Рішення адміністративного суду від 2022-02-15 00:00:00+02

22.07.2020 [PERSON] звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому позивачка просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року з 21.05.2020 року. Позов обґрунтовано тим, що позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак рішенням, викладеним у формі листа-повідомлення №0800-0207-8/24183 від 01.06.2020 року, в призначенні такої пенсії \~\~відмовлено з підстав недосягнення позивачкою на момент звернення віку 49 років. Позивачка вважає, що до спірних правовідносин мають застосовуватись норми ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020,\~ \~тому дії відповідача є незаконними та такими, що порушують її право на призначення пенсії на пільгових умовах. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року \~у справі №280/4912/20 у задоволенні позовних вимог [PERSON] \~до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачка звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів\~ ст.311 КАС України. Провадження у справі \~зупинялось \~до набрання \~чинності \~рішенням Верховного суду у зразковій \~справі № 360/3611/20. Згідно вимог ч. 1\~ ст. 308 КАС України\~ суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Під час апеляційного перегляду встановлено, що позивачка досягнувши 45-річного віку, 21.05.2020 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка була зареєстрована за № 142. Рішенням відповідача, викладеним у листі-повідомленні № 0800-0207-8/24183 від 01.06.2020, позивачку \~повідомлено, що на момент звернення вона не досягла віку 49 років, а відтак у неї відсутнє право на призначення пільгової пенсії. Не погоджуючись з відмовою в призначенні пенсії, позивачка \~звернулась до суду з цим позовом. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачка не досягла пенсійного віку (49 років), передбаченого ст.\~ \~114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, отже відповідач правомірно відмовив позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №\~ \~1. По суті прийнятого судом першої інстанції рішення суд апеляційної інстанції виходить з такого. Згідно з частиною 3\~ статті 291 КАС України\~ при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи. 21 квітня 2021 року Верховним судом розглянуто зразкову справу № 360/3611/20 та прийнято відповідне рішення, що набрало законної сили 3 листопада 2021 року після перегляду в апеляційному порядку Великою Палатою Верховного Суду, якою змінено мотивувальну частину рішення. У зазначеному рішенні Верховного Суду визначено ознаки типової справи, а саме: 1) позивач\~ особа, яка: звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23.01.2020 з підстав, визначених\~ статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»; на момент звернення досягла: чоловіки\~ 55 років, жінки\~ 50 років; набула стаж роботи, визначений\~ статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»; б) відповідачем є орган Пенсійного фонду України, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії. Суд апеляційної інстанції вважає, що передана на розгляд колегії суддів справа підпадає під ознаки типової справи, визначені у рішенні Верховного Суду. За таких обставин суд апеляційної інстанції при вирішенні даної справи застосовує правові висновки Великої Палати, викладені у зразковій справі № 360/3611/20, рішення в якій набрало законної сили та які полягають у такому. 3 жовтня 2017\~ року Верховною Радою України ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив\~ Закон № 1058-ІV\~ розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за\~ списком № 1\~ виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах». За приписами\~ статті 12 Закону № 1788-XII\~ право на пенсію за віком мають чоловіки\~ після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки\~ після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років. Натомість згідно з пунктом «а»\~ статті 13 Закону № 1788-XII\~ в редакції, чинній до внесення змін\~ Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники,\~ зайняті\~ повний\~ робочий\~ день\~ на\~ підземних роботах, на роботах\~ з\~ особливо\~ шкідливими\~ і\~ особливо\~ важкими умовами\~ праці,\~ - за списком № 1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій,\~ посад\~ і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки\~ після досягнення 50 років і при\~ стажі\~ роботи\~ не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки\~ після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а»\~ статті 13 Закону № 1788-ХІІ\~ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років. Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають\~ Конституції України\~ (є неконституційними), стаття\~ 13, частина друга статті\~ 14, пункти «б» - «г» статті\~ 54 Закону № 1788-XII\~ зі змінами, внесеними\~ Законом № 213-VIII\~ (пункт 1 рішення). Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного\~ Рішення\~ застосуванню підлягають стаття\~ 13, частина друга статті\~ 14, пункти «б» - «г» статті\~ 54 Закону № 1788-XII\~ в редакції до внесення змін\~ Законом № 213-VIII\~ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці,\~ за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки\~ після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення\~ Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін\~ Законом № 213-VIII. У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин\~ Закон № 1788-ХІІ\~ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в\~ рішенні\~ КСУ). Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами\~ Закону № 1788-ХІІ\~ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та\~ Законом\~ № 1058-ІV\~ з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий\~ у 50 років. Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному.\~ У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду при перегляді зразкової справи дійшла висновку, що таке регулювання порушує вимогу «якості\~ закону», передбачену\~ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~ від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України») При цьому, Велика Палата Верховного Суду також послалась на правовий висновок, сформульований нею раніше у постанові від 19 лютого 2020 року у справі\~ № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56), згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Отже, з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20, у цій справі застосуванню підлягають саме норми\~ Закону № 1788-ХІІ\~ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не\~ Закону № 1058-ІV, а тому жінки мають право на призначення пільгової пенсії за Списком № 1 після досягнення 45 років. У зв`язку з цим відмова пенсійного органу в призначенні позивачці, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 45 років, мала страховий стаж роботи більше 27 років, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення нею пенсійного віку, визначеного\~ статтею 114 Закону № 1058-ІV,\~ є протиправною. Обираючи спосіб захисту порушених прав та інтересів позивачки, колегія суддів виходить з того, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Зазначена позиція кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору\~ статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від\~ 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату. Питання ефективного способу захисту неодноразово розглядалось Європейським судом з прав людини, який, зокрема у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що ст. 13 Конвенції гарантує наявність на національному рівні засобу правового захисту для реалізації прав і свобод, у якій би формі вони не забезпечувалися у національному правовому полі. Суд також підкреслив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Відповідно до ч. 3\~ ст. 245 КАС України\~ у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. З цього приводу колегія суддів зазначає, що пунктом «а»\~ статті 13 Закону № 1788-XII\~ в редакції, чинній до внесення змін\~ Законом № 213-VІІІ, передбачено три умови для виникнення у особи права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи: вік, загальний страховий стаж роботи та пільговий стаж за Списком № 1. Як зазначалось вище, позивачка досягла 45 років, має страховий стаж роботи більше 27 років, у тому числі на роботах за списком № 1, тобто всі три умови для призначення пенсії наявні, а тому з метою відновлення прав та інтересів, за захистом яких вона звернулась до суду, та дотримання судом гарантій, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію за віком за Списком № 1 відповідно до п. «а»\~ ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~ в редакції, яка була чинною до\~ ухвалення Закону № 213-VIII, з урахуванням\~ Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020\~ на підставі заяви про призначення пенсії від 4 січня 2021 року № 4. З огляду на встановлені обставини та зазначені норми чинного законодавства, колегія суддів\~ вважає, що судом першої інстанції рішення про відмову в задоволенні позову прийнято помилково. Судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому\~ рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Результат розгляду: granted