Рішення адміністративного суду від 2022-07-20 00:00:00+03

І. РУХ СПРАВИ У березні 2019 року Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» (далі - АК «Херсонська теплоелектроцентраль» або позивач) звернулося з позовом до Виконавчого комітету Херсонської міської ради (далі - відповідач), третя особа: [PERSON] (далі - [PERSON] ), в якому просило визнати протиправним і скасувати п.1.3 рішення постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та встановлення індивідуального джерела опалення від 08.11.2018 в частині надання [PERSON] дозволу на відключення від мереж ЦО та влаштування індивідуальної системи опалення у кв. [ADDRESS] та в частині зобов`язання [PERSON] виконати будівельно - монтажні роботи та здійснити замовлення проектної документації. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 08.07.2019, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019, у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ Ухвалою Верховного Суду від 27.12.2019 відкрито касаційне провадження у справі. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено новий склад суду. Ухвалою Верховного Суду від 19.07.2022 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судами попередніх інстанцій встановлено, що АТ «Херсонська ТЕЦ» створене Міністерством палива та енергетики України відповідно до Указу Президента України від 15.06.1993 № 210 «Про корпоратизацію підприємств». Метою діяльності АТ «Херсонська ТЕЦ» є виробництво та постачання електричної та теплової енергії. Відповідно до статутних документів позивача, останній надає фізичним та юридичним особам м. Херсона наступні послуги: постачання теплової енергії, підігрів води. Виконавчим комітетом Херсонської міської ради прийнято рішення від 19.08.2014 №212 «Про утворення постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та встановлення індивідуального джерела опалення». 08.11.2018 на засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та встановлення індивідуального джерела опалення було вирішено надати дозвіл [PERSON] на відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та влаштування індивідуальної системи теплопостачання квартири [ADDRESS] , а також зобов`язано [PERSON] виконати будівельно-монтажні роботи у міжопалювальний період, здійснити замовлення проектної документації та виконання відповідних робіт у виконавця, який має на це відповідні дозвільні документи (сертифікат, ліценція). Вказане рішення оформлене витягом з протоколу від 08.11.2018 (п. 1.3 протоколу). 19.11.2018 [PERSON] звернулася до АТ «Херсонська ТЕЦ» із заявою про відключення квартири [ADDRESS] від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання у зв`язку із встановленням індивідуального джерела опалення. Листом від 04.12.2018 №06-2/2325 позивач повідомив [PERSON] про те, що відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання може бути здійснено лише за умови відключення цілого багатоквартирного житлового будинку за ініціативою всіх мешканців будинку. Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся із цим позовом до суду. ІV. АРГУМЕНТИ СТОРІН В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що законодавством передбачено надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення з ініціативи споживачів на будинок у цілому, а не на окремі квартири. З огляду на те, що рішення, підтримане всіма власниками багатоповерхового будинку, про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення відсутнє, у відповідача не було правових підстав для надання третій особі дозволу на відключення її квартири від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання. Також скаржник зазначив, що згідно із вимогами відповідних державних будівельних норм з питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі при проектуванні гідравлічно ув`язані для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку. Відключення окремих квартир по стояку призводить до розбалансування гідравлічного режиму роботи внутрішньобудинкової системи опалення, перерозподілу теплоносія, що є причиною зменшення подачі теплоносія на інші стояки і, внаслідок цього, скарг споживачів на незадовільне опалення. Крім того, процес доставки теплоносія до житлового будинку пов`язаний із технологічними витратами його температури, які залишаються незмінними незалежно від кількості абонентів у будинку. Таким чином, у випадку зменшення кількості абонентів, вартість послуги з опалення мала б збільшитись, що також є неможливим в умовах державного регулювання тарифу на послуги теплопостачання. Тобто, без відповідного коригування тарифу, AT «Херсонська ТЕЦ» зазнаватиме фінансових втрат, що порушить його законний господарський інтерес. Відповідач позов не визнав. Зазначає, що норма пункту 7 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2189-VIII, яка є спеціальною у спірних правовідносинах, визначає та встановлює лише єдину умову реалізації права окремого споживача (у межах багатоквартирного будинку) на відокремлення своєї квартири від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а саме: наявність відключення від таких мереж не менш як половини квартир та нежитлових приміщень на день набрання чинності цим Законом. Інформацією, зазначеною у довідці ОСББ «Мирне» від 14.09.2018 № 29, підтверджено, що лише 35 із 72 власників квартир є споживачами послуг з ЦО та ГВП, які надає АТ «Херсонська ТЕЦ». Отже умови, визначені