Рішення адміністративного суду від 2022-08-10 00:00:00+03

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~10.01.2022 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2310423-5353-0408 від 30 червня 2019 року, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем «ОРЕНДНА ПЛАТА З ФІЗИЧНИХ ОСІБ 18010900» за період 2019 рік в розмірі 46 480,33 грн.; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 1564263-5340-0408 від 08 квітня 2020 року, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем «ОРЕНДНА ПЛАТА З ФІЗИЧНИХ ОСІБ 18010900» за період 2020 рік в розмірі 46 480,33 грн.; - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 986814-2407-0408 від 19 березня 2021 року, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем «ОРЕНДНА ПЛАТА З ФІЗИЧНИХ ОСІБ 18010900» за період 2021 рік в розмірі 46 480,33 грн.; - визнати протиправним та скасувати податкову вимогу форми «Ф» від 26 вересня 2019 року № 431235-53, яким визначено позивачу суму податкового боргу в розмірі 44 521,06 грн.; - визнати протиправним та скасувати рішення № 431235-53 про опис майна у податкову заставу від 26 вересня 2019 року та звільнити з податкової застави майно позивача; - зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ ВП: 44118658) внести відомості до інтегрованої автоматизованої інформаційно-аналітичної системи щодо скасування податкових повідомлень-рішень № 2310423-5353-0408 від 30 червня 2019 року, № 1564263-5340-0408 від 08 квітня 2020 року, № 986814-2407-0408 від 19 березня 2021 року, якими встановлено суму заборгованості позивача за платежем «ОРЕНДНА ПЛАТА З ФІЗИЧНИХ ОСІБ 18010900» в розмірі 139440.99 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що податкові повідомлення - рішення № 2310423-5353-0408 від 30.06.2019 року, № 1564263-5340-0408 від 08.04.2020 року та № 986814-2407-0408 від 19.03.2021 року про нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за період 2019-2021 роки є безпідставними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки до таких не було додано розрахунку податкового зобов`язання, витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, на яку нараховано податкові зобов`язання. Також вказано, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19.12.2021 року, зареєстрованому в реєстрі за № 724, слідує, що будівля складу, розташоване за адресою: [ADDRESS] , площею 328.8 кв.м., знаходилась у спільній сумісній власності без виділення часток у [PERSON] та [PERSON] . Згоди між позивачем та \~ [PERSON] щодо обов`язку сплати податків та зборів пов`язаних із вищевказаною будівлею не було. Крім того вказано, що в матеріалах справи відсутні докази направлення спірних податкових повідомлень\~ рішень на адресу позивача. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову. Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність \~підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач , як орендар, уклав з Піщанською сільською радою (орендодавець) договір оренди земельної ділянки від 15.03.2007 року. Предметом договору є земельна ділянка площею 0,93 га\~ забудовані землі за рахунок запасу, яка розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району, кадастровий номер 1223285000:03:007:0149. Згідно пункту 2.1 договору, земля надається в оренду для комерційного використання. Земельна ділянка надається в оренду строком на 49 років починаючи з моменту державної реєстрації цього договору (пункт 3.1). Договір зареєстровано 15.03.2007 року за № 263. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 31.12.2021 року, [PERSON] до 09.12.2021 року був власником будівлі складу за адресою: [ADDRESS] . Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято: - податкове повідомлення-рішення № 2310423-5353-0408 від 30.06.2019 року, яким позивачу \~визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у сумі 46480,33 грн., - податкове повідомлення-рішення № 1564263-5340-0408 від 08.04.2020 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2020 рік у сумі 46480,33 грн., - податкове повідомлення-рішення № 986814-2407-0408 від 19.03.2021 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2021 рік у сумі 46480,33 грн. Також Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 26.09.2019 року складено податкову вимогу № 431235-53, якою визначено, що станом на 25.09.2019 року сума податкового боргу позивача з орендної плати з фізичних осіб складає 44521,06 грн., та відповідно до\~ статті 89 Податкового кодексу України, винесено рішення про опис майна у податкову заставу № 431235-53. Не погодившись з податковими повідомленнями рішеннями та рішенням про опис майна в податкову заставу позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі. Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган відповідно до вимог ПК справі зміни розмір ставки орендної плати \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~за землю, з урахуванням ставки податку 8% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, визначеної рішення Піщанської сільської ради. Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до частини першої\~ статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України\~ завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. За змістом частини другої\~ статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України\~ \~\~у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~ Конституцією\~ та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Перевіряючи правильність наданої судом апеляційної інстанції правової оцінки оскаржуваним індивідуальним актам в контексті дотримання Відповідачем частини другої\~ статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України\~ при їх прийнятті, Суд звертає увагу на таке. ПК\~ \~\~\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт\~ 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень\~ \~\~\~\~розділу ХІІ ПК. За приписами пункту\~ \~\~\~\~288.1 статті 288 ПК\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Згідно з пунктами 288.2 - 288.4 статті\~ \~\~\~\~288 ПК\~ \~\~\~платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня\~ \~\~2014 року № 1166-VII, який набрав чинності 1 квітня 2014 року, підпункт\~ \~\~\~\~288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК\~ \~\~\~викладено в такій редакції: розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки. Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу з орендної плати за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі. Відповідно до пункту\~ 288.7 статті 288 ПК\~ податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу. Проаналізувавши наведені вище положення\~ ПК\~ можна дійти висновку, що законодавець визначив нижню граничну межу річної суми орендної плати за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі. Диспозиція\~ статті 288 ПК\~ чітко розрізняє розмір орендної плати (яка визначається договором) та річну суму платежу (яка, в свою чергу, не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру). Тобто, незалежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати,\~ \~\~\~\~ПК\~ \~\~\~вимагає, щоб річна сума платежу з орендної плати за земельну ділянку була не меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки. Крім того, виходячи із принципу пріоритетності норм\~ ПК\~ над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті\~ 5.2 статті 5\~ цього\~ \~\~\~\~Кодексу, до моменту внесення до договору оренди відповідних змін, розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено підпунктом\~ 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК. Наведений висновок підтверджується чіткою та послідовною судовою практикою, яка є обов`язковою для врахування, в силу вимог\~ статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема постановами Верховного Суду України від 2 грудня 2014 року (справа № 21-274а14), 7 квітня 2015 року (справа №21-117а15), 14 квітня 2015 року (справа № 21-165а15), 24 квітня 2015 року (справа № 21-131а15). Від вказаного вище правового висновку Верховний Суд у встановленому\~ КАС України\~ порядку не відступав, навпаки, аналогічний підхід до розуміння норм права, зокрема, й підпункту 288.1.5 пункту\~ 288.5 статті 288 ПК України, було підтримано Верховним Судом у постановах від 18 березня 2019 року (справа №823/219/18), від 16 квітня 2019 року (справа №2140/1586/18), від 11 червня 2019 року (справа №826/17049/16), від 10 жовтня 2019 року (справа №824/2281/15-а), від 17 вересня 2020 року (справа №160/3242/19), від 2 грудня 2020 року (справа №160/2705/19). Отже, з набранням чинності\~ ПК України, тобто з 01.01.2011, визначено мінімальний розмір річної та максимальний розмір орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності та грошову оцінку яких встановлено. Як видно з матеріалів справи, податковим органом при визначенні розміру орендної плати за землю позивачу було використано ставку податку на рівні 8%, відповідно до рішення \~Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 2-2/VII від 26.06.2018 року, яким встановлено ставку орендної плати за землю від нормативної грошової оцінки вартості земель оцінку яких проведено, для земель промисловості (розміщення та експлуатація основних, підсобних, допоміжних будівель та споруд промислових підприємств всіх організаційно правових форм, їх інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших приміщень виробничої діяльності тощо)\~ 8%. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Водночас, як видно з копії листа Піщанської сільської ради від 24.02.2021 року №564/02-24, земельна ділянка з кадастровим номером 1223285000:03:007:0149, щодо якої нараховано позивачу орендну плату за землю, \~має цільове призначення - «об`єкти торгівлі». (а.с. 56) \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як зазначає позивач, що не спростовано відповідачем, зазначену земельну ділянку позивач ніколи не використовував як землі промислового призначення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до договору оренди, в 2007 році земельну ділянку \~з кадастровим 1223285000:03:007:0149 передано в оренду позивачу для комерційних цілей. В свою чергу, відповідно до рішення Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 2-2/VII від 26.06.2018 року, від 24.06.2019 року №1-20, від 07.07.2020 року, у спірний період ставка орендної плати за землю від нормативної грошової оцінки вартості земель оцінку яких проведено, для земель, що використовуються для будівництва та обслуговування об`єктів комерційного спрямування (магазин, кафе, ресторан, готелі, мотелі, літні