Рішення адміністративного суду від 2022-02-08 00:00:00+02

06.04.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: - визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, оформлене протоколом № 1 від 28.01.2021 року, в частині визнання необґрунтовано виданим та таким, що підлягає вилученню посвідчення Громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії [NUMBER] , видане Харківською обласною державною адміністрацією 31.07.1997 року на ім`я [PERSON] - не підтверджується виконання робіт у зоні відчуження у 1989 році впродовж 30 календарних днів, та в частині відмови йому (Балаклійський р-н) у заміні посвідчення відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» (далі Постанова № 551); - зобов`язати Комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян прийняти рішення щодо заміни його \~посвідчення, \~відповідно до вимог постанови № 551 на посвідчення учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильські АЕС у 1989 році (категорія 1) серії А синього кольору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Проте, відповідач діяв всупереч норм чинного законодавства та постанови № 551, оскільки заміни посвідчення нового зразку не відбулось, а особову справу направлено на перегляд статусу учасника на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та було прийнято рішення про позбавлення його статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. \~ Позивач зазначає, що спору немає, оскільки всі необхідні підтверджуючі документи в нього у наявності, та протокол засідання Комісії, відповідно до якого вона дійшла висновків про відсутність підстав підтвердження йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є необґрунтованим. У відзиві на адміністративний позов відповідач Комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян, не погоджуючись з вимогами [PERSON] , зазначила, що спірність питання полягає у тому, що у довідці (маршрутному листі МВС) України у Харківській області, виданого 22.05.2001 року, значиться місце несення служби м. Чорнобиль, з 01.11.1988 року по 31.11.1988 року (наказ 095-88), з 01.12.1988 року по 31.12.1988 року (наказ 011-89), з 01.01.1989 року по 31.01.1989 року (номер наказу не зазначений), а у довідці ГУ МВС України в Київській області \~від 15.11.2019 року № 3171/109/12 15.11.19 року, з посиланням на ті ж самі накази, місце несення служби с. Темне (до зони відчуження не відноситься). Довідки про підвищену оплату праці не надано, але є накази УВС Київського облвиконкому від 13.12.1988 року № 905, від 14.02.1989 року № 011, від 14.03.1989 року № 019 «Про виплату кратних окладів особового складу, який брав участь у заходах із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та копія розрахункового листа нарахування грошового забезпечення. У переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 23.07.1991 року № 106 населений пункт Темне відсутній. Відповідач зазначає, що документи особової справи позивача були повернуті без розгляду, у зв`язку з відсутністю спірності питання (додатково надані після доопрацювання документи, засвідчують факт виконання ним робіт поза межами зони відчуження). Для встановлення (підтвердження) статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС необхідно надати на розгляд комісії документи, які підтверджують період виконання робіт у зоні відчуження, вичерпний перелік яких визначений п. 11 Порядку. Підтвердження виконання робіт в зоні відчуження є обов`язковою умовою отримання статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року \~адміністративний позов [PERSON] задоволено. Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, оформлене протоколом № 1 від 28.01.2021 року, в частині визнання необґрунтовано виданим та таким, що підлягає вилученню посвідчення\~ Громадянина, який постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи\~ категорії 1 серії [NUMBER] , видане Харківською обласною державною адміністрацією 31.07.1997 року на ім`я [PERSON] - не підтверджується виконання робіт у зоні відчуження у 1989 році впродовж 30 календарних днів, та в частині відмови [PERSON] у заміні посвідчення відповідно до вимог\~ постанови № 551. Зобов`язано Комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян прийняти рішення щодо заміни посвідчення [PERSON] , відповідно до вимог\~ постанови № 551\~ \~на посвідчення\~ учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильські АЕС у 1989 році\~ (категорія 1) серії А синього кольору. Висновок суду вмотивований тим, що позивачу вже було встановлено, статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та ні в судовому, ні в іншому порядку цього статусу не позбавлено. Встановлення у законах України пільг, компенсацій та гарантій громадянам України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, передбаченого ст. 16 Основного Закону України, щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Такі пільги, компенсації та гарантії є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі Харківська обласна державна адміністрація, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог \~адміністративного [PERSON] . Аргументи, наведені Харківською обласною державною адміністрацією в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на адміністративний позов [PERSON] . Крім того, Харківська обласна державна адміністрація зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають істотне значення для справи. Оскільки, згідно із абз. 4 п. 11 Порядку у разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами. Так, на засіданні обласної Комісії були розглянуті документи особової справи позивача та прийнято рішення відмовити [PERSON] у заміні посвідчення відповідно до вимог постанови № 551, про що було проінформовано підприємства, установи та організації, які надають пільги, а також органи ПФУ та медичні заклади. Після прийнятого рішення Комісії причинний зв`язок із захворюванням позивача \~буде змінений на загальне захворювання, яке не пов`язано з захворюванням внаслідок виконання обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У разі відсутності зазначеного статусу та посвідчення у громадянина, довідка та висновок про зв`язок захворювання позивача з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не могли би йому бути надані, самі по собі довідки та висновки не можуть бути доказом участі громадянина у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження. У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін. За приписами\~ ст. 308 КАС України\~ суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308). Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі\~ ст. 316 КАС України\~ слід залишити без змін, з наступних підстав. Судом установлено, \~\~що експертним висновком від 19.05.1992 року № 508 Регіональної експертної ради по встановленню причинного зв`язку каліцтва (захворювання) з виконанням робіт ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджено, що захворювання позивача пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 31.07.1997 року [PERSON] видано посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії [NUMBER] . В посвідченні зазначено, що воно безстрокове та діє на всій території України. З 20.12.2012 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безстроково у зв`язку з захворюванням пов`язаним з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10ААБ № 167945. Відповідно до витягу з протоколу № 1 комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.01.2021 року визнано необґрунтовано виданим та таким, що підлягає вилученню посвідчення Громадянина, який постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії [NUMBER] , видане Харківською обласною державною адміністрацією 31.07.1997 року на ім`я [PERSON] - не підтверджується виконання робіт у зоні відчуження у 1989 році впродовж 30 календарних днів, та відмовлено [PERSON] (Балаклійський р-н) у заміні посвідчення відповідно до вимог постанови № 551. Відповідно до вимог ст.\~ 10,\~ 15 Закону України від 28.02.1991 року № 796- ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»\~ (далі\~ - Закон № 796-ХІІ), учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів. Підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Стаття 65 Закону № 796-ХІІ\~ визначає порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, частиною першої якої передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Дітям, які не досягли повноліття, посвідчення видаються на загальних підставах та вручаються батькам. Згідно з ч. 3 та 4 цієї статті посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. З огляду на наявні в матеріалах справи докази, позивачу видане посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС № 069491 від 31.07.1997 (категорія 1). До посвідчення видана вкладка учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 08.12.2009, яка є безстроковою. Позивачу МСЕК у 2012 році була видана довідка про те, що він є інвалідом 2 групи у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Зазначене посвідчення видане на підставі та за зразками, затвердженими чинними на той час\~ постановами Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 року № 501 "Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"\~ та\~ від 20.01.1997 року № 51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Пізніше\~ постановою № 551\~ затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, відповідно до якого затверджені нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікунам дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно з додатками 1-14. Даний порядок регламентує процедуру видачі (заміни) посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих. Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян № 551 (п. ) затверджено нові зразки посвідчень, що видаються, зокрема, особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно з додатками 1-14. Дозволено до 01.01.2019 використовувати для видачі громадянам усіх категорій, визначених Законом № 796-ХІІ, раніше виготовлені бланки посвідчень за зразками, затвердженими\~ постановами Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 року № 501\~ «Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (ЗП України, 1992 року, № 10, ст. 245), від 20.01.1997 року № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Офіційний вісник України. 