Рішення адміністративного суду від 2023-05-16 00:00:00+03

Приватне акціонерне товариство "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" (далі - позивач, Товариство, платник) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач, Управління, податковий орган), третя особа - Головне управління ДПС у Херсонської області, Автономній Республіки Крим та м. Севастополі, (далі - третя особа), в якому просило: визнати протиправними дії Управління щодо відмови позивачу в реєстрації платником єдиного податку третьої групи з 01.01.2021; зобов`язати Управління здійснити реєстрацію Товариства платником єдиного податку третьої групи з 01.01.2021 відповідно до його заяви. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що йому безпідставно відмовлено в реєстрації платником єдиного податку третьої групи у зв`язку з наявністю податкового боргу, оскільки вважає, що такий борг є «безнадійним» і повинен бути списаний контролюючим органом. Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 22.02.2021, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021, у задоволені позову відмовив. Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач має податковий борг, а відповідно до вимог підпункту 291.5.8 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс - мажорних обставин). Позивач, не погодившись з прийнятими судовими рішеннями, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що позивач безпідставно відмови у реєстрації платником єдиного податку третьої групи, оскільки вважає, що відповідач повинен був самостійно списати безнадійну заборгованість з позивача. Посилається на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.03. 2021 у справі №300/2353/19, від 11.06.2020 у справі 823/127/17, від 04.09.2018 у справі №813/4430/19, від 09.07.2019 у справі №0240/2269/18-а, від 23.12.2019 у справі №813/3277/18, від 03.04.2020 у справі №822/2243/17. Відповідач у запереченнях на касаційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість судових рішень попередніх інстанцій, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій залишити без змін. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 05.07.2021 відкрив провадження за касаційною скаргою позивача та витребував матеріали справи із суду першої інстанції, а ухвалою від 15.05.2023 - призначив справу до касаційного розгляду у спрощеному провадженні без повідомлення сторін на 16.05.2023. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судами попередніх інстанцій установлено, що Товариство перебуває на обліку в Управлінні як платник податків за основним місцем обліку. Позивачем до Управління подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, за результатами розгляду якої, листом від 15.12.2020 №115239/10/04-36-04-18-24 контролюючим органом повідомлено позивача про відмову в реєстрації платником єдиного податку. Така відмова обґрунтована тим, що згідно з наявною в базах даних інформацією, в картці особового рахунку Товариства по місцю обліку станом на 14.12.2020 обліковується податковий борг за кодом бюджетної класифікації 18010500 (земельний податок з юридичних осіб) у сумі 29301,27 грн. Відповідно до вимог підпункту 291.5.8 пункту 291.5 статті 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Наявність податкового боргу в розмірі 29301,47 грн підтверджується, крім іншого, листом Управління від 14.12.2020 №12159/10/21-22-04-04-08. В свою чергу, позивач вважає, що відповідно до підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України, пункту 3.2 наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, податковий борг із земельного податку на території тимчасової окупації Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, з розрахунку №9004860822 від 06.02.2014, термін сплати якого сплив 30.01.2015 у розмірі 29301,47 грн, що виник з травня 2014 року є безнадійним податковим боргом, який повинен бути списаний податковими органами у II кварталі 2018 року відповідно до пункту 101.5 статті 101 ПК України. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Відповідно до підпунктів 291.2, 291.3 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності є особливим механізмом справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлений статтею 298 ПК України. За змістом пункту 298.1 цієї статті для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву. Заява подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один з таких способів: 1) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; 2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; 3) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «;Про електронні довірчі послуги»; 4) державному реєстратору під час державної реєстрації створення юридичної особи або державної реєстрації фізичної особи - підприємця. Відповідна заява або відомості передаються до контролюючих органів у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Згідно з пунктом 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Положеннями пункту 299.6. статті 299 ПК України визначено, що підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно: 1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291цього Кодексу; 2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації; 3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу. Відповідно до вимог підпункту 291.5.8 пункту 291.5 статті 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс - мажорних обставин). Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1844/24376 (далі - наказ №577), згідно з яким платник податків може звернутися до контролюючого органу за місцем обліку безнадійного податкового боргу з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним. Такий факт непереборної сили підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України (пункт 2.1 наказу № 577). Суди, приймаючи рішення, виходили з відсутності доказів звернення позивача до податкової служби з заявою про списання податкового боргу, що свідчить про відсутність підстав вважати протиправною відмову відповідача у реєстрації товариства платником єдиного податку. Водночас, суди першої та апеляційної інстанцій не надали оцінку посиланням платника на неодноразове звернення до відповідача з листами від 10.12.2020 №10/12-20/1, від 11.12.2020 №11/12-20/2 про неможливість платника користуватися земельною ділянкою, яка знаходиться, на території, окупованої Російською Федерацією, про надання реквізитів для оплати боргу, оскільки в Державній казначейській службі України відсутня інформація про реквізити бюджетних рахунків для сплати місцевих податків і зборів (обов`язкових платежів) за об`єкти оподаткування, розташовані на території ВЕЗ «Крим», та списання такого податкового боргу із земельного податку за 2014 рік, термін сплати якого сплив 30.01.2015. Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, ухвалені у даній справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи суду необхідно дослідити структуру боргу, врахувати все вище викладене, всебічно і повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, докази, якими вони підтверджуються та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення. За приписами частин першої і другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги і на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. У зв`язку з вищенаведеним Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не встановили фактичні обставини, що мають значення для справи та не дослідили зібрані у справі докази, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Результат розгляду: partial