас, повноважень представляти інтереси [PERSON] в судових органах, в тому числі в Дніпропетровському окружному адміністративному суді, з питань, які будуть пов`язані із розглядом саме адміністративних справ (як справа №160/23357/21), цією довіреністю Чернешу Д.С. не надано. Суд апеляційної інстанції, за фактичних обставин, вважає помилковим застосування судом першої інстанції п. 2 ч. 1 ст. 240 КАС України. Частиною 2 статті 46 КАС України передбачено, що позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Згідно з частинами першою та третьою статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи. Частиною 6 ст. 59 КАС України передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. Згідно з ч. 8 ст. 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідності заяви, скарги, клопотання. В свою чергу, згідно наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України суд може з`ясувати наявність у особи повноважень на представництво як на стадії вирішення питання відкриття провадження в адміністративній справі, так і під час розгляду справи, але в будь-якому разі суд повинен вжити визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин, \~\~у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч.4 ст.9 КАС України). Зазначене вище \~дає підстави для висновку, що встановлення особи учасників справи на підставі законодавчо визначених документів може здійснюватися судом і під час розгляду справи. Втім, для застосування приписів п. 2 ч. 1 ст. 240 КАС України суд повинен на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів перевірити повноваження учасників справи, їхніх представників і встановити, зокрема, той факт, що позовна заява підписана особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано. Суд апеляційної інстанції з цього приводу враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року по справі №826/5500/18, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень. Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції, що позов підписано особою, яка не мала права його підписувати, передчасним та такими, що ґрунтуються на формальному підході. Судом першої інстанції не вжито заходів для перевірки повноважень особи, що підписала позовну заяву. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, з помилковим \~застосуванням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що \~відповідно до ст.320 КАС України є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. З приводу вимоги скаржника направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суду суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до наведеної норми ст.320 КАС України визначення складу суду першої інстанції не входить до повноважень суду апеляційної інстанції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у вказаній частині.

Результат розгляду: partial