Рішення адміністративного суду від 2022-04-26 00:00:00+03

До Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся позивач з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови від 07.07.2021 року серії БАА № 585117 про накладення адміністративного стягнення, винесену поліцейським батальйону № 6 роти № 3 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції Матвієнком Олегом Анатолійовичем, відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 121 КУпАП і накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що постановою поліцейського батальйону № 6 роти № 3 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції Матвієнка Олега Анатолійовича, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн з огляду на те, що позивач керував транспортним засобом Hyundai Tucson, державний номерний знак [NUMBER] , у темну пору доби з непрацюючим світлом заднього ліхтаря, чим порушив вимоги п.п. 31.6.Б Правил дорожнього руху України. Із доводів, викладених в позовній заяві, вбачається, що 07 липня 2021 року під час керування транспортним засобом на автодорозі в м. Києві, автомобіль позивача було зупинено працівниками поліції. Після зупинення автомобіля, на прохання позивача, працівник поліції повідомив причину зупинки - «не горить задній габаритний вогонь». Позивач заперечив зазначене, оскільки під час виїзду він перевірив стан всіх зовнішніх освітлювальних приладів, які були справними, а тому жодного порушення ПДР не вчиняв. Після цього, позивач в присутності інспектора перевірив справність габаритних вогнів, які були справними. На прохання позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю скористатися допомогою адвоката, інспектор відмовив та не забезпечив можливість надати пояснення. Після цього інспектор пішов до свого автомобіля і там зачинився. Через декілька хвилин інспектор повернувся і надав позивачу складену за невідомих обставин постанову в справі про адміністративне правопорушення з проханням підписатись про отримання зазначеного документа. Про розгляд адміністративної справи позивача інспектор не повідомляв, не сповіщав про дату, час розгляду, про особу, яка буде розглядати, не повідомляв позивача про всі його права тощо. Замість процедурного розгляду відбулося формальне вручення позивачу вже складеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Позивач посилається, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. В постанові не зазначено, який саме ліхтар не працював: лівий чи правий. Відтак, оскаржена постанова не відповідає вимогам до індивідуальних актів, оскільки з неї неможливо встановити чіткий зміст порушення, допущеного позивачем. Згідно п.п. 31.6.б) Правил дорожнього руху забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких: у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів; Тобто відповідно до п.п. 31.6.б) Правил дорожнього руху рух забороняється у разі несправності обох задніх габаритних ліхтарів, а не одного із двох наявних. Хоча після зупинки інспектор зазначив, що був несправний один задній габаритний ліхтар, а не обидва, в той час як при несправному одному задньому габаритному ліхтарі Правила дорожнього руху не забороняють рух транспортного засобу з такою несправністю. Таким чином, позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки його дії здійснено у чіткій відповідності до Правил дорожнього руху і, як наслідок, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню. З огляду на наведене, позивач звернувся з позовом до суду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом [PERSON] до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 07.07.2021 року серії БАА №585117, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач Департамент патрульної поліції своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Згідно із п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. За нормою п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії. Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України. Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Судом встановлено, що 07.07.2021 року, поліцейським батальйону № 6 роти № 3 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції Матвієнком Олегом Анатолійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №585117, про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, позивач керував транспортним засобом Hyundai Tucson, державний номерний знак [NUMBER] , у темну пору доби з непрацюючим світлом заднього ліхтаря, чим порушив вимоги п.п. 31.6.Б Правил дорожнього руху України. Згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. У відповідності до ч. 2 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ (Національна поліція) та накладають стягнення. Нормою статті 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Оскаржувана постанова складена 07 липня 2021 року. Адміністративний позов подано до суду 13 липня 2021 року. За таких обставин позивач звернувся до суду із позовом у строки, передбачені статтею 289 КУпАП. Нормою частини 1 статті 6 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно частини 1 статті 7 цього Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Частиною 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно частин 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване відповідачем не в автоматичному режимі. Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Пунктом 31.6.б) ПДР України регламентовано, що забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких: у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів; Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст.ст. 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Слід зазначити, що під час виїзду позивач перевірив стан всіх зовнішніх освітлювальних приладів транспортного засобу, які були справними, позивач в присутності інспектора перевірив справність габаритних вогнів, які були справними, що не спростовано відповідачем. Натомість, інспектор поліції в постанові не зазначив, який саме ліхтар не працював: лівий чи правий, не здійснив фото чи відеофіксацію несправності світала заднього ліхтаря, прийшов до практично нічим не підтвердженого висновку про рух у темну пору доби з непрацюючим світлом заднього ліхтаря, оскільки у оскарженій постанові не зазначено конкретну суть порушення, що свідчить про не встановлення факту порушення. Обгрунтованими визнаються посилання позивача на те, що відповідно до п.п. 31.6.б) ПДР рух забороняється у разі несправності обох задніх габаритних ліхтарів, а не одного із двох наявних. Водночас після зупинки інспектор зазначив, що був несправний один задній габаритний ліхтар, а не обидва. З урахуванням того, що під час руху міг бути несправним лише один габаритний ліхтар, то позивач міг порушити лише п.п. 31.4.3 А ПДР, згідно з яким забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу. Порушення цієї норми інспектор не встановлював, що підтверджується оскаржуваною постановою, де відсутні посилання на п.п. 31.4.3. А ПДР. Отже, поліцейським Матвієнком Олегом Анатолійовичем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо). Саме таких висновків за наслідками оцінки подібних правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а. Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. При цьому правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Проте, у постанові про адміністративне правопорушення від 07 липня 2021 року про накладення на позивача адміністративного стягнення відсутні будь-які посилання на докази, на яких ґрунтується рішення поліцейським батальйону № 6 роти № 3 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції Матвієнка Олега Анатолійовича про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам статей 251, 283 КУпАП, обґрунтування позивача знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів, відповідачем не надано належних та достовірних доказів на спростування обставин на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Отже заявлена позивачем вимога про визнання протиправною постанови не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає завданням адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав позивача. Належним способом відновлення прав [PERSON] на захист яких був поданий цей адміністративний позов, є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.07.2021 року серії БАА №585117 та закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно ч. 1 ст. 192 КАС України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial