Рішення адміністративного суду від 2023-06-06 00:00:00+03

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ Позивач звернулась із позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду\~ в якому, з урахуванням позовної заяви у новій редакції просила: - визнати протиправною бездіяльність Чернівецького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо неналежного розгляду її звернень від 21.05.2022, 30.05.2022 та від 02.06.2022; - зобов`язати Чернівецький зональний відділ Військової служби правопорядку розглянути її звернення від 21.05.2022, 30.05.2022 та від 02.06.2022 у відповідності до вимог Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України". ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.12.2022 в задоволенні позову відмовлено. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що із змісту відповідей відповідача вбачається, що вони надані в межах строку визначеного ст. 20 Закону № 393/96-ВР, з дотриманням статей 15, 19 Закону № 393/96-ВР. При цьому, позивачу роз`яснено його право звернутися до суду у разі незгоди з прийнятими рішеннями. Тобто, відповідач на виконання вимог ст.19 Закону № 393/96-ВР за результатами розгляду звернень позивача від 21.05.2022, від 30.05.2022 та від 02.06.2022 прийняв рішення від 27.05.2022, від 14.06.2022, від 06.06.2022, які довів до відома суб`єкта звернення, а тому незгода позивача з самим рішенням по суті, не може свідчити про порушення відповідачем порядку розгляду таких звернень, передбаченого Законом України «Про звернення громадян». ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказала, що судом першої інстанції не досліджено та в рішенні суду не знайшло відображення суттєві аспекти, а саме: представники Чернівецького зонального відділу ВСП всупереч п. 3.6. Інструкції 262, не здійснили належним чином перевірку питань, які були порушенні у зверненнях позивача; нез`ясована наявність чи відсутність події, з приводу якої проводилась перевірка, зміст порушення, його обставини і наслідки; осіб, дії (бездіяльність) яких призвели до виникнення події, з приводу якої проводилась перевірка, та порушення законодавства (в зверненні вказано на бездіяльність командира військової частини [NUMBER] , а представники Чернівецького 3В ВСП вказують на підполковника [PERSON] хоча вона вказівок начальнику медичної служби \~з приводу службової діяльності не надає; наявність причинного зв`язку між подією з приводу, якої проведено перевірку, та неправомірними діями винних осіб; які вимоги нормативно - правових актів було порушено (це питання взагалі не вивчалося); обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність сторін. Враховуючи вищенаведене та предмет \~звернень, скарг, щодо прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно позивача командиром військової частини [NUMBER] полковника [PERSON] по відношенню до позивача, посадовими особами Чернівецького зонального відділу військової служби правопорядку були проведенні у не передбачений Законом спосіб і з порушенням порядку їх розгляду. ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача. Апелянтом жодним чином не обґрунтовано з посиланням на норми матеріального права в чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та застосування норм права судом першої інстанції. Крім того, відповідно до ст. 115 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України звернення військовослужбовців підлягають розгляду в порядку передбаченому законодавством України "Про звернення громадян" та підзаконними нормативно-правовими актами. V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ Ухвалою суду від \~\~02.02.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України. VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 20.05.2022 начальником 161 топогеодезичного центру (з основної діяльності) прийнято наказ №57 "Про призначення службового розслідування", з метою з`ясування обставин та причин не вибуття старшим редактором картографічного відділу старшим лейтенантом [PERSON] у відрядження та недопущення подібних порушень у майбутньому. 31.05.2022 та 20.06.2022 начальником 161 топогеодезичного центру (з основної діяльності) прийняті накази №64 та №76 щодо продовження службового розслідування по факту не вибуття у відрядження. За результатами службового розслідування складено Акт службового розслідування від 30.06.2022. Наказом начальника 161 топогеодезичного центру (з основної діяльності) від 30.06.2022 №83 "Про результати службового розслідування за фактом не вибуття у відрядження" (пункт 3 наказу) підполковника [PERSON] , начальника картографічного відділу топогеодезичного центру, за не врахування стану здоров`я та подання рапорту на відрядження безпосереднього підлеглого військовослужбовця старшого редактора картографічного відділу старшого лейтенанта К.Чорногуз до зведеного топогеодезичного загону на виконання бойового розпорядження Командування Сил підтримки Збройних Сил України від 14.05.2022 №343/1099/80дск, що в подальшому поставило під загрозу життя та здоров`я безпосередньо підлеглого військовослужбовця, неналежного виконання бойового розпорядження та призвело до порушення вимог абзацу 5 статті 11, абзацу 1, 2 статті 58, абзацу 5-7, 12, 13, статті 59, статті 233 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, з урахуванням характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки військовослужбовця, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана». За результатами службового розслідування запропоновано старшого редактора картографічного відділу старшого лейтенанта К.Чорногуз до дисциплінарної відповідальності не притягати у зв`язку з відсутністю складу дисциплінарного правопорушення. 21.05.2022 позивач звернулась із заявою до відповідача, щодо неправомірних дій командування військової частини [NUMBER] , зокрема щодо можливого незаконного утримання її у розташуванні військової частини під час амбулаторного лікування. 27.05.2022 відповідач, у відповідь на звернення позивача від 21.05.2022, повідомив, що відповідно до абз. 5 п. 2 наказу командира військової частини [NUMBER] №32 від 31.03.2022 "Про організацію розосередження особового складу військової частини» визначено, що особовий склад, який проходить амбулаторне лікування знаходиться в розташуванні медичного пункту (ізоляторі) військової частини, під наглядом військовослужбовців медичного пункту. 