1997 року, число 5, с. 71), від 21.08.2001 року № 1105 «Про внесення змін до\~ постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51»\~ (Офіційний вісник України, 2001 р, № 34, ст. 1592). Відповідно до п. 11 Порядку № 551, посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами. Відповідно до Порядку № 551 посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видаються на підставі одного з таких документів: - довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби); - довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначені\~ Законом № 796-XII, який також створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення. У свою чергу, умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Кабінету Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов`язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона). Перелік населених пунктів і виробничих об`єктів, де оплата праці провадилась відповідно до зон небезпеки, затверджено рішеннями Урядової комісії від 07.08.1986 року N 87 (лист Держкомпраці УРСР від 13.08.1996 року N 115), від 19.08.1986 року N 108 (лист Держкомпраці УРСР від 26.08.1986 року N 124), від 18.09.86 року N 173 (лист Держкомпраці УРСР від 24.09.1986 року N 140), від 05.01.1987 року N 339 (лист Держкомпраці УРСР від 09.01.1987 року N 1). На решті території зони відчуження, що не була віднесена до зон небезпеки (зона особливого контролю), оплата праці провадилась з дня аварії, виходячи з підвищених до 100% тарифних ставок, посадових окладів, відповідно до\~ постанови ЦК КПРС, Президії Верховної\~ Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05. 1986 року N 524-156 (постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 року N 168). За інформацією Державного агентства України з управління зоною, розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964 рс було надано дозвіл керівникам міністерств та відомств за погодженням з Головою Урядової комісії встановлювати, в залежності від підвищеного рівня радіації в окремих районах 30- км зони, -3, 2, 1 зони небезпеки та зону особливого контролю з оплатою праці: у 3-тій зоні небезпеки -в 5-ти кратному, у 2-ій зоні небезпеки - в 4-х кратному, у 1-ій зоні небезпеки у 3-х кратному розмірі тарифних ставок /посадових окладів/. Оплата праці за роботу в населених пунктах зони особливого контролю здійснювалася по підвищених до 100% розмірах тарифних ставок або посадових окладів. Віднесення населених пунктів, районів робіт та районів розташування\~ підрозділів підприємств до 3, 2, 1 зон небезпеки та зони особливого контролю здійснювалося дозиметричною службою Держкомгідромету СРСР при Урядовій комісії станом на 1 та 15 числа кожного місяця. Відповідно до рішень Урядової комісії від 07.08.1986 року N 87 та від 19.08.1986 року N 108 у період з 16.07.1986 року по 30.09.1986 року до першої зони небезпеки відносилися такі колишні населені пункти Чорнобильського району Київської області: с. Бенівка, с. Буряківка, с. Зимовище, с. Копачі, с. Кошарівка, с. Красне (Машівська с/рада). с. Лелів (з 01.07.1986 року по 31.07.1986 року), с. Машево, с. Новошепеличі, с. Товстий Ліс, м. Чорнобиль, с. Чистогалівка (з 01.08.1986 року по 30.09.1986 року), а також пункти спеціальної обробки техніки (ПуСО) «Розсоха», «Рудня Вересня», «Діброва».\~ До третьої зони небезпеки по радіаційному фактору протягом серпня -вересня 1986 року було віднесено місто Прип`ять, промисловий майданчик Чорнобильської АЕС, район «Рудого лісу», ПуСО «Лелів». Відповідно до рішення Урядової комісії СРСР від 18.09.1986 року No 173 ПуСО «Діброва» у жовтні 1986 року було віднесено до першої зони небезпеки. Відтак, зона відчуження в свою чергу поділялася на зони небезпеки та зону іонізуючого випромінювання (30-тикілометрова зона). При цьому, базовим документом, який визначав порядок оплати праці ліквідаторам аварії на ЧАЕС, є\~ постанова\~ Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Професійних Спілок від 07.05.1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції». Згідно зі\~ ст. 3 Закону України від 12.09.1991 року № 1543-XII «Про правонаступництво України», закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України як такі, що не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України. Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році, іншими нормативними актами не передбачені, відповідно вказаний Порядок є чинним. Розпорядженням Ради Міністрів СРСР «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» № 964-рс від 17.05.1986 року було дозволено керівникам міністерств та відомств, що беруть участь в ліквідації аварії, за узгодженням з головою урядової комісії здійснювати у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих на вказаних роботах в ІІІ зоні небезпеки, в п`ятикратному розмірі в порівнянні з установленими чинним законодавством нормами, в ІІ зоні небезпеки, в чотирьохкратному розмірі та І зоні в трьохкратному розмірі. Розпорядженням РМ СРСР «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» на начальницький і рядовий склад органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах по ЛНА на ЧАС було розповсюджено порядок та розміри підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням РМ СРСР від 17.05.1986 року № 964. Відповідно до\~ постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 року № 168-5\~ було постановлено: Довести до відома міністерств, відомств УРСР, облвиконкомів,\~ Київського та Севастопольського міськвиконкомів, що ЦК КПРС,\~ Президія Верховної Ради СРСР, Рада Міністрів СРСР та ВЦРС\~ постановою від 07.05.1986 року N 524-156 "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств та організації зони Чорнобильської атомної електростанції": 1) Надати право керівникам підприємств та організацій здійснювати оплату праці працівників, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, по підвищеним до 100 відсотків тарифним ставкам (відрядним розцінкам) та посадовим окладам. Конкретні\~ розміри підвищення вказаних ставок (розцінок) та окладів встановлюються з врахуванням важливості та терміновості виконуваних робіт. Виплачувати військовослужбовцям військових частин та органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, які виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади та оклади за військовим званням в подвійному розмірі. Водночас, постановою № 665-195 від 05.06.1986 року була встановлена оплата праці працівників, зайнятих на роботах в 3, 2 та 1 зонах небезпеки, відповідно у 4-х, 3-х і 2-кратних розмірах (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановлену по основному місцю роботи (п.1). Ця ж норма викладена також в п.1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7. Відповідно до рішення Урядової комісії від 02.02.1987 р. № 351 після 01.03.1987 року термін "зона небезпеки" не застосовувався, оплата праці відряджених осіб провадилась понад збережений середній заробіток: - на різних ділянках проммайданчика ЧАЕС - в залежності від радіаційної обстановки з застосуванням показника кратності від 1 до 4; - в населених пунктах Копачі, Прип`ять, Лельов (ПУСО, станція перевантаження) - у 2-кратному розмірі; - на станції Янів - у 3-кратному розмірі; - в решті населених пунктів в межах 30-кілометрової зони, в тому числі і в м. Чорнобиль, оплата праці провадилась в одинарному розмірі; - в інших випадках в межах 30-кілометрової зони при рівні випромінювання до 5-ти мр/год. - в одинарному розмірі, при рівні випромінювання понад 5 мр/годину - у подвійному розмірі. Перелік конкретних об`єктів установлювався щомісячно за даними радіаційної обстановки на підставі даних Управління радіаційного контролю Виробничого об`єднання "Комбінат" і цеху радіаційної безпеки ЧАЕС за станом на 1 число кожного місяця. Оплата праці працівників, розміщених в адміністративно-побутовому корпусі № 1, при виконанні ними робіт в зонах, де встановлені показники кратності 2 - 4, провадиться у відповідній кратності за фактично відпрацьований час у цих зонах при його суворому обліку. Як вбачається з матеріалів справи, в копії довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 25.12.1995 № 7/497 про виконання [PERSON] службових завдань з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження та виплату кратного грошового утримання (наказ УВС Київської області від 03.1989 № 019), в графах обліку часу, відпрацьованого в зонах небезпеки, стоять прочерки (а.с. 134). З огляду на вищенаведені норми радянського законодавства, в період відрядження позивача для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС поділ на зони небезпеки не діяв, з огляду на що вказані дані не зазначалися у відповідних документах. В той же час, матеріалами справи підтверджено виплату позивачу 2-кратного розміру грошового забезпечення саме у зв`язку з участю в заходах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з датами перебування в зоні відчуження з 01.01.1988 року по 30.11.1988 року, з 01.12.1988 року по 31.12.1988 року, з 01.01.1989 року по 31.01.1989 року, з 01.02.1989 року по 28.02.1989 року (а.с. 35). З урахуванням того, що оплата праці працівників при виконанні ними робіт в зонах, де встановлені показники кратності 2 - 4, провадиться у відповідній кратності за фактично відпрацьований час у цих зонах при його суворому обліку, матеріалами справи підтверджується виплата позивачу грошового забезпечення як особі, яка здійснювала службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, а саме, в межах 30-кілометрової зони при рівні випромінювання понад 5 мр/годину - у подвійному розмірі. При цьому, з урахуванням пояснень позивача щодо перебування загону позивача біля місця розташування військової частини поблизу КПП Дитятки (а.с. 177), колегія суддів враховує його посилання на можливість зазначення в документах зміненої назви населеного пункту, до якого він був відряджений (с. Темне), з огляду на можливість засекречування фактичної адреси розташування військової частини, та враховуючи відсутність в Київській області с. Темне, як станом на 1986 рік, так і на момент розгляду даної справи. Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що позивач не перебував в зоні відчуження під час відрядження з метою ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (за документами у с. Темне). При цьому відповідачем при прийнятті спірного рішення не були враховані всі документи особової справи позивача, а його висновок ґрунтується виключно на відсутності с. Темне у переліку населених пунктів, віднесених до зони відчуження, та зроблений без надання оцінки кратності отриманої [PERSON] заробітної плати, письмовим поясненням позивача та довідки уповноваженого органу про підтвердження виконання останнім робіт саме у зоні відчуження. У практиці, зокрема, адміністративного судочинства застосовується загальний принцип\~ indubioprotributario\~ (пріоритет з найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права): у разі якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи у її взаємовідносинах з державою (в особі відповідних суб`єктів владних повноважень), тлумачення такого закону здійснюється на користь особи (суб`єкта приватного права). З огляду на зазначене, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, судом усі наявні сумніви трактуються\~ на користь позивача. Посилання відповідача на той факт, що місце дислокації військової частини не перебуває в 30-кілометровій зоні, не може слугувати підставою вважати, що позивач не перебував на роботах в такій зоні, з урахуванням встановлених судом в ході судового розгляду обставинах. Також, колегія суддів зазначає, що місце дислокації не може автоматично ототожнюватися з місцем здійснення діяльності військовою частиною, з урахуванням наявності відомостей щодо направлення такої частини та військовослужбовців для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та виплати кратних розмірів грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в зоні відчуження. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що виходячи з системного аналізу приписів Порядку № 551 можна дійти висновку, що при заміні посвідчення для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які отримали інвалідність, що має причинний зв`язок з Чорнобильською катастрофою, підставою для отримання посвідчення нового зразка є довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою. Тобто отримання особою інвалідності, що пов`язана з дією іонізуючого випромінювання внаслідок ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, вже є тим юридичним фактом, з яким законодавство пов`язує право особи на заміну посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" без встановлення обов`язку такій особі доводити іншим чином її належність до вказаної категорії осіб, в тому числі шляхом надання відповідних довідок із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження. Наведений вище висновок щодо правозастосування узгоджується з ч. 1 ст. 12 Закону 796-ХІІ, відповідно до якого причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Відповідно до експертного висновку регіональної експертної ради щодо встановлення причинного зв`язку каліцтва (захворювання) з виконанням робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС \~№ 508 від 19.05.1992 року позивачу встановлено захворювання, пов`язане із виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 25). В подальшому позивачу було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (довідка МСЕК від 11.06.1997 Сер МСЕ № 319081). В подальшому причинно-наслідковий зв`язок було підтверджено у 2006 році, та у 2012 році та встановлено другу групу інвалідності безстроково (а.с. 28-31, 135). Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що позивач є особою - учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження в 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів. Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, оформлене протоколом № 1 від 28.01.2021 року, в частині визнання необґрунтовано виданим та таким, що підлягає вилученню посвідчення\~ Громадянина, який постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи\~ категорії 1 серії [NUMBER] , видане Харківською обласною державною адміністрацією 31.07.1997 року на ім`я [PERSON] - не підтверджується виконання робіт у зоні відчуження у 1989 році впродовж 30 календарних днів, та в частині відмови [PERSON] у заміні посвідчення відповідно до вимог\~ постанови № 551 та зобов`язання Комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян прийняти рішення щодо заміни посвідчення [PERSON] , відповідно до вимог\~ постанови № 551\~ \~на посвідчення\~ учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильські АЕС у 1989 році\~ (категорія 1) серії А синього кольору. Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують. При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Згідно п. 1 ч. 1\~ ст. 315 КАС України\~ за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. У відповідності до ч. 1\~ ст. 316 КАС України\~ суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі наведеного,

Результат розгляду: denied