пунктом 7 Закону № 2189-VIII, для на відокремлення спірної квартири від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води дотримані. Крім того, надання одній особі дозволу на відключення від мереж ЦО та ГВП та ненадання такого права іншій особі у тому ж приміщенні (багатоквартирному будинку, за наявності 72 квартир, з яких відключено 37) є порушенням Конституції України, оскільки статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, а відповідно до статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Третя особа також скористалася наданим їй процесуальним правом та подала до суду письмові пояснення по суті спору. Зазначає, що лише 35 із 72 власників квартир є споживачами послуг з ЦО та ГВП, які надає АТ «Херсонська ТЕЦ» (48,6%). Кількість квартир та приміщень, які відокремлені (відключені) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у будинку [ADDRESS] становить не менше, ніж 50%, що відповідає вимогам пункту 7 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2189-VIII. Позивач подав відповідь на відзив. Зазначає, що згідно із п. 2.2.2 Порядку №4 невиконання умов, визначених у пунктах 2.1 та 2.2 цього Порядку є підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП. Жодного протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП чи-то рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення заявником до Комісії подано не було. З прийнятого відповідачем рішення не вбачається, що ним перевірялося дотримання вимог п. 26 Правил №630, які надають право та можливість відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Також до суду надійшли додаткові пояснення третьої особи щодо позову. Представник третьої особи зазначає, що позивачем лише наводяться припущення щодо можливих негативних наслідків оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування для його господарської діяльності. Жодних доказів в обґрунтування наявності у позивача порушеного права ним не надано. V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що за вимогами Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №2189-VIII), який набрав чинності 10.12.2017, можливе відключення квартири від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та влаштування системи індивідуального теплопостачання, якщо у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Судами попередніх інстанцій встановлено, що лише 35 із 72 квартир є споживачами послуг з ЦО та ГВП, які надає АТ «Херсонська ТЕЦ». Водночас висновку про неможливість відключення квартири [ADDRESS] від централізованого опалення позивачем до Комісії не надавалося. При цьому, надання одній особі дозволу на відключення від мереж ЦО та ГВП та не надання такого права іншій особі у тому ж приміщенні (багатоквартирному будинку, за наявності 72 квартир, з яких відключено 37, було б порушенням Конституції України, оскільки статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, а відповідно до статті 21 Конституції України усі люди є рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Скаржник стверджує, що одночасно із наданням третій особі дозволу на відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та влаштування індивідуальної системи теплопостачання квартири [ADDRESS] , такий дозвіл також було надано іншим мешканцям цього будинку [PERSON] (кв. 72) і [PERSON] (кв. 41). За результатами судового оскарження рішень Комісії про надання [PERSON] і [PERSON] згоди на відключення від мереж ЦО та ГВП, рішеннями судів у справах №540/799/19 (спір щодо квартири [ADDRESS] ) та №540/894/19 (спір щодо квартири [ADDRESS] ), що набрали законної сили, встановлено протиправність прийнятого відповідачем рішення, оформленого протоколом від 08.11.2018. У межах цих справ, судами встановлено, що підтриманого всіма власниками рішення про відключення будинку [ADDRESS] від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення до Комісії надано не було, тому були відсутні підстави для задоволення заяв [PERSON] і [PERSON] . Скаржник вважає, що встановлені у справах №540/799/19 та №540/894/19 обставини справи мають преюдиційне значення для вирішення цього спору. Також скаржник стверджує, що Закон №2189-VIII хоча і набрав чинності 10.12.2017, проте введений в дію лише з 01.05.2019, а тому відсутні підстави для застосування положень пункту 7 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону до правовідносин, які виникли у листопаді 2018 року. Інші учасники справи своїм процесуальним правом на подачу відзиву на касаційну скаргу не скористалися. VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків. За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Надаючи правову оцінку обставинам справи в контексті правовідносин, що склалися між сторонами, колегія суддів зазначає таке. Правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються Конституцією України, Житловим Кодексом, Законом України №1875-ІV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №1875-ІV), Законом України від 02.06.2005 №2633-IV «Про теплопостачання» (далі - Закон №2633-IV), іншими нормативно-правовими актами. Закон №1875-ІV визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. За термінами, визначеними у статті 1 Закону №2633-IV, система централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об`єднані між собою та використовуються для тепло-забезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Статтею 4 Закону №2633-ІV встановлено, що проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання. Пунктом 2 статті 8 Закону №1875-ІV передбачено, що стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством. Повноваження органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання встановлені статтею 13 Закону № 2633-ІV. До основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать, зокрема, регулювання діяльності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання в межах, віднесених до відання відповідних рад; затвердження місцевих програм розвитку у сфері теплопостачання, участь у розробці та впровадженні державних і регіональних програм у цій сфері; затвердження з урахуванням вимог законодавства у сфері теплопостачання проектів містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, схем теплопостачання та іншої містобудівної документації; здійснення контролю за забезпеченням споживачів тепловою енергією відповідно до нормативних вимог; погодження на розміщення в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці нових або реконструкцію діючих об`єктів теплопостачання та сприяння розвитку систем теплопостачання на відповідній території. Відповідно до статті 19 Закону № 2633-ІV споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Положеннями статті 24 Закону № 2633-ІV визначено, що споживач теплової енергії має право на: вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання; забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання, вузлів обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації, за умови пред`явлення відповідного посвідчення при виконанні службових обов`язків. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. Питання відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів врегульовано пунктами 24-28 Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (далі по тексту - Правила). Згідно із пунктом 24 цих Правил споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Витрати, пов`язані з відключенням від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, а також встановленням індивідуальних (автономних) систем опалення, відшкодовуються споживачами відповідно до калькуляції, складеної виконавцем (пункт 27 Правил №630). Споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (пункт 28 Правил №630). Отже, з системного аналізу наведених вище норм діючого у цій сфері законодавства вбачається, що чинним законодавством України фактично передбачено право споживачів, у тому числі індивідуальних, відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Що ж стосується порядку відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, то з цього приводу колегія суддів зазначає таке. Так, на виконання вимог пункту 25 Правил №630 наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 №4 було затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП. Відповідно до вимог пункту 1.2 вказаного Порядку №4 для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. Засідання постійно діючої міжвідомчої комісії відбуваються у міру потреби, але не рідше одного разу на місяць. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 19.08.2014 №212 було утворено постійно діючу міжвідомчу комісію з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та встановлення індивідуального джерела опалення. Процедура розгляду та прийняття рішення про відключення окремого житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання визначена у Розділі ІІ Порядку №4. Відповідно до пункту 2.1 цього ж Порядку №4 для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Далі, у відповідності до пункту 2.2 даного Порядку №4, комісія розглядає надані заявником документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Водночас, обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньо-квартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання. Засідання Комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є невиконання умов, визначених у пунктах 2.1 та 2.2 цього Порядку. У разі ж незгоди заявника із відмовою, такий спір вирішується в судовому порядку (підпункти 2.2.1, 2.2.2 пункту 2.1 Порядку №4). Якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку (підпункт 2.2.3 пункту 2.1 Порядку №4). Зі змісту наведених правових норм, чинних на момент прийняття оскаржуваного у цій справі рішення від 08.11.2018, вбачається, що дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання може бути виданий лише за умови відключення цілого багатоквартирного житлового будинку, на підтвердження чого додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. При цьому, можливість відключення окремих квартир (приміщень) Порядком № 4 не передбачена. Такий висновок узгоджується із правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 826/9835/16, від 15.08.2019 у справі №210/2496/15-а(2-а/210/14/16), від 09.07.2020 у справі №401/497/17(2-а/401/63/17), від 18.05.2022 у справі №401/533/17(2-а/401/69/17) Так, 08.11.2018 Комісією розглянуто заяву третьої особи ( [PERSON] ) щодо надання дозволу на відключення від централізованого опалення і гарячого водопостачання квартири [ADDRESS] , за результатом розгляду якої було вирішено надати дозвіл на відключення від мереж ЦО та ГВП цієї квартири і зобов`язано [PERSON] виконати будівельно-монтажні роботи у міжопалювальний період, здійснити замовлення проектної документації та виконання відповідних робіт