Рішення адміністративного суду від 2022-05-03 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з наступними позовними вимогами: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.06.2021 №221650001804, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно із заявою від 02.06.2021 в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 28 років, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу періоди її роботи: в радгоспі "Осламово" з 18.04.1988 по 09.08.1993 та в Осламіському будинку-інтернаті Віньковецького району Хмельницької області з 13.07.1993 по 14.01.1996 згідно із записами у трудовій книжці серії [NUMBER] від 08.04.1981; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком з 02.06.2021. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року позов задоволено повністю. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. Позивач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначив, що судом першої інстанції правильно встановлено та досліджено усі обставини справи, в результаті чого прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 02.06.2021 [PERSON] звернулась із заявою про призначення пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-VI від 09.07.2003. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.06.2021 №221650001804 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки її страховий стаж становить 25 років 2 місяці. За результатами розгляду документів, доданих до заяви позивача до страхового стажу не зараховано: період \~з 18.04.1988 по 09.08.1993, оскільки відсутня печатка при звільненні, а у довідці вказане прізвище, яке не відповідає паспортним даним та період з 13.07.1993 по 14.01.1996, оскільки дати прийняття та звільнення містять виправлення. Не погоджуючись із вищевказаним рішенням відповідача, [PERSON] \~звернулась до суду з адміністративним позовом. Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на дату первинного звернення [PERSON] 02.06.2021 для призначення пенсії, у неї виникло право на призначення пенсії, оскільки вона мала необхідний страховий стаж 28 років, який був підтверджений в першу чергу відомостями трудової книжки, а також і іншими наданими документами, зокрема, архівним витягом №287 від 31.05.2021 та архівною довідкою №286 від 31.05.2021. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та враховує наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсії мають, зокрема, \~громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Стаття 26 закону визначає умови призначення пенсії за віком, зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2021 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Згідно з ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] і [INFO] \~їй виповнилось 60 років, у зв`язку з чим 02 червня 2021 року вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, подавши трудову книжку та інші необхідні документи. Оскільки відповідно до розрахунків пенсійного органу страховий стаж позивача становив 25 років 2 місяці, рішенням від 08.06.2021 №221650001804 пенсійним органом позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі відсутності необхідного страхового стажу 28 років. В даному випадку варто зазначити, що відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Наведене свідчить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також документів виданих архівними установами можливе лише у випадку відсутності трудової книжки або відсутності в ній відповідних записів. "Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженою постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 року передбачено внесення у трудову книжку відомостей про працівника, а саме: прізвища ім`я, по батькові, дати народження, освіти, професії, спеціальності. Разом з тим чинним законодавством України, яким регулюється питання пенсійного забезпечення громадян, не передбачено будь-яких правових підстав для того щоб не враховувати до страхового стажу працівника періоди його роботи, зазначені у трудовій книжці в зв`язку із відсутністю запису у такій трудовій книжці про дату та місяць народження працівника та виправлення прізвища відповідальною особою іншого підприємства. Пунктом 26 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Із змісту наведеної правової норми вбачається, що виправлення прізвища та дописування по батькові та дати народження у трудову книжку за відсутності таких первинних записів не може бути підставою для вчинення дій щодо встановлення факту належності трудової книжки особі яка надала її пенсійному органу для обрахування страхового стажу та подальших дій, передбачених чинним законодавством. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем протиправно не включено період роботи позивача з 18.04.1988 по 09.08.1993, з огляду на наявність архівного витягу з трудового архіву Віньковецької селищної ради Хмельницької області №287 від 31.05.2021, яким підтверджено період її трудової діяльності в радгоспі "Осламово" з 18.04.1988 \~по 09.08.1993. Крім того, як видно з трудової книжки, після укладення шлюбу прізвище в трудовій книжці вказано як " [PERSON] ", тобто в період роботи в радгоспі "Осламово" прізвище позивача відповідає як архівному витягу, так і трудовій книжці. Більше того, у відповідача при обрахуванні позивачу страхового стажу позивачу згідно із записами у трудовій книжці не виникло сумнівів щодо того, що вказана трудова книжка належить саме позивачу, підтвердженням чого є зарахування до страхового стажу інших періодів роботи, зазначених у цій трудовій книжці. При цьому судом встановлено, що під час видачі архівного витягу №287 з трудового архіву Віньковецької селищної ради Хмельницької області, архівною установою не зазначено про наявність інших осіб зі схожими прізвищами, працюючих в радгоспі "Осламово" в період з 1988 по 1993. Відтак, на думку суду, відповідачем протиправно не включено до страхового стажу позивача період роботи в Осламівському будинку-інтернаті з 13.07.1993 по 14.01.1996, з огляду на наявність архівної довідки з трудового архіву Віньковецької селищної ради Хмельницької області №286 від 31.05.2021, адже, згідно із вказаним документом [PERSON] працювала в Осламівському будинку-інтернаті с. Осламів Віньковецького району Хмельницької області, із зазначенням сум заробітної плати помісячно за період з липня 1993 року по вересень 1995 року включно. Окрім того, колег суддів звертає увагу, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Адже, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17. Також, Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 по справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що станом на дату первинного звернення позивача 02.06.2021 для призначення пенсії у неї виникло право на призначення пенсії, оскільки вона мала необхідний страховий стаж 28 років, який був підтверджений в першу чергу відомостями трудової книжки, а також і іншими наданими документами, зокрема, архівним витягом №287 від 31.05.2021 та архівною довідкою №286 від 31.05.2021. Отже, за результатом апеляційного розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком Хмельницького окружного адміністративного суду щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.06.2021 №221650001804 про відмову [PERSON] в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. А відтак, позовну вимогу позивача щодо зобов`язання відповідача зарахувати до її страхового стажу необхідний період роботи, колегія суддів вважає обгрунтованою. Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення Хмельницького окружного адміністративного суду відповідає. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Результат розгляду: denied