30.05.2022 позивач звернулась із заявою до відповідача щодо можливих неправомірних дій командування військової частини в частині направлення позивача на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення придатності до військової служби. 14.06.2022 відповідач, у відповідь на звернення позивача від 30.05.2022, повідомив, що положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України не передбачено переліку випадків позачергового обстеження військовослужбовців топогеодезичних військ. Також роз`яснено, що рішення командира військової частини [NUMBER] про направлення позивача на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення ступеня придатності до військової служби є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, а тому наказ командира військової частини [NUMBER] від 29.05.2022 \~№ 140 можна оскаржити до суду. 02.06.2022 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила надати належним чином завірені копії документів, що досліджувались при складанні висновку службового розслідування. 06.06.2022 відповідач, у відповідь на звернення позивача від 02.06.2022, повідомив, що надання належним чином завірених копій матеріалів перевірки призведе до несанкціонованого поширення конфіденційної інформації. В свою чергу відповідач запропонував позивачу ознайомитись із матеріалами перевірки у Чернівецькому зональному відділі Військової служби правопорядку, попередньо узгодивши дату та час ознайомлення. Вважаючи протиправними дії відповідача \~позивач звернулась до суду із позовом. VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами. Згідно ст. 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР) \~громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Статтею 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Згідно ст. 4 Закону № 393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Згідно ст. 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Відповідно ст. 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень. Статтею 19 Закону № 393/96-ВР визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті. Таким чином, в разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Згідно ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Отже, в разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Крім того, Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" №551-XIV від 24.03.1999 затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних учинків. Відповідно до ст. 110 Дисциплінарного статуту усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі: прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності. Статтею 111 Дисциплінарного статуту визначено, що заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції. За приписами ст. 112 Дисциплінарного статуту військовослужбовці, які подали заяву чи скаргу, мають право: особисто викласти свої аргументи особі, яка перевіряє заяву чи скаргу, звернутися з вимогою залучити до розгляду свідків; подати додаткові матеріали, що стосуються справи, або клопотати, щоб їх вимагав командир (начальник) або орган, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім під час розгляду заяви чи скарги; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; ознайомитися з матеріалами перевірки заяви чи скарги; оскаржити прийняте за їх заявою чи скаргою рішення в суді; вимагати відшкодування завданих їм збитків у встановленому законом порядку. Згідно ст. 113 Дисциплінарного статуту ніхто не може бути скривджений на службі чи притягнутий до відповідальності за те, що він подав пропозицію, заяву чи скаргу. Подання скарги військовослужбовцями не звільняє їх від виконання своїх службових обов`язків і наказів командирів (начальників). Заборонено подавати скаргу під час бойового чергування, перебування у строю (крім скарг, поданих під час опитування військовослужбовців), на варті (вахті), а також у добовому наряді, під час занять. Відповідно до ст. 115 Дисциплінарного статуту вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. За приписами ст. 117 Дисциплінарного статуту пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Згідно ст. 119 \~Дисциплінарного статуту \~інформація щодо пропозицій, заяв і скарг в день їх надходження вноситься до журналу реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян (додаток 4 до цього Статуту), який ведеться і зберігається в кожній військовій частині, закладі та установі. За приписами ст. 120 Дисциплінарного статуту \~у журналі реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян робиться запис про рішення, прийняте щодо кожної пропозиції, заяви чи скарги. Для перевірки своєчасності та правильності виконання прийнятих рішень журнал реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян подається щомісяця командирові (начальникові), а також на вимогу особи, яка проводить інспектування. Згідно п. 1 розділу I Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі Порядок № 608) службова перевірка - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення. Відповідно до п. 3 розділу VІІI Порядку № 608 службова перевірка проводиться за письмовим рішенням відповідного командира (начальника), у якому зазначаються відомості про посадових осіб, яким доручається проведення перевірки, її мета та дата завершення. Строк проведення перевірки встановлюється з урахуванням мети, обсягу визначених завдань та кількості особового складу, який залучається. Письмове рішення командира (начальника) оформлюється шляхом накладення відповідної резолюції на документі (рапорті (доповіді)) про необхідність проведення перевірки або видання окремого доручення (доручення), розпорядження на її проведення. Інші службові особи можуть звертатись за підпорядкованістю з клопотанням щодо призначення службової перевірки. Крім того, п. 6 розділу VІІI Порядку № 608, встановлено, що строк проведення службової перевірки не може перевищувати одного місяця. У разі невстановлення винних осіб службова перевірка може бути продовжена відповідним командиром (начальником), який призначив перевірку, але не більше ніж на один місяць. Днем початку службової перевірки вважається день прийняття рішення про її проведення або дата, визначена командиром (начальником), який приймає це рішення. Завершення службової перевірки визначається днем подання результатів перевірки на розгляд для прийняття рішення. Проведення службової перевірки здійснюється за загальними правилами проведення службових розслідувань, встановленими розділами III та IV цього Порядку, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом. Згідно п. 8 розділу VІІI Порядку № 608 визначено, що результати службової перевірки оформлюються доповідною запискою на ім`я посадової (службової) особи, яка призначила перевірку, та підписуються посадовою (службовою) особою, яка провела її одноособово, або головою комісії. Пунктом 9 розділу VІІI Порядку № 608 встановлено, що у доповідній записці зазначаються підстави та мета проведення службової перевірки, службові особи, які її проводили, вжиті заходи та отримані результати, висновки і пропозиції та інші відомості, необхідні для прийняття посадовою (службовою) особою, яка призначила перевірку, законного рішення. Відповідно до пунктів 2.8.22, 11.8.4 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 (зі змінами), представники інших військових частин (установ) ознайомлюються з документами військової частини та отримують копії і витяги з них за наявності письмових клопотань та на підставі письмового дозволу керівництва військової частини (установи). Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України). На підставі частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Отже, наведеними нормами процесуального закону передбачено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою саме ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Перевіряючи при цьому правомірність оскаржуваного у справі рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, адміністративний суд перевіряє, серед іншого, чи не порушено право особи на участь у процесі прийняття рішення. Після прийняття рішення суб`єктом владних повноважень за результатами розгляду звернення неправомірність окремих дій чи бездіяльності цього суб`єкта владних повноважень під час розгляду звернення не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправним рішення, прийнятого за наслідками розгляду звернення. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час розгляду звернення, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на обґрунтованість і законність прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення за результатами розгляду звернення. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/2743/21. Так, згідно матеріалів справи 21.05.2022 позивач звернулась із заявою до відповідача, щодо неправомірних дій командування військової частини [NUMBER] , зокрема щодо можливого незаконного утримання її у розташуванні військової частини під час амбулаторного лікування. 27.05.2022 відповідач, у відповідь на звернення позивача від 21.05.2022, повідомив, що відповідно до абз. 5 п. 2 наказу командира військової частини [NUMBER] №32 від 31.03.2022 «Про організацію розосередження особового складу військової частини» визначено, що особовий склад, який проходить амбулаторне лікування знаходиться в розташуванні медичного пункту (ізоляторі) військової частини, під наглядом військовослужбовців медичного пункту. 30.05.2022 позивач звернулась із заявою до відповідача щодо можливих неправомірних дій командування військової частини в частині направлення позивача на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення придатності до військової служби. 14.06.2022 відповідач, у відповідь на звернення позивача від 30.05.2022, повідомив, що положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України не передбачено переліку випадків позачергового обстеження військовослужбовців топогеодезичних військ. Також роз`яснено, що рішення командира військової частини [NUMBER] про направлення позивача на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення ступеня придатності до військової служби є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, а тому наказ командира військової частини [NUMBER] від 29.05.2022 № 140 можна оскаржити до суду. 02.06.2022 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила надати належним чином завірені копії документів, що досліджувались при складанні висновку службового розслідування. Однак, 06.06.2022 у відповідь на звернення позивача від 02.06.2022, відповідач повідомив, що надання належним чином завірених копій матеріалів перевірки призведе до несанкціонованого поширення конфіденційної інформації. В свою чергу відповідач запропонував позивачу ознайомитись із матеріалами перевірки у Чернівецькому зональному відділі Військової служби правопорядку, попередньо узгодивши дату та час ознайомлення. Колегія суддів зазначає, що такі дії Чернівецького зонального відділу Військової служби правопорядку суперечать нормам Закону № 393/96-ВР, Дисциплінарного статуту та Порядку № 608, оскільки в разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, та за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав позивача, при цьому письмово повідомити про результати такої перевірки і суть прийнятого рішення. Разом з тим, твердження відповідача щодо конфіденційності запитуваної інформації та неможливості надання належним чином завірених копій матеріалів перевірки є необґрунтованими та протиправними, оскільки запитувана позивачем інформація безпосередньо стосується прав та інтересів позивача за результатами службового розслідування. \~\~ Згідно ст. 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право знайомитися з матеріалами перевірки. Водночас, відповідно до ст. 112 Закону України "Про дисциплінарний статут" військовослужбовці, які подали заяву чи скаргу, мають право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги та ознайомитися з матеріалами перевірки заяви чи скарги. Таким чином, відповідачем не надано відповідь, яка б відповідала вищенаведеним законодавчим нормам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про задоволення позовних вимог. У силу\~ \~п. 2 ч.1\~ \~ст.315 КАС України\~ \~за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право\~ \~скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі\~ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6\~ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: granted