у виконавця, який має на це відповідні дозвільні документи (сертифікат, ліценція). Водночас колегія суддів звертає увагу, що судами попередніх інстанцій не встановлено, а матеріали справи не містять доказів наявності копій протоколів загальних зборів мешканців будинку [ADDRESS] щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У той же час, доказів того, що будинок [ADDRESS] в цілому належать третій особі на праві власності судами попередніх інстанцій також не встановлено і такі докази відсутні у матеріалах справи. Відповідно третя особа є власником окремої квартири у багатоповерховому будинку. Відтак будь-яке втручання в систему опалення шляхом зміни гідравлічного опору (від`єднання від системи централізованого опалення) порушує чи може порушити права інших мешканців. Частиною другою статті 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Отже здійснення власником квартири своїх прав обмежується правами власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та санітарно-технічними вимогами, правилами експлуатації будинку, оскільки останні розробляються спеціалістами у галузі теплопостачання з урахуванням відповідних будівельних норм та правил. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №826/9835/16 та підтримана у ряді інших постанов, зокрема від 09.07.2020 у справі №401/497/17(2-а/401/63/17), від 22.10.2020 у справі № 766/16428/16-а. Колегія суддів наголошує, що невиконання умов, визначених у пунктах 2.1 та 2.2 Порядку є безумовною підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП ( п.п. 2.2.2 пункту 2.1 Порядку №4). Зважаючи на те, що третьою особою до Комісії разом із заявою не було подано підтриманого всіма власниками рішення про відключення будинку [ADDRESS] від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення, тобто невиконані умови, визначені у пункті 2.1 Порядку №4, то підстав для надання дозволу не було. Відповідно оскаржуване рішення відповідача від 08.11.2018 є протиправним і підлягає скасуванню. Щодо висновків судів попередніх інстанцій про необхідність застосування до спірних правовідносин положень пункту 7 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №2189-VIII), колегія суддів зазначає таке. Так, цим пунктом передбачено право власників квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, на відокремлення (відключення), у встановленому порядку, від них своєї квартири чи нежитлового приміщення та влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні за однієї умови: якщо у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Водночас судами першої та апеляційної інстанцій не враховано, що пункт 1 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2189-VIII встановлює дату набрання чинності цим законом та строки введення у дію його окремих положень. Згідно із цим пунктом, Закон №2189-VIII набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (10.12.2017), та вводиться в дію з 1 травня 2019 року, крім: статті 1, частини першої статті 2, статей 3 - 7, 9, 11, 12, частини другої статті 26, статей 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), частини другої статті 2, частин третьої та четвертої статті 8, частин другої та третьої статті 10, статті 15, частин першої, третьої та п`ятої статті 16, статті 18, частини п`ятої статті 28, пунктів 2, 31, 6, підпункту 1, підпункту «б» підпункту 2, підпунктів 5 та 11 пункту 8 цього розділу, які вводяться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом; частини третьої статті 11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18, які вводяться в дію з 1 січня 2019 року. Тобто, законодавцем передбачено відтермінування дії Закону №2189-VIII, окрім окремо визначених в ньому положень, серед яких пункт 7 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2189-VIII відсутній. Відповідно, положення пункту 7 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2189-VIII вводяться в дію не раніше ніж з 1 травня 2019 року. Отже, з огляду на те, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем 08.11.2018, тобто до введення в дію Закону №2189-VIII, окрім окремо визначених у пункті 1 цього Закону положень, то підстави для застосування до спірних правовідносин пункту 7 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» - відсутні. Одночасно колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що обставини, встановлені судовими рішеннями у справах №540/799/19 та №540/894/19 мають преюдиційне значення для вирішення цього спору, оскільки обставини у зазначених справах встановлені щодо інших осіб, а не третьої особи - [PERSON] . VІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ Відповідно до положень статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. За таких обставин, коли суди повно і правильно встановили обставини справи, проте неправильно тлумачили закон, який підлягав застосуванню, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову. VIII. СУДОВИЙ ЗБІР З огляду на результат касаційного перегляду, наявність документально підтверджених судових витрат, а також те, що справу вирішено на користь позивача, судові витрати, понесені ним на сплату судового збору мають бути присуджені на його користь в розмірі 8 644,50 грн (1 921 грн (судовий збір за подачу позовної заяви) + 2 881,50 грн (судовий збір за подачу апеляційної скарги) + 3 842 грн (судовий збір за касаційний перегляд рішення).

Результат розгляду: granted