Рішення адміністративного суду від 2022-10-26 00:00:00+03

У грудні 2021 року позивач ФОП [PERSON] звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Управління Держпраці в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову відповідача за №53-ФС від 24.12.2021 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення на фізичну особу-підприємця [PERSON] в розмірі 60000 гривень. Ухвалою суду першої інстанції від 28.12.2021 залучено до участі у справі Головне управління ДПС в Івано-Франківській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив відмовити в задоволені позовних вимог повністю. Третя особа у справі надала суду першої інстанції письмові пояснення в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 в задоволенні позову відмовлено. З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з грубим порушенням норм матеріального права та процесуальних норм, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на припущеннях, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції про допуск позивачем [PERSON] до виконання обов`язків продавця, зокрема, суд не взяв до уваги та не надав оцінку доводам позивача про те, що 12.10.2021р. [PERSON] була хвора, в зв`язку з чим зверталася за медичною допомогою в м. Надвірна, а тому не була та не могла бути на місці здійснення підприємницької діяльності - в магазині «[INFO]» в с. Гвізд. Ці обставини підтверджено копією медичної довідки. Відсутність ФОП [PERSON] 12.10.2021р. в приміщенні магазину «[INFO]» спростовує висновки суду про надання нею доступу [PERSON] до підакцизних товарів та допуску до виконання функцій продавця. Вважає скаржник, що одноразове виявлення факту безоплатної реалізації підакцизного товару, що належить підприємцю [PERSON] , в її інтересах іншим підприємцем - [PERSON] не може свідчити, що між ними склалися правовідносини, що мають ознаки трудових. За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 30.05.2022 та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі. Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з урахуванням наступного. Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] , з 24.02.2017 зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснює роздрібну торгівлю продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами в магазині « [INFO] » на [ADDRESS] . Приміщення магазину «[INFO]» площею 25 м.кв. перебуває в користуванні ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] на підставі договору позички нежилого приміщення (безоплатної оренди) від 01.03.2020 та акту приймання передачі від 01.03.2020. ФОП [PERSON] самостійно здійснює підприємницьку діяльність в орендованому приміщенні, код згідно КВЕД - 47.11. роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продукти харчування (а.с. 8, 32, 33). Посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області 12.10.2021 на підставі направлень на перевірку №№ 2685, 2686 від 12.10.2021 (а.с. 58) проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину " [INFO] ", розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належать суб`єкту господарської діяльності - ФОП [PERSON] .. При здійсненні перевірки посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області встановлено ряд порушень, серед яких, порушення вимог пункту 11, 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", наказу Міністерства фінансів України від 13.05.2021 за №261 "Про затвердження типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 за №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв", а порушення також статей 21-24 КЗпП України (використання праці найманих працівників без укладення трудового договору, а саме із продавцем [PERSON] ), про що складено акт (довідку) за №5766/09/09/РРО/2276305288 від 12.10.2021 (а.с. 54-55). Виявлені порушення стосувалися обставин: - проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування, для підакцизних товарів коду товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД; - здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої; - порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку за встановленою типовою формою; - використання праці найманих працівників без укладення трудового договору, а саме відсутність трудового договору між ФОП [PERSON] і продавцем [PERSON] .. За наслідками проведеної посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області перевірки прийнято: - податкове повідомлення-рішення №0/10210/0706 від 16.11.2021, яким на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і пункту 7 статті 17, статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосовано до фізичної особи-підприємця [PERSON] штрафні (фінансові) санкції в розмірі 24547,00 гривень (а.с. 51); - податкове повідомлення-рішення №0/10215/0706 від 16.11.2021, яким на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абзацу 18 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 за № 481/95-ВР застосовано до фізичної особи-підприємця [PERSON] штрафні (фінансові) санкції в розмірі 10000,00 гривень (а.с. 52). Головне управління ДПС в Івано-Франківській області супровідним листом від 27.10.2021 за №11442/5/09-19-07-06-22 скерувало матеріали фактичної перевірки ФОП [PERSON] від 12.10.2021 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області для вжиття відповідних заходів в межах компетенції (а.с. 80). Листом від 04.11.2021 за №05-07/15-10/7336 відповідачем повідомлено позивача про отримання 01.11.2021 уповноваженою особою Управління Держпраці в Івано-Франківській області акт про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), складеного Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області №5766/09/09/РРО/2276305288 від 12.10.2021, який є підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю за ч.2 ст.265 КЗпП України (а.с. 84). За наслідками розгляду справи про накладення штрафу, на підставі акта перевірки ГУ ДПС в Івано-Франківській області №5766/09/09/РРО/2276305288 від 12.10.2021, за порушення позивачем законодавства про працю та зайнятість населення, а саме, статей 21-24 КЗпП України, відповідачем на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України 24.11.2021 прийнято постанову за №53-ФС про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця [PERSON] в розмірі 60000,00 гривень (а.с. 6, 87). Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом. Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, з врахуванням наступного. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V). За визначенням п.1 ч.1 ст.1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Стаття 2 Закону №877-V визначає, що, заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, державного контролю за додержанням законодавства у сфері моніторингу, звітності та верифікації викидів парникових газів у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації. Загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю) встановлені статтею 4 Закону №877-V, відповідно до частини одинадцятої якої плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи. Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно із ч.1 ст.260 КЗпП України, державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці здійснюють, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці. Згідно з підпунктами 6, 9 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11 лютого 2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування. Відповідно до Положення про Управління Держпраці в Івано-Франківській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84 (далі - Положення №84), відповідач є територіальним органом Державної служби з питань праці, що їй підпорядковується. Управління Держпраці здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (пп.5 п.4 Положення №84). Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» (далі - Порядок №823), (в редакції, чинній на час розглядуваних правовідносин). Згідно з пунктом 2 Порядку №823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів. Згідно з підпунктами 5, 6 пункту 5 Порядку №823, підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема, повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; інформація ДПС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання. У розглядуваній справі судом встановлено, що при здійсненні перевірки 12.10.2021 року господарської одиниці магазину "[INFO]", розташованого за адресою: вул.Дмитра Синяка, 1а, с.Гвізд, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, посадові особи ГУ ДПС в Івано-Франківській області виявили, що [PERSON] продала одну пачку сигарет "прима синя" за ціною 50,00 гривень та алкогольний напій "Блек-джек" 0,25 л за ціною 48,00 гривень, провівши розрахункову операцію через касовий апарат ФОП [PERSON] та дійшли висновку, що в даному випадку має місце використання праці найманих працівників без укладення трудового договору, а саме відсутність трудового договору між ФОП [PERSON] і продавцем [PERSON] .. Головне управління ДПС в Івано-Франківській області супровідним листом від 27.10.2021 за №11442/5/09-19-07-06-22 скерувало матеріали фактичної перевірки ФОП [PERSON] від 12.10.2021 до Управління Держпраці в Івано- Франківській області для вжиття відповідних заходів в межах компетенції. Постановою Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 24.12.2021 №53-ФС на підставі акта перевірки Головного управління ДПС в Івано- Франківській області від 12.10.2021 №090680 встановлено порушення вимог ст.21-24 КЗпП України, відповідальність за яке передбачено абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України та накладено на ФОП [PERSON] штраф у розмірі 60000 грн.. Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, колегія суддів враховує наступне. Положення частини першої статті 21 КЗпП України визначають, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами ч.1 абз.2, ч.2 ст.265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження. Згідно з ч.ч.3,4 ст.265 КЗпП України, штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 10 статті 265 КЗпП України передбачено, що сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю. Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі Порядок №509). Відповідно до п.2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників. Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" від 17.06.2015 №413 установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором, зокрема, засобами електронного зв`язку з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг. Судом встановлено, що підставою для застосування до позивача штрафних санкцій згідно постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №53-Ф від 24.11.2021 слугував акт Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 12.10.2021 за №5766/09/09/РРО/2276305288, складений за результатом проведення перевірки магазину "[INFO]", право на здійснення діяльності в якому, поряд з [PERSON] , належить ФОП [PERSON] , де зафіксовано порушення ФОП [PERSON] законодавства про працю, а саме статей 21-24 КЗпП України. Доказуванню у вказаній справі підлягають обставини допуску [PERSON] як працівника фізичної особи-підприємця до роботи без належного оформлення трудових відносин. Згідно висновків акта (довідки) перевірки від 12.10.2021 №5766/09/09/РРО/ [NUMBER] встановлено, що в магазині " [INFO] ", який знаходиться за адресою [ADDRESS] , мало місце виконання "трудової функції" [PERSON] , яка діяла в інтересах позивача. Так, у день проведення фактичної перевірки [PERSON] продала одну пачку сигарет "прима синя" за ціною 50,00 гривень та алкогольний напій "Блек-джек" 0,25 л за ціною 48,00 гривень, провівши розрахункову операцію через касовий апарат, що підтверджується також письмовими поясненнями [PERSON] від 12.10.2021 (а.с. 56). Окрім вказаного, згідно письмових пояснень [PERSON] , остання зареєстрована фізичною особою-підприємцем, працює продавцем у магазині "[INFO]" три роки, режим роботи з 10:00 год. до 22:00 год., заробітної плати не отримує. Проданий товар (сигарети та алкогольний напій) належить ФОП [PERSON] .. Із поданих третьою особою документів встановлено, що [PERSON] 24.02.2017 зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності та перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області, свідченням чого є наявний в матеріалах справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформований станом на 10.01.2022 (а.с. 60-61). Видами економічної діяльності згідно КВЕД [PERSON] є "діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний)" (56.10); "роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями і тютюновими виробами" (47.11); "роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах" (47.24). Згідно податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2019-2021 роки, поданих [PERSON] 04.02.2020, 01.02.2021, 01.03.2022, остання здійснює господарську діяльність як платник єдиного податку другої групи, що не заперечується сторонами (а.с. 98-101). В матеріалах справи також містяться представлені позивачем на підтвердження сплати [PERSON] єдиного податку з фізичних осіб копії дублікатів чеків від 19.07.2021 за №0.0.22.01644892.2, від 16.08.2021 за №0.0.2232250904.2, від 15.09.2021 за №0.0.2266084756.2, від 10.10.2021 за №№0.0.2308370284.2, 0.0.2308350520.2 (а.с.26-27), а також Книгу обліку доходів №0014472, яка ведеться [PERSON] з 01.08.2018 (а.с. 29-31). Встановлені у справі обставини підтверджують здійснення [PERSON] самостійної підприємницької діяльності у приміщенні магазину "[INFO]", що належить останній, та частина якого (25 м2) як "господарська одиниця" перебуває у користуванні ФОП [PERSON] на підставі договору позички нежилого приміщення (безоплатної оренди) від 01.03.2020 та акту приймання передачі від 01.03.2020 (а.с. 32, 33, 34). Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що [PERSON] , здійснюючи продаж належних позивачу підакцизних товарів без наявності ліцензії та являючись платником єдиного податку 2-ої групи, не могла здійснювати самостійну господарську діяльність, а діяла саме в інтересах ФОП [PERSON] як продавець. Суд вважав, що необмежений допуск [PERSON] до господарській одиниці магазину "[INFO]" до неналежного останній підакцизного товару є свідченням забезпечення зі сторони ФОП [PERSON] належних функціональних і виконавських можливостей для здійснення реалізації товару в інтересах останньої. На переконання суду першої інстанції, таке забезпечення функціональних можливостей на час перевірки в момент контрольної закупки є свідченням наявності ознак допуску ФОП [PERSON] до виконання обов`язків продавця [PERSON] .. Однак, такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та спростовуються наявними у справі доказами. Судом апеляційної інстанції приймаються до уваги доводи позивача про те, що 12.10.2021 [PERSON] була хвора, у зв`язку з чим зверталася за медичною допомогою в м. Надвірна, а тому не була та не могла бути на місці здійснення підприємницької діяльності в магазині «[INFO]» в с. Гвізд. Ці обставини підтверджено копією медичної довідки, яка міститься в матеріалах справи. Відсутність ФОП [PERSON] 12.10.2022 в приміщенні магазину «[INFO]» спростовує висновки суду першої інстанції про надання нею доступу ФОП [PERSON] до підакцизних товарів та допуску до виконання функцій продавця. Судом же встановлено, що ФОП [PERSON] наймає приміщення магазину «[INFO]» площею 25 м.кв. разом з ФОП [PERSON] згідно договору позички нежилого приміщення (безоплатної оренди) від 01.03.2020 та акту приймання передачі від 01.03.2020 без будь якого реального поділу цього приміщення між підприємцями, а тому [PERSON] має необмежений доступ до нього незалежно від бажання та допуску ФОП [PERSON] .. Згідно з доводами позивача це маленький сільський магазин, підприємці є далекими родичами, між ними склалися довірливі відносини. Тому, знаючи, що [PERSON] захворіла, [PERSON] без будь-яких розпоряджень від власника та не узгоджуючи з ним свої дії, продала належний [PERSON] підакцизний товар, будь-яких коштів за це від [PERSON] не отримувала. Оскільки саме [PERSON] проводила касово-розрахункові операції під час контрольної закупки, то відповідно і вона надавала пояснення контролюючому органу. Апеляційний суд критично оцінює обставини внесення посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області в акт перевірки, зазначивши, що [PERSON] відмовилась від підпису та отримання акту, оскільки ФОП [PERSON] 12.10.2021 року в магазині не перебувала. Судом першої інстанції не надано оцінки доказам, поданим позивачем, а саме, копії запису з Книги обліку доходів (для платників єдиного податку першої групи, другої та третьої груп, які не є платниками на додану вартість) №0014472 [PERSON] , зокрема, що 12.10.2021 року в день проведення перевірки вона здійснювала підприємницьку діяльність, яка полягала в реалізації товарів на суму 275 грн., тобто безпосередньо виконувала роботу в рамках своєї підприємницької діяльності, що виключає можливість одночасного виконання роботи за трудовим договором. Колегією суддів враховується, що характерними ознаками трудових відносин є: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327; обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів вчинення ФОП [PERSON] дій, в результаті яких [PERSON] була допущена до роботи продавця товарів в магазині «[INFO]» та не встановлено, що остання перебувала у трудових відносинах з ФОП [PERSON] .. Одноразове виявлення факту безоплатної реалізації підакцизного товару, що належить підприємцю [PERSON] , в її інтересах іншим підприємцем - [PERSON] не може свідчити, що між ними склалися правовідносини, що мають ознаки трудових. За таких обставин недоцільним є застосування висновку Верховний Суду, викладеного у постанові від 29.04.2020 у справі №826/16738/17, оскільки обставини в даній справі є відмінними. Зокрема, у згаданій справі судами встановлено фактичний допуск працівників до виконання ними роботи задовго до проведення перевірки, а також факт виплати позивачем працівникам заробітної плати без сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків протягом липня-жовтня 2017 року та інші важливі елементи трудового договору. Колегія суддів також приймає до уваги надані [PERSON] письмові пояснення щодо обставин справи, зокрема проведення перевірки посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області магазину "[INFO]" 12 жовтня 2021 року, згідно з якими [PERSON] як зареєстрований підприємець здійснює роздрібну торгівлю продуктами харчування в селі, використовує частину нежитлового приміщення на [ADDRESS] , площею 25 м.кв. разом зі своєю родичкою [PERSON] , [INFO] здійснювала реалізацію своєї продукції в приміщенні магазину «[INFO]». [PERSON] захворіла та поїхала в м. Надвірна до лікаря, а на своєму товарі, зокрема на алкогольних напоях розмістила табличку «зачинено». Жодних розпоряджень щодо реалізації її продукції, [PERSON] відносно [PERSON] не надавала. Коли зайшли до магазину два покупці за спиртним і сигаретами, [PERSON] вирішила продати їм продукцію [PERSON] .. Як пізніше виявилось, це були перевіряючі. Просить взяти до уваги, що 12.10.2021 вона не підпорядковувалась [PERSON] та не перебувала з нею в трудових відносинах. Проте дійсно реалізувала продукцію [PERSON] , однак зробила це безоплатно з власної ініціативи, з гуманних переконань, щоби її родичка [PERSON] не втратила дохід. З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, фактичних обставин справи, системного аналізу положень законодавства України, апеляційний суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини свідчать про те, що на час проведення фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області господарської одиниці магазину "[INFO]", розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належать суб`єкту господарської діяльності - ФОП [PERSON] не підтверджено допущення позивачем вимог трудового законодавства, зокрема вимог статей 21-24 КЗпП України - використання праці найманих працівників без укладення трудового договору, а саме, відсутність трудового договору між ФОП [PERSON] і продавцем [PERSON] .. Колегія суддів зазначає, що відповідач Управління Держпраці в Івано-Франківській області після отримання 01.11.2021 року матеріалів податкової перевірки (акт перевірки від 12.10.2021 року) фактичних обставин справи не дослідив та у спірних правовідносинах дійшов необгрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для застосування до позивача ФОП [PERSON] штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення. Вказане дає підстави вважати протиправною постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 24.12.2021 №53-ФС про накладення на ФОП [PERSON] штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, яку належить скасувати. Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують помилковість висновків суду першої інстанції, а отже апеляційну скаргу необхідно задоволити. На підставі наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи ухвалено рішення без повного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що є підставою для його скасування та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог. Колегія суддів також враховує, що відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви та апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі відповідно 908,00 грн та 1362,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними документами. Отже, сплачений позивачем судовий збір за подання позову та апеляційної скарги у розмірах 908,00 грн та 1362,00 грн слід стягнути в користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень. Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Результат розгляду: granted