тераси, тимчасові споруди, які здійснюють торгівельну діяльність, розважальні комплекси, інші об`єкти торгівлі) становила 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем неправильно обраховано суму грошового зобов`язання позивача за платежем орендна плата за землю, адже податковим органом застосовано ставку податку 8%, яка не відповідає цільовому призначенню земельної ділянки комерційне призначення «об`єкти торгівлі». Більше того, суд апеляційної інстанції зазначає, що визначальним для встановлення розміру плати за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, є встановлена\~ \~\~нормативна грошова оцінка відповідної земельної ділянки. Дані про\~ \~\~нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як\~ \~\~витяг\~ \~\~з\~ \~\~технічної\~ \~\~документації\~ \~\~з\~ \~\~нормативної грошової оцінки земель (ч.2\~ ст.20 цього ж Закону).\~ \~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як видно з матеріалів справи, на запит №18-4751/0/285-19 відділом Новомосковського районного Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області 19.11.2019 року надано інформацію згідно з якою, станом на 01.01.2019 року розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 1223285000:03:007:0149 становить 1230506 грн. (а.с. 51) \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Натомість, як видно з розрахунку розміру податкового зобов`язання податковим органом було розрахунок суму орендної плати за землю за 2019-2021 року виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки 1162008.26 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Доказів на підтвердження того, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки 1223285000:03:007:0149 у спірний період становила 1162008.26 грн. матеріали справи не містять. Відповідач не навів суду жодних пояснень правомірності застосування суми 162008.26 грн. в якості нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що перебувала у оренді позивача, в спірний період. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже розмір податку з орендної плати за землю за рік повинен становити \~18 457.59 грн. (1230506 грн.х3%/2), а не 46480.33 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказане, в своїй сукупності свідчить про те, що відповідач при здійсненні розрахунку розміру податку з орендної плати за землю за 2019 -2021 роки неправильно визначив складові розміру орендної плати, неправильно застосував ставку податку, внаслідок чого \~нарахував позивачу суму податку з орендної плати за землю на суму, що значно перевищує податковий обов`язок позивача (46480.33 - 18457.59= 28022.74 грн.х 3= 84068.22).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати податкові повідомлення рішення, вимогу про сплату боргу \~в частині надмірного нарахування суми податку [PERSON] , а саме: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~податкове повідомлення рішення № 2310423-5353-0408 від 30 червня 2019 року підлягає скасуванню в частині нарахованої суми грошового зобов`язання 28\~ 022.74 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~податкове повідомлення-рішення № 1564263-5340-0408 від 08 квітня 2020 року підлягає скасуванню в частині нарахованої суми грошового зобов`язання 28\~ 022.74 грн. податкове повідомлення рішення № 986814-2407-0408 від 19 березня 2021 року підлягає скасуванню в частині нарахованої суми грошового зобов`язання 28\~ 022.74 грн. податкова вимога форми «Ф» від 26 вересня 2019 року № 431235-53 підлягає скасування в частині суми 28\~ 022.74 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Щодо доводів позивача про те, що лист ГУ Держгеокадастру не є витягом та не може бути використаний при розрахунку податкового зобов`язання суд апеляційної інстанції зазначає наступне, що надання інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки у формі листа, в разі відповідності відомостей Державному земельному кадастру не може бути безумовною підставою для скасування податкових повідомлень рішень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Щодо направлення спірних рішень на адресу позивача суд вказує, що такі були направлені позивачу за наявною у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Піщанка, вулиця Червоний Виселок, буд. 57-А. Відповідно до наданих відповідачем копій поштових повідомлень, поштові відправлення були повернуті відправникові із позначкою «За закінчення терміну зберігання». Так, пунктом\~ 42.2 статті 42 Податкового кодексу України\~ визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). При цьому, пунктом 42.3 наведеної статті вказано, що якщо платник податків у порядку та у строки, визначені\~ статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата. Пунктом\~ 45.1 статті 45 Податкового кодексу України\~ вказано, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси. Судом не встановлено повідомлення позивачем контролюючі органи про нове місце проживання, отже Головне управління ДПС у Дніпропетровській області за об`єктивної неможливості правомірно не направляло спірні рішення на нову адресу позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відтак, доводи позивача щодо не направлення належним чином на його адресу рішень відповідача спростовуються матеріалами справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стосовно доводів позивача про протиправність рішення податкового органу про опис майна в податкову заставу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з пунктами\~ 88.1,\~ 88.2\~ статті\~ \~\~88 ПК\~ з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Відповідно до підпунктів\~ 89.1.1,\~ 89.1.2\~ пункту\~ 89.1\~ статі\~ 89 ПК\~ право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. Згідно з абзацом 1 пункту\~ 89.2\~ статті\~ 89 ПК\~ з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Відповідно до абзацу четвертого пункту\~ 89.2\~ статті\~ 89 ПК\~ у разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею. Згідно з абзацами першим, третім пункту\~ 89.3\~ статті\~ 89 ПК\~ майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Відповідно до\~ пункту 89.4 статті89 ПК\~ у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу. Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу. Зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та заборона відчуження таким платником податків майна діють до\~ дня складення акта опису майна платника податків у податкову заставу податковим керуючим або акта про відсутність майна, що може бути описано у податкову заставу, або погашення податкового боргу в повному обсязі. Податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення цих актів, зобов`язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, а також платнику податків рішення про складення актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій та скасування заборони на відчуження майна. Відповідно до пункту\~ 93.1\~ статті\~ 93 ПК\~ майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку (підпункт 93.1.1); визнання податкового боргу безнадійним (підпункт 93.1.2); набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства (підпункт 93.1.3); отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження (підпункт 93.1.4) Згідно з пунктом\~ 93.2\~ статті\~ 93 ПК\~ підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1-93.1.5 пункту 93.1 цієї статті. Відповідно до підпункту\~ 94.2.7\~ пункту\~ 94.2\~ статті\~ 94 ПК\~ арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу. Згідно з пунктом\~ 94.6\~ статті\~ 94 ПК\~ керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Аналіз зазначених норм закону засвідчує, що податкова застава є способом забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом. Право податкової застави виникає згідно з\~ ПК\~ та не потребує письмового оформлення. Підставою виникнення податкової застави є несплата у строки, встановлені\~ ПК, сум грошових зобов`язань. Податкова застава виникає з дня виникнення у платника податків податкового боргу з грошових\~ \~\~зобов`язань. При виникненні права податкової застави майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків. У зв`язку з цим, закон передбачає оформлення майна, на яке поширюється право податкової застави, актом опису, яке здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу. При цьому у разі збільшення суми податкового боргу до початку складання акту опису майна у податкову заставу такий акт складається до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення про податкову заставу прийнято керівником податкового органу 26.09.2019 року, акту опису майна в податкову заставу до матеріалів справи сторонами не надано, однак у відповідності до вимог ПК України балансова вартість майна позивача повинна була відповідати сумі податкового боргу, яка на думку контролюючого органу, становила на той час 44521.05 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Між тим, зважаючи на той факт, що податковим органом неправильно визначено розмір податкового зобов`язання позивача з податку орендної плати за землю за 2019 рік відповідно до податкового повідомлення рішення № 2310423-5353-0408 від 30 червня 2019 року всього на суму \~28\~ 022.74 грн., а також з огляду на те, що вимога про сплату податкового боргу також є завищеною на відповідну суму зобов`язання, колегія суддів приходить до висновку, що рішення про опис майна у податкову заставу підлягає скасуванню, адже \~балансова вартість майна позивача, яке передано в податку заставу, \~не відповідала сумі дійсного податкового боргу платника податків на той період. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стосовно вимог позивача про зобов`язання податковий орган здійснити коригування в інтегрованій картці платника податку щодо виключення інформації про податковий борг у відповідному розмірі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки по-перше: у позивача наявний податковий борг, однак у сумі меншій, ніж визначена податковим органом, відтак вилучення інформації про податковий борг у повному обсязі є неможливим, по-друге: такі вимоги позивача направлені на забезпечення його \~прав \~на майбутнє, на даний час права позивача в цій частині не порушені, відтак не потребують судового захисту в порядку визначеному ст. 5 КАС України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до приписів ст. 139 КАС України, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягнення судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог \~(60%) . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Результат розгляду: partial