Рішення адміністративного суду від 2022-06-07 00:00:00+03

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватне підприємство "ДБР-3" про визнання незаконним та скасування рішення №522 від 23 лютого 2017 року. В обґрунтування позову позивач зазначав, що оскаржуваним рішенням погоджено надання спеціального дозволу на користування надрами приватному підприємству "ДБР-3" з метою видобування ільменіт-апатитових руд Південної ділянки Давидківського родовища, що знаходиться у Народицькому районі Житомирської області. Позивач вказував, що рішення №522 від 23 лютого 2017 року прийнято з грубим порушенням норм чинного законодавства, без дотримання положень Регламенту обласної ради щодо підготовки і розгляду радою питань на сесії, порядку внесення на сесію ради проектів рішень, їх обговорення та ухвалення на сесії. Зазначав також, що відповідачем грубо порушено положення Орхуської Конвенції, яка ратифікована Україною 06.07.1999 року щодо поінформованості громадськості про підготовку та прийняття рішень у таких сферах господарської діяльності як енергетика, виробництво та обробка металу, хімічна промисловість, обробка та видалення відходів, транспортування газу, нафти, відкрите добування корисних копалин, будівництво кар"єрів, тощо. А тому просив визнати рішення відповідача незаконним та скасувати. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийнято в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ст.ст.43,59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та з дотриманням визначеного Регламенту обласної ради УП скликання від 25.11.2015 року. Суд також констатував, що до повноважень відповідача законом не віднесено перевірка обставин впливу видобутку корисних копалин на навколишне середовище. Позивач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноти з"ясування обставин справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив скасувати вказане рішення та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2018 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення дев`ятої сесії VII скликання Житомирської обласної ради від 23.02.2017 №522 «Про розгляд клопотання Державної служби геології та надр України щодо погодження надання спеціального дозволу на користування надрами ПП «ДБР-3». Задовольняючи позовні вимоги апеляційний суд виходив з того, що на сесії обласної ради було проголосовано питання яке не виносилось на її розгляд. Так, у порушення вимог Регламенту головуючим поставлено на голосування не рішення профільного комітету про відмову у наданні погодження, а питання про позитивне вирішення звернення про погодження надання спеціального дозволу на користування надрами. Відповідач та третя особа подали касаційні скарги на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2018, обґрунтував їх порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. Просили скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 24.10.2019 касаційні скарги задовольнив частково, постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2018 у цій справі скасував, і направив її на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У своєму рішенні Верховний суд вказав, що суд апеляційної інстанції обмежився лише встановленням фактів процедурних порушень під час прийняття такого рішення, не дослідивши того, чи могли такі порушення вплинути на правильність цього рішення. Також, судом не було визначено щодо відповідності оскарженого рішення №522 від 23.02.2017 року критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року - без змін. Залишаючи оскаржене рішення без змін, суд апеляційної інстанції виходив з того, що формальне не дотримання черговості голосування за проекти рішень, не вплинуло на результат його прийняття, про що свідчить голосування депутатів за повернення до повторного голосування. Не погодившись як з прийнятим судом першої інстанції рішенням від 20.11.2017 року так і постановою суду апеляційної інстанції від 17.12.2019 року, [PERSON] звернувся з касаційною скаргою, просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 13.04.2022 касаційну скаргу задовольнив частково, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 скасував. Справу за позовом [PERSON] направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У своєму рішенні Верховний суд вказав, що суд апеляційної інстанції не встановив обставини на які вказував Верховний Суд у постанові від 24.10.2019 року, зокрема, щодо відповідності оскарженого рішення обласної ради №522 від 23.02.2017 року критеріям, визначеним частиною другою статті другої Кодексу адміністративного судочинства України. Тобто, залишив поза увагою зміст та суть спірних правовідносин та не дослідив, чи могли процедурні порушення, допущенні відповідачем при прийнятті оскарженого рішення, вплинути на правильність цього рішення. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представників сторін та третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази у справі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке. Судом встановлено, що до Житомирської обласної ради надійшло звернення Державної служби геології та надр України від 06 січня 2017 року щодо погодження видачі спеціального дозволу на користування надрами ряду підприємств в тому числі і Приватному підприємству "ДБР-3". Рішенням дев`ятої сесії VII скликання Житомирської обласної ради №522 від 23 лютого 2017 року погоджено надання спеціального дозволу на користування надрами приватному підприємству "ДБР-3" з метою видобування ільменіт-апатитових руд Південної ділянки Давидківського родовища, що знаходиться у Народицькому районі Житомирської області. Вважаючи зазначене рішення облради незаконним, [PERSON] звернувся до суду з позовом. Зважаючи на підстави позову, обставини справи та доводи апеляційної скарги при розгляді справи, колегія суддів вважає за необхідне встановити: 1) чи дотримано відповідачем при прийнятті оскарженого рішення процедуру його прийняття? 2) чи впливають процедурні порушення на правильність рішення? 3) чи відповідає рішення критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України. Відповідно до пункту 22 частини 1 статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 р. №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання про надання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів відповідно районного, обласного значення, а також про скасування такого дозволу. Частинами 1, 4 статті 47 Закону №280/97-ВР, постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями. Так, згідно частин першої, другої ст.59 Закону №280/97-ВР Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Виходячи з аналізу наведеної правової норми вбачається, що остання передбачає обов`язкове обговорення на пленарному засіданні проекту рішення та прийняття його більшістю депутатів. Рішенням першої сесії VII скликання від 26 листопада 2015 року №17 затверджено Регламент Житомирської обласної ради (далі за текстом - Регламент), яким врегульовано порядок скликання сесій ради, підготовки і розгляду нею питань, прийняття рішень ради, порядок роботи сесій та пленарних засідань ради, тощо, які випливають з повноважень ради, встановлених Конституцією України і законами України (т.1 а.с.59-97). Відповідно до ст.13 Регламенту розпорядження голови ради про скликання сесії із зазначенням питань, які вносяться на розгляд ради, місця і часу проведення сесії оприлюднюються на офіційному веб-сайті обласної ради, в газеті "Житомирщина" та інших засобах масової інформації, а також направляються індивідуально кожному депутату, в тому числі головам фракцій, не пізніш як за десять днів до її відкриття, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії, із зазначенням часу, місця проведення та рекомендованих питань для розгляду на сесії. Статтею 15 Регламенту Житомирської обласної ради передбачено, що пропозиції до проекту порядку денного сесії вносяться головою обласної ради, постійними комісіями, депутатськими фракціями, депутатами обласної ради, головою обласної державної адміністрації не пізніш, як за двадцять п"ять робочих днів до відкриття сесії. Згідно із ст.17 Регламенту пропозиції щодо внесення питання до порядку денного сесії подаються із завізованим проектом рішення, до якого може надаватись пояснювальна записка, яка містить юридичне обґрунтування прийняття даного питання, необхідні прогнози соціально-економічних та інших наслідків його реалізації, інформаційно-довідковий матеріал (таблиці, графіки, тощо). Проект рішення подається в письмовій формі та на електронних носіях. Статтею 29 Регламенту Житомирської обласної ради передбачено, що головуючий на пленарному засіданні ради, серед іншого, вносить на обговорення запропоновані проекти рішень, оголошує повну назву та ініціаторів їх внесення, інформує про матеріали, що надійшли адресу сесії, організовує розгляд питань. Відповідно до ст.46 Регламенту на голосування спочатку ставиться проект рішення, внесений або погоджений відповідною профільною комісією. За основу і після його прийняття - усі пропозиції і поправки, внесені депутатами в ході обговорення питання і подані в письмовій формі через секретаріат сесії. У разі не прийняття за основу проекту рішення, внесеного або погодженого відповідною профільною комісією, розглядається альтернативний проект рішення, якщо він вноситься. Згідно зі ст.55 Регламенту рішення обласної ради приймається на пленарному засіданні після їх обговорення. Рішення ради можуть прийматися без обговорення на пленарному засіданні, якщо жоден з депутатів не наполягає на цьому. Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Надаючи оцінку спірним правовідносинам сторін колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Як встановлено судом, на веб-сайті Житомирської обласної ради опубліковано проект рішення "Про розгляд клопотань Державної служби геології та надр України", зі змісту якого вбачається, що у наданні підприємствам спеціальних дозволів на користування надрами з метою видобування корисних копалин (згідно додатку 2 до вказаного рішення) пропонується відмовити. Серед підприємств, зазначених у додатку 2 до спірного рішення вказано і ПП "ДБР-3". Саме цей проект рішення було внесено на розгляд дев`ятої сесії VII скликання Житомирської обласної ради 23 лютого 2017 року та вручено депутатам. 16 лютого 2017 року відбулось засідання постійної комісії обласної ради з питань екології, охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів, на засіданні якої розглядалося питання "Про розгляд клопотань Державної служби геології та надр України". Постійна комісія прийняла рішення рекомендувати сесії обласної ради відмовити у наданні спеціального дозволу на користування надрами ПП "ДБР-3" (протокол №8 (т.1 а.с.49-58)). Зі змісту протоколу дев"ятої сесії VII скликання Житомирської обласної ради від 23.02.2017 (т.1 а.с.202-232) вбачається, що пленарне засідання сесії обласної ради 23.02.2017 року відкрив та вів голова Житомирської обласної ради Ширма В.В., який поставив на голосування депутатів перелік питань порядку денного сесії, повідомивши, що вказаний перелік питань погоджено на засіданні президії обласної ради та роздано депутатам. До переліку питань порядку денного сесії обласної ради внесено питання за №3 "Про розгляд клопотання Державної служби геології та надр України". За внесені на розгляд сесії питання порядку денного депутати обласної ради проголосували взяти їх за основу та затвердити в цілому. Будь-яких зауважень, пропозицій чи застережень щодо проекту рішення "Про розгляд клопотання Державної служби геології та надр України" депутатами не вносилось. Серед переліку додаткових питань, рекомендованих президією ради до розгляду на сесії як таких, що потребують невідкладного вирішення, питання щодо проекту оскаржуваного рішення - не зазначено. Таким чином, будь-яких відомостей щодо того, що на розгляд сесії ради 23.02.2017 року було внесено проект рішення "Про розгляд клопотання Державної служби геології та надр України щодо погодження надання спеціального дозволу на користування надрами ПП"ДБР-3" матеріали справи не містять. Голова Житомирської обласної ради, поставивши на обговорення депутатів обласної ради питання "Про розгляд клопотань Державної служби геології та надр України", поінформував, що вказане питання розглядалось профільною постійною комісією обласної ради, обговорено на нараді з головами фракцій, і зважаючи на важливість даного питання запропонував голосувати окремо по кожному об"єкту. Всупереч змісту проекту спірного рішення, внесеного на розгляд сесії ради, а саме, щодо відмови у погодженні надання спеціального дозволу на користування надрами приватному підприємству "ДБР-3", головуючий на сесії поставив на голосування питання про погодження надання дозволу на користування надрами приватному підприємству "ДБР-3" (т.1 а.с.216). Також, головуючий не поставив на голосування та не довів до відома депутатів обласної ради рекомендації профільної комісії щодо доцільності надання дозволу на користування надрами приватному підприємству "ДБР-3" саме за наслідками яких комісією і було підготовлено проект рішення про відмову у наданні такого погодження ПП"ДБР-3". При цьому, пропозицій щодо внесення питання до порядку денного сесії проекту рішення, яким би позитивно вирішувалось питання надання спеціального дозволу на користування надрами приватному підприємству "ДБР-3" на розгляд сесії обласної ради внесено не було, до питань порядку денного такий проект рішення не включено, профільною постійною комісією обласної ради відповідний проект рішення не погоджувався, на розгляд депутатів ради на її пленарному засіданні 23.02.2017 року не вносився та не обговорювався. Колегія суддів зазначає, що в силу приписів статті 2 КАС України обгрунтованість є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом. З метою дотримання завдань адміністративного судочинства та його основних засад суди наділені процесуальними повноваженнями встановлювати і оцінювати фактичні обставини справи, перевіряти обґрунтованість спірних рішень. У цій справі судами при дослідженні Порядку прийняття оскаржуваного рішення встановлені вищенаведені процедурні порушення його прийняття відповідачем. При цьому, колегія суддів акцентує увагу, що рішення суб"єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормами права, що застосовуються. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього відповідач мав дотриматися Регламенту роботи обласної ради та ретельно дослідити матеріали, проекти рішень, по питання внесеному на голосування. Колегія суддів вважає, що спірне рішення відповідача не відповідає вимогам, визначеним статтею 2 КАС України, оскільки оскаржене рішення прийнято не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (Регламентом). Також, підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає що ключовим питанням даного спору є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення". Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття. В контексті викладеного, колегія суддів вважає, що за умови дотримання відповідачем, у повній мірі, процедури вирішення питання з погодження надання спеціального дозволу ПП "ДБР-3", то, це могло б вплинути на результат самого голосування та прийняття рішення про відмову в такому погодженні. Тому, допущені відповідачем, як суб"єктом владних повноважень, вищезазначені порушення Регламенту, колегія суддів вважає істотними та такими що стосуються саме процедури ухвалення такого рішення і в даному випадку, останні не можуть вважатися формальними (такими що не впливають на його дійсність), а отже, виходячи з аспекту законності наслідків прийняття такого рішення, вищенаведені процедурні порушення не можуть породжувати правових наслідків для його дійсності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18, від 11.02.2020 року справа №210/3268/15-а, від 20 грудня 2019 року (справа №820/3914/17, від 29 листопада 2019 року справа №359/7194/16-а, від 24 жоувтня 2019 року справа №806/1243/17, від 10.07.2019 справа №804/639/18). Щодо висновків суду першої інстанції та доводів відповідача про відсутність у позивача порушеного права, колегія суддів зазначає таке. Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Відповідно до частини 5 статті 2 Конвенції про доступ до інформації, участь громадськості в процесі прийняття рішень та доступ до правосуддя з питань, що стосуються довкілля, ратифікованої Законом України від 06.07.1999р. №832-ХІУ) (далі - Орхуська конвенція), для цілей цієї Конвенції під зацікавленою громадськістю слід розуміти громадськість, на яку справляє або може справити вплив процес прийняття рішень з питань, що стосуються навколишнього середовища, або яка має зацікавленість в цьому процесі. Відповідно до статті 1 Орхуської конвенції кожна із сторін гарантує серед іншого право на доступ до інформації і на доступ до правосуддя з питань, що стосуються навколишнього середовища. Згідно положень пункту 3 статті 2 Орхуської конвенції екологічна інформація означає будь-яку інформацію в письмовій, аудіовізуальній, електронній чи будь-якій іншій матеріальній формі про: а) стан складових навколишнього середовища, таких як повітря й атмосфера, вода, ґрунт, земля, ландшафт і природні об`єкти, біологічні різноманіття та його компоненти, включаючи генетично змінені організми, та взаємодію між цими складовими; б) фактори, такі як речовини, енергія, шум і випромінювання, а також діяльність або заходи, включаючи адміністративні заходи, угоди в галузі навколишнього середовища, політику, законодавство, плани і програми, що впливають або можуть впливати на складові навколишнього середовища, зазначені вище в підпункті а) і аналіз затрат і результатів та інший економічний аналіз та припущення, використані в процесі прийняття рішень з питань, що стосуються навколишнього середовища; с) стан здоров`я та безпеки людей, умови життя людей, стан об`єктів культури і споруд тією мірою, якою на них впливає або може вплинути стан складових навколишнього середовища або через ці складові, фактори, діяльність або заходи, зазначені вище в підпункті б). Відповідно до частини 1 статті 4 та частини 9 статті 6 Конвенції за державними органами Сторін Конвенції закріплюється обов`язок надавати екологічну інформацію громадськості, включаючи копії фактичних документів, що містять або охоплюють таку інформацію. Після прийняття рішення державним органом громадськість має бути належним чином поінформована про це рішення у відповідності до належних процедур. Кожна із Сторін надає громадськості текст рішення разом із переліком причин і міркувань, покладених в основу цього рішення. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, зокрема в рішенні по справі "Гримковська проти України" від 21 липня 2011 року, визнавалося таким, що підпадає під захист Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушення права на участі громадськості у прийнятті рішень з екологічних питань як процесуальної гарантії забезпечення прав, закріплених у статті 8 Конвенції. Зокрема, у рішенні по справі "Гримковська проти України" міститься посилання на Орхуську Конвенцію, яка стосується доступу до інформації, участі громадськості в процесі прийняття рішень, прийнятої 25 червня 1998 року Європейською економічною комісією ООН і яка набрала чинності 30 жовтня 2001 року. (Україною ратифікована 06 липня 1999 року Законом №832-ХІУ). Орхуська Конвенція застосовується у сфері також у розвитку доступу громадськості до інформації, якою володіють державні органи, зокрема шляхом забезпечення прозорого та доступного розповсюдження важливої інформації, сприяння участі громадськості у прийнятті рішень з питань, що стосуються впливу на навколишнє середовище, забезпечення участі громадськості вже на ранньому етапі процедури таких рішень, "коли є всі можливості для розгляду різних варіантів і коли участь громадськості може бути найефективнішою", створення умов для доступу до судів з приводу законодавства щодо охорони навколишнього середовища та доступу до інформації. Результати участі громадськості мають бути враховані при прийнятті остаточного рішення, яке також має бути оприлюднено. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в порушення вимог діючого законодавства України, приписів Орхуської Конвенції, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідачем при підготовці до розгляду та в процесі прийняття спірного рішення не було забезпечено прозорого та доступного розповсюдження важливої інформації щодо техногенної безпеки та розробки Південної ділянки Давидківського родовища ільменіт-апатитових руд. З огляду на викладене, суд погоджується з твердженням позивача про те, що він є тією особою (зацікавленою громадськістю), яка має серед інших прав, право на доступ до інформації та доступ до правосуддя у випадку порушення її прав та законних інтересів, а отже позивач наділений правом оскаржувати рішення, які зачіпають інтереси невизначеного кола осіб. Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted