Рішення адміністративного суду від 2023-08-28 00:00:00+03

ІСТОРІЯ СПРАВИ Короткий зміст позовних вимог 1. У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просив: - визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування позивачу при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу судді календарного періоду проходження строкової військової служби, періоду роботи на посадах виконуючого обов`язки помічника прокурора Попаснянського району Луганської області, помічника прокурора Попаснянського району Луганської області та періоду роботи на посадах юрисконсульта та адвоката, згідно довідки Луганського апеляційного суду від 15 вересня 2021 № 5/2007/21 «Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці»; - зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби з 01 листопада 1977 року по 02 березня 1980 року, що становить 2 роки 4 місяці 02 дня; період роботи на посадах виконуючого обов`язки помічника прокурора Попаснянського району Луганської області та помічника прокурора Попаснянського району Луганської області з 21 листопада 1983 року по 05 червня 1985 року, що становить 1 рік 6 місяців 16 днів; період роботи на посадах старшого юрисконсульта ПО «Первомайськвугілля» ш. Горська з 28 грудня 1981 року по 18 листопада 1983 року, юрисконсульта «Теплогірський завод гідрообладнання» з 04 липня 1985 року по 18 лютого 1987 року, адвоката юридичної консультації м. Первомайська Луганської обласної колегії адвокатів з 18 лютого 1987 року по 18 жовтня 1993 року, які передували обранню на посаду судді, що згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 12 липня 2018 року № 2509-VIII становить 2 роки; - зобов`язати відповідача здійснити з 16 вересня 2021 року перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 74 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Луганського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року № 91 «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці» з урахуванням фактично виплачених сум. 2. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив про те, що відповідачем протиправно та в порушення вимог чинного законодавства не зараховано до стажу роботи на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби з 01 листопада 1977 року по 02 березня 1980 року, що становить 2 роки 4 місяці 02 дня; період роботи на посадах виконуючого обов`язки помічника прокурора Попаснянського району Луганської області та помічника прокурора Попаснянського району Луганської області з 21 листопада 1983 року по 05 червня 1985 року, що становить 1 рік 6 місяців 16 днів; період роботи на посадах старшого юрисконсульта ПО «Первомайськвугілля» ш. Горська з 28 грудня 1981 року по 18 листопада 1983 року, юрисконсульта «Теплогірський завод гідрообладнання» з 04 липня 1985 року по 18 лютого 1987 року, адвоката юридичної консультації м. Первомайська Луганської обласної колегії адвокатів з 18 лютого 1987 року по 18 жовтня 1993 року, які передували обранню на посаду судді, що згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 12 липня 2018 року № 2509-VIII становить 2 роки. Таким чином, на думку позивача, стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, зараховується календарний період проходження строкової військової служби 02 роки 04 місяці 02 дні, виходячи із загального стажу 32 роки 02 місяці 12 днів, дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 74 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 3. Луганський окружний адміністративний суд рішенням від 24 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо незарахування до стажу [PERSON] , що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи на посадах виконуючого обов`язки помічника прокурора Попаснянського району Луганської області та помічника прокурора Попаснянського району Луганської області з 21 листопада 1983 року по 05 червня 1985 року, що становить 1 рік 6 місяців 16 днів, та 02 років стажу роботи за юридичною спеціальністю на посадах старшого юрисконсульта Виробничого об`єднання «Первомайськвугілля» Шахта Гірська з 28 грудня 1981 року по 18 листопада 1983 року, юрисконсульта «Теплогірський завод гідрообладнання» з 04 липня 1985 року по 18 лютого 1987 року, адвоката юридичної консультації м. Первомайська Луганської обласної колегії адвокатів з 18 лютого 1987 року по 18 жовтня 1993 року, які передували обранню на посаду судді. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до стажу [PERSON] , що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи на посадах виконуючого обов`язки помічника прокурора Попаснянського району Луганської області та помічника прокурора Попаснянського району Луганської області з 21 листопада 1983 року по 05 червня 1985 року, що становить 1 рік 6 місяців 16 днів, та 02 років стажу роботи за юридичною спеціальністю на посадах старшого юрисконсульта Виробничого об`єднання «Первомайськвугілля» Шахта Гірська з 28 грудня 1981 року по 18 листопада 1983 року, юрисконсульта «Теплогірський завод гідрообладнання» з 04 липня 1985 року по 18 лютого 1987 року, адвоката юридичної консультації м. Первомайська Луганської обласної колегії адвокатів з 18 лютого 1987 року по 18 жовтня 1993 року, які передували обранню на посаду судді. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити з 16 вересня 2021 року перерахунок та виплату [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку 68 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної у довідці Луганського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року № 91 «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці», з урахуванням фактично виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 4. Частково задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що стаж позивача на посаді судді становить 29 років 10 місяців 08 днів , та розмір його довічного грошового утримання повинен складати 68 % суддівської винагороди (50% + 18% (09 відпрацьованих років понад 20 років х 2%), обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За таких обставин суди дійшли висновку, що відповідачем безпідставно було визначено позивачеві відсотковий розмір 62% суддівської винагороди замість 68% суддівської винагороди, а тому правомірно задоволено позовні вимоги в цій частині. Поряд з цим, суди попередніх інстанцій зазначили, що відсутні підстави зарахування до стажу роботи [PERSON] на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження ним строкової служби з 01 листопада 1977 року по 02 березня 1980 року (02 роки 04 місяці 02 дні), оскільки на дату призначення позивача на посаду ані Указ Президента України від 10 липня 1995 року 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», ані постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», не діяли. Короткий зміст вимог касаційної скарги 5. 16 січня 2023 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга [PERSON] на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року, в якій скаржник просить скасувати вказані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення таких позовних вимог. 6. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає про те, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Так, судами не враховано правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 235/7316/16-а, від 20 квітня 2021 року у справі № 344/5707/19, від 17 травня 2021 року у справі № 243/8281/17, від 23 грудня 2021 року у справі № 686/16953/17. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 7. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2023 року вказану касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Радишевської О. Р., суддів: Кашпур О. В., Уханенко С. А. 8. Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2023 року задоволено заяви про самовідвід суддів Радишевської О. Р., Кашпур О. В., Уханенка С. А. Відведено суддів Радишевську О. Р., Кашпур О. В., Уханенка С. А. від участі у розгляді справи №360/6255/21. Матеріали адміністративної справи № 360/6255/21 передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді. 9. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2023 року вказану касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: головуючий суддя (суддя-доповідач): Стеценко С. Г., суддів: Стрелець Т. Г., Тацій Л. В. 10. Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2023 року відкрито провадження за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року. Верховним Судом було витребувано у Луганського окружного адміністративного суду та Першого апеляційного адміністративного суду матеріали справи № 360/6255/21 в електронному вигляді. 11. Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2023 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи п. 3 ч. 1 ст. 345 КАС України постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 28 серпня 2023 року. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ 12. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) з 30 грудня 2018 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджено протоколом про призначення пенсії. 13. 16 вересня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід на довічне грошове утримання судді у відставці за Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 16 вересня 2021 року та надав, зокрема такі документи: рішення Вищої ради правосуддя від 02 вересня 2021 року № 1927/0/15-20 про звільнення [PERSON] з посади судді Луганського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку; наказ про відрахування зі штату Луганського апеляційного суду судді [PERSON] від 13 вересня 2021 року № 84-к/тр/с; розрахунок стажу судді, який дає право па відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, від 15 вересня 2021 року № 5/2007/2 1; довідку Луганського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року № 91 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; трудову книжку від 09 вересня 1977 року серії [NUMBER] . 14. На підставі заяви позивача від 16 вересня 2021 року рішенням ГУПФУ в Луганській області від 23 вересня 2021 року № 121630000739 [PERSON] здійснено перерахунок пенсії та призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 16 вересня 2021 року у розмірі 62 % від заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, що складає 136 188,58 грн. Розмір щомісячного довічного грошового утримання обраховано виключно відповідно до стажу роботи позивача на посаді судді, який складає 26 років 03 місяці 24 дні. 15. Позивач звернувся до відповідача із заявою від 04 жовтня 2021 року про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, обрахувавши його у розмірі 74 % від заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, оскільки стаж роботи на посаді судді становить 32 роки 02 місяці 12 днів. 16. Листом від 18 жовтня 2021 року № 4151-4375/Г-02/8-1200/21 ГУПФУ в Луганській області повідомило [PERSON] , що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розраховано відповідно до чинного законодавства, підстави для здійснення будь-якого перерахунку відсутні. 17. Вважаючи дії пенсійного органу протиправними та необґрунтованими, [PERSON] звернувся до суду із цим позовом. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 18. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених ст. 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне. 19. Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. 20. Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. 21. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. 22. У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. 23. Конституційний Суд України також висловлював аналогічні позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій та гарантій), від 01 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії та щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів). 