Рішення адміністративного суду від 2024-04-25 00:00:00+03

[PERSON] (далі по тексту позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом до Відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, підставність якого обґрунтував тим, що 12.02.2024 інспектором СРПП ВП №4 Вінницького районного управління патрульної поліції у Вінницькі області старшим лейтенантом поліції Пустовіт Андрієм Васильовичем було винесено постанову серія ББА №335771 якою, його, [PERSON] , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., нібито за порушення ПДР, а саме здійснення обгону автомобіля без увімкненого покажчика повороту та відсутність реєстраційного документу на транспортний засіб та поліс цивільно-правової відповідальності. Позивач вважає\~зазначену постанову\~протиправною та\~такою,\~що підлягає\~скасуванню,\~а провадження\~по справі\~закриттю з\~тих підстав,\~що в постанові відсутні відомості, на підставі яких відповідач дійшов висновку, що ним вчинене інкриміноване йому правопорушення 04.02.2024, зазначає, що поліцейським не дотримано взагалі процесуального порядку щодо процедури розгляду справи, що передбачено у ст. ст.\~268,\~276,\~278,\~279,\~280 КУпАП, правопорушення зафіксоване 04.02.2024, а розгляд справи відбувся 12.02.2024 без будь-яких правових підстав, про який його не було належним чином сповіщено, чим порушено право на захист, отож оскаржувана постанова прийнята не на підставі, що визначена\~Конституцією\~та законами України; не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); упереджено; не добросовісно; не розсудливо; не у спосіб, що передбачений діючим законодавством; без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; не своєчасно. Вказані обставини послугували підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 02.04.2024 було поновлено позивачеві пропущений строк звернення до суду на оскарження постанови серія ББА №335771 від 12.02.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.\~Прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Залучено до\~участі\~у\~справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та виступає на стороні відповідача - інспектора СРПП ВП №4 Вінницького районного управління патрульної поліції у Вінницькі області старшого лейтенанта поліції Пустовіта Андрія Васильовича. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного\~провадження\~без\~виклику\~сторін. Ухвалою суду від 11.04.2024 за клопотанням позивача було залучено до участі у даній справі в якості співвідповідача - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області. Відповідачі своїми правами на подання відзиву на адміністративний позов не скористався. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідачі також не надали. Третьою особою не було надано до суду письмових заперечень проти позову. За таких обставин суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, судом встановлено, що 12.02.2024 постановою серія ББА №33571, яка винесена інспектором СРПП ВП №4 Вінницького районного управління патрульної поліції у Вінницькі області старшим лейтенантом поліції [PERSON] , [PERSON] , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Зі змісту оскаржуваного рішення посадової особи суб`єкта владних повноважень слідує, що 04.02.2024 о 08:49 год., [PERSON] , рухаючись в м. Липовець по вул. 40 річчя Перемоги, Вінницького р-н, Вінницької обл., керував автомобілем Lexus RX [NUMBER] , під час здійснення маневру руху а саме об`їзду автомобіля не увімкнув покажчик повороту, також під час перевірки документів, було встановлено, що у водія відсутнє посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушено п.п.2.1 б, п. 9.2 ПДР. Крім цього, у постанові зазначено, що [PERSON] відмовився від отримання копії зазначеної постанови, у зв`язку із чим її направлено рекомендованим листом за №1705/229-1024 від 12.02.2024. Із супровідного листа ВП №4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області від 14.03.2024 за №3060/229/01-2024 встановлено, що зазначене рішення у вигляді постанови серія ББА №33571 було направлено до Липовецького районного відділу державної виконавчої служби у Вінницькій області ЦМУМЮ (м. Київ) для виконання. 21.03.2024 старшим державним виконавцем Липовецького відділу ДВС у Вінницькій області ЦМУМЮ (м. Київ) було відкрито виконавче провадження №74498020. Копію оскаржуваної постанови позивач отримав 22.03.2024, про що міститься штемпель органу Національної поліції про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами справи (а.с.7), тоді як до суду із даним позовом позивач звернувся 29.03.2024, тобто в межах десятиденного строку з дня отримання оскаржуваного ним рішення, відтак причини пропуску строку звернення до суду визнано поважними відповідно до ухвали суду від 02.04.2024. Позивач, не погодившись із рішенням посадової особи суб`єкта владних повноважень, вважаючи його незаконним, звернувся до суду із даним позовом про оскарження індивідуального акту. За приписами ч. ч. 1, 2 ст.\~71\~КАС\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно з ухвалою суду від 02.04.2024 з Відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області витребовувались матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до відповідальності [PERSON] за ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, у якій було винесено постанову серії ББА №335771 від 12.02.2024, утім у визначений судом строк запитувані докази суду не було надано. Відповідачами не було виконано обов`язку щодо надання доказів суду та заперечень проти позову на спростування обставин зазначених у позові на виконання вимог ухвал суду від 02.04.2024 та 11.04.2024. При вирішенні\~справи,\~суд враховує\~положення КУпАП,\~де у ст. 222 КУпАП, передбачено, що\~розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 2\~ст. 122, ч.1 ст.126 цього Кодексу,\~покладено на\~органи Національної\~поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначено ст..258 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою\~наказом МВС\~України від\~07.11.2015\~року N\~1395 (далі по тексту Інструкція). У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділу І Інструкції). Отже, справи передбачені ч. 2\~ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП\~розглядаються органами Національної поліції, від імені яких розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Розділом III Інструкції передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у\~справі про\~адміністративне правопорушення,\~у тому\~числі за\~ч.2\~ст.122,\~ч.1\~ст.126\~КУпАП виноситься\~на місці\~вчинення адміністративного\~правопорушення. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у\~статті 268 КУпАП. Зі змісту вказаних норм КУпАП та Інструкції слідує, що поліцейський при оформленні матеріалів, розгляду справи про адміністративне правопорушення має чітко дотриматись процедури визначеної КУпАП та Інструкції, у тому числі щодо забезпечення прав особи, яка притягується до відповідальності, повного всебічного розгляду справи та винесення рішення, відповідно до положень ст.\~33,\~278, 279, 280 КУпАП, тобто визначено систему правових механізмів, а щодо справ про правопорушення, передбачені ч. 2\~ст.\~122,\~ч.1\~ст.126\~КУпАП на місці вчинення правопорушення, забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії оформлення матеріалів та розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності та винесення законного рішення у справі саме на місці вчинення правопорушення. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі їх дотримання. Згідно з ч. 1\~ст. 72 КАС України\~визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів. Пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 23.12.2005 р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті"\~встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.\~283,\~284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Надаючи оцінку оскаржуваній позивачем постанові в контексті наведених правових норм судом встановлено, що правопорушення було вчинено 04.02.2024, тоді як постанова винесена посадовою особою суб`єкта владних повноважень 12.02.2024, у якій зазначено, що [PERSON] відмовився від підпису, тоді як останній категорично заперечував факт правопорушення, належне сповіщення його про день та час розгляду справи, а відповідачами доказів на спростування вказаних обставин наведених позивачем у позові не надано. Жодних доводів стороною відповідачів стосовно розгляду справи та винесення оскаржуваного рішення не на місці вчинення правопорушення, мотивів прийняття такого рішення, суду також не надано, отож суд дійшов висновку, що складання матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно позивача було проведено з порушенням вимог ст..268, 278, 279, 280 КУпАП та Інструкції, грубим порушенням прав позивача як особи, що притягується до відповідальності. При цьому, суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові в якості доказу зазначено про наявність відео з нагрудної камери поліцейського, тоді як відповідачами таких доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованих йому порушень п.2.1.б, 9.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст..122 ч.2, ст..126 ч.1 КУпАП, у визначений судом строк надано не було. Суд зазначає,\~що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за відсутності інших належних та допустимих доказів не може бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки\~саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення особою.\~Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення доказами, які визначені у ст.251 КУпАП. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі справа №338/1/17 адміністративне провадження №К/9901/15804/18 від 26.04.201, висновки якого суд також враховує при вирішенні цього спору. З огляду на викладене, судом встановлено, що матеріали справи не містить жодних належних та допустимих доказів на підтвердження «поза розумним сумнівом» винуватості [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. За таких обставин, наведених вище мотивів, суд вважає, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, що визначені Конституцією та законами України;не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); небезсторонньо, добросовісно; без дотриманням принципу рівності перед законом; без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; не своєчасно, що є підставою для визнання її протиправною та скасування з метою поновлення порушених прав позивача. Вирішуючи питання судових витрат, судом встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 605,60 грн., на що вказує квитанція за ID №9309-9875-0338-4235 (а.с.10). Приймаючи до уваги те, що позов задоволено повністю, судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є юридичною особою на користь позивача в силу приписів ст.139 КАС України. Керуючи ст. 2, 9, 72-78, 245, 246, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд,

Результат розгляду: granted