Рішення адміністративного суду від 2022-04-06 00:00:00+03

У вересні 2021 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, в якому просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії з листопада 2019 на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області" від 29.06.2021 року №33/46-933/2556, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок та виплату пенсії з 01 листопада 2019 на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області" від 29.06.2021 року №33/46-933/2556, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення. Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2021 року позов задоволено. Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати останнє та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що в сукупності призвело до прийняття протиправного рішення. Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні обставини справи. Позивач з 21.11.2008 року перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 02.06.2021 року позивач звернувся до сектору із соціально-гуманітарних питань Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій про видачу довідки про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, виданої згідно постанови КМУ №988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" за прирівняною посадою поліцейського: поліцейський поліції особливого призначення. В подальшому, отримавши відповідну довідку №33/46-933/2556 від 29.06.2021 року, позивач звернувся до відповідача для здійснення перерахунку його пенсії. Листом №2767-2508/П-17/8-2400/21 від 19.07.2021 року Головне управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку його пенсії, пояснивши при цьому, що такий перерахунок проводиться автоматично без необхідності особистого звернення осіб до Пенсійного фонду України у відповідності до встановленого порядку при надходженні таких довідок від уповноважених органів силових міністерств (відомств) на запит Пенсійного фонду України за поданими списками осіб, пенсії яких підлягають перерахуванню. Вважаючи, дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що отримання від Сектору із соціально-гуманітарних питань Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача, виданої на підставі рішення суду у зразковій справі, має наслідком виникнення для Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області обов`язку вчинити відповідні дії щодо перерахунку та виплати пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, що зазначені у такій довідці. Колегія суддів, надаючи оцінку спірним правовідносинам, відзначає наступне. Предметом розгляду в межах даної справи є визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень у сфері забезпечення соціального захисту прав позивача на пенсійне забезпечення. У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду , але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів . З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом. Главою 2 розділу І Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено правила віднесення справ до адміністративної юрисдикції. При цьому, КАС України розрізняє предметну, інстанційну та територіальну юрисдикцію (підсудність). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України (норми якої визначають справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України). Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, що покликаний розмежувати як компетенцію різних ланок судової системи так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне. Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. В свою чергу, ст. 20 КАС України, якою закріплено правила розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів, визначено перелік справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним, та справ, які підсудні окружним адміністративним судам. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Частиною 2 ст. 20 КАС України передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті Як наслідок, позовна вимога, яка стосується визнання протиправними дій пенсійного органу, які проявилася у відмові задоволення заяви позивача про перерахунок пенсії, підсудна окружним адміністративним судам. Натомість, судом першої інстанції не встановлено, що позовну заяву подано до неналежного суду за предметною підсудністю. Частиною 1 статті 318 КАС України встановлено, що рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу. Зважаючи на приведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення постанови про направлення справи на розгляд до Чернівецького окружного адміністративного суду.

Результат розгляду: partial