24. З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя. 25. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справах № 713/1064/17, № 686/24597/16-а, № 686/1938/17, № 766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11 грудня 2018 року у справі № 522/5168/17, від 22 жовтня 2020 року у справі № 420/1234/19. 26. Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 27. За приписами п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів. 28. Згідно з пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку. 29. Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Вищої ради правосуддя від 02 вересня 2021 року №1927/0/15-20 [PERSON] звільнено з посади судді Луганського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. 30. На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402). 31. Згідно з пунктом 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. 32. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. 33. Згідно з пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). 34. Згідно з пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (далі також - Закон № 2453-VI, в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. 35. Відповідно до положень ст.137 Закону №1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. 36. Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ, в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді, не менше 10 років. Положеннями пункту 1 Указу Президента України за №584/95 від 10 липня 1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. 37. На час набрання чинності Законом № 2453-VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів». 38. Колегія суддів зауважує, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру. 39. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17 та від 30 січня 2020 року у справі №592/3694/17. 40. Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше ніж 26 років (при достатніх 10), то до стажу роботи, який дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, враховується також стаж роботи в галузі права 2 роки та робота на посадах прокурорів. Поряд з цим, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій помилково дійшли висновку щодо не зарахування [PERSON] до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження ним строкової служби з 01 листопада 1977 року по 02 березня 1980 року (02 роки 04 місяці 02 дні), оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше 26 років (при достатніх 10). 41. Таким чином, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, стажу роботи в галузі права 2 роки та роботи на посадах прокурорів і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним. 42. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 18 червня 2020 року у справі № 498/337/17, від 20 квітня 2021 року у справі № 344/5707/19 та від 30 березня 2023 року у справі № 280/2167/21. 43. Стосовно визначення відсотку (обчислення) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці колегія суддів зазначає таке. 44. Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Наведена норма неконституційною не визнавалась. 45. Отже, на переконання колегії суддів до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону. 46. Так, стаж роботи позивача на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 32 роки 2 місяці 10 днів, з яких: - стаж роботи на посаді судді судів України 26 років 03 місяці 24 дні; - стаж роботи на посаді прокурора 01 рік 06 місяців 16 днів (з 21 листопада 1983 року по 13 грудня 1983 року (0 років 0 місяців 23 дні) на посаді виконуючого обов`язки помічника прокурора Попаснянського району, з 14 грудня 1983 року по 05 червня 1985 року (01 рік 05 місяців 23 дні) на посаді помічника прокурора Попаснянського району Луганської області); - стаж роботи за юридичною спеціальністю 02 роки (з 28 грудня 1981 року по 18 листопада 1983 року (01 рік 10 місяців 21 день) юрисконсультом Виробничого об`єднання «Первомайськвугілля» Шахта Гірська, з 04 липня 1985 року по 18 лютого 1987 року (01 рік 07 місяців 15 днів) на посаді юрисконсульта Теплогірського заводу гідрообладнання, з 18 лютого 1987 року по 18 жовтня 1993 року (06 років 08 місяців 01 день) на посаді адвоката юридичної консультації м. Первомайська Луганської обласної колегії адвокатів); - період проходження [PERSON] строкової служби з 01 листопада 1977 року по 02 березня 1980 року (02 роки 04 місяці 02 дні). 47. Виходячи з наведеного, стаж позивача на посаді судді становить 32 роки 2 місяці 10 днів, та розмір його довічного грошового утримання повинен складати 74 % суддівської винагороди (50 % + 24 % (12 відпрацьованих років понад 20 років х 2%), обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 48. З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, як вже було зазначено, зараховується календарний період проходження строкової військової служби, стаж роботи в галузі права 2 роки та роботи на посадах прокурорів, в свою чергу, дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 74 % від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді. 49. Суди попередніх інстанцій не в повному обсязі звернули увагу на вказані обставини та дійшли помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог. 50. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. 51. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. 52. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. 53. Відповідно до частини 1 статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. 54. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, що відповідно до частини другої статті 351 КАС України є підставою для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій та прийняття рішення про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted