Рішення адміністративного суду від 2022-02-07 00:00:00+02

02.06.2021 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Кіровоградській області, в якому просив стягнути з Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Кіровоградській області на його користь середній заробітку за час затримки виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 р. у справі №340/3094/19 в частині поновлення на роботі за період з 05 лютого 2021 р. по 15 квітня 2021 р. включно в розмірі 50 \~213,24 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем затримано виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 р. у справі №340/3094/19 в частині поновлення позивача на роботі, у зв`язку з чим вважає, що має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення відповідно до статті 236 КЗпП. Також наголошує, що цей заробіток має коригуватися на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів, що мало місце з 01.01.2020 року. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Кіровоградській області на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року у справі №340/3094/19 за період з 05 лютого 2021 року по 15 квітня 2021 року у розмірі 46 \~067,35 \~грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем затримано виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 р. у справі №340/3094/19 в частині поновлення позивача на роботі, у зв`язку з чим на користь останнього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання цього рішення суду у розмірі 46 \~067,35 \~грн., який розрахований судом виходячи із кількості днів затримки помноженого на середньоденний заробіток (940,15 грн х 49). Між тим, суд не знайшов підстав для коригування середнього заробітку на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів з тих підстав, що позивачем заявлені позовні вимоги за період, коли норми спеціального законодавства, які регулювали ці правовідносин, втратили чинність. Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що приймаючи рішення суд, у порушення приписів статті 58 Конституції України застосував зворотню дію Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2020 р. №1213 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100», яка набула чинності 12.12.2020 року та якою виключено п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 в частині коригування середнього заробітку на коефіцієнт посадового окладу у випадку його підвищення до 12.12.2020 року. Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України \~суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, \~\~рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 р. у справі №340/3094/19 адміністративний позов [PERSON] задоволено частково та серед іншого поновлено останнього на посаді заступника начальника Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Кіровоградській області з 12 листопада 2019 року. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 р. у справі №340/3094/19 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року по справі №340/3094/19 - змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови Третього апеляційного адміністративного суду; в іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року по справі №340/3094/19 - залишено без змін. Наказом Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 08.04.2020 р. №69-к «Про поновлення на роботі [PERSON] », скасовано наказ Держлікслужби від 08 листопада 2019 року №415-к «Про звільнення [PERSON] » (пункт 1). Поновлено [PERSON] на посаді заступника начальника Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Кіровоградській області з 12 листопада 2019 року (пункт 2). Наказано начальнику Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Кіровоградській області Панфіловій Л.В. забезпечити ознайомлення [PERSON] з наказом в установленому законодавством порядку (пункт 3). 16.04.2021 р. позивачеві вручено для ознайомлення наказ Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 08.04.2020 р. №69-к «Про поновлення на роботі [PERSON] » та наказ Державної служби України з лікарських засобів №61-к «Про введення структури Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Кіровоградській області. Тобто, фактично лише 16.04.2021 року позивача поновлено на роботі, тоді як рішенням суду від 13.03.2020 р. у справі №340/3094/19 зобов`язано відповідача поновити його на службі з 12 листопада 2019 року. З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції \~\~щодо часткової обґрунтованості позовних вимог. Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Частиною другою статті 372 зазначеного Кодексу встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. До того ж, пунктом 3 частини першої статті 371 цього ж Кодексу передбачено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Тобто, законодавство України передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина 3 статті 14 КАС України). Статтею 236 КЗпП установлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Встановлені обставини свідчать про те, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 р. у справі №340/3094/19 в частині поновлення позивача на посаді з 12.11.2019 року допущене до негайного виконання, однак це рішення суду виконано лише 16.04.2021 року, що фактично не заперечується відповідачем. З урахуванням того, що рішення суду від 13.03.2020 р. у справі №340/3094/19 про поновлення позивача на посаді виконане відповідачем лише 16.04.2021 року, \~\~період з 14.03.2019 року по 15.04.2021 року є часом затримки в поновленні позивача на посаді. При цьому, позивач вже неодноразового звертався до суду із вимогами про стягнення із відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду від 13.03.2020 р. у справі №340/3094/19 та рішеннями Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 р. у справі № 340/361/21, від 18.10.2021 року у справі №340/5509/20, від 24.03.2021 року у справі №\~ 340/3950/20, від 19.04.2021 року у справі №\~ 340/3270/20 та від 09.04.2021 року у справі 340/2688/20, які набрали законної сили, стягнуто з відповідача спірну компенсацію за період з 14.03.2019 року по 04.02.2021 року. Відповідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 у випадках вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів. Як вірно встановлено судом, середньоденна заробітна плата позивача згідно абз.1 п.8 Постанови №100 складає 940,15 грн. При цьому, проведення судом такого розрахунку не відрізнялася від тих обрахунків, що здійснено в рамках розгляду справ, на які посилається позивач та вчинення цих дій не призвело до порушення прав останнього. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду від 13.03.2020 р. у справі №340/3094/19 складає 46 \~067,35 грн (940,15 грн х 49 робочих днів). Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано підвищення посадового окладу та не застосовано відповідних коефіцієнтних змін до його посадового окладу, колегія суддів зазначає наступне. Правові підстави для коригування належної працівникові середньої заробітної плати були визначені п.10 Порядку №100. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1213 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. №100" п.10 Порядку №\~ 100 виключений. Таким чином, станом на 05 лютого 2021 року (початок періоду обрахунку спірної компенсації відповідно до заявлених у цій справі позовних вимог) положення п.10 Порядку №100 вже втратили чинність, у зв`язку з чим не підлягали застосуванню судом першої інстанції. Стосовно ж посилання позивача на приписи статті 58 Конституції України колегія суддів зазначає, що позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, враховуючи, що норми Профільного порядку (пункт 10 Порядку №\~ 100) втратили чинність з 12.12.2020 року, середній заробіток не підлягає коригуванню на коефіцієнт посадового окладу у випадку його підвищення після 12.12.2020 року. Посилання позивача на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 р. у справі № 340/361/21, від 18.10.2021 року у справі №340/5509/20, від 24.03.2021 року у справі №\~ 340/3950/20, від 19.04.2021 року у справі №\~ 340/3270/20 та від 09.04.2021 року у справі 340/2688/20 колегією суддів до уваги не приймається, оскільки у рамках розгляду цих справ позивачем заявлялися вимоги про стягнення спірної компенсації до 12.12.2020 року. Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування або зміни оскарженого судового акту. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied