Рішення адміністративного суду від 2022-04-21 00:00:00+03

в жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до \~\~Міністерства оборони України в якому просив: - визнати протиправним та скасувати пункт 3 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.04.2021 №59 в частині відмови [PERSON] у виплаті одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який проходив військову службу за контрактом; - зобов`язати Міністерство оборони України у місячний строк після набрання рішенням законної сили та з урахуванням зроблених судом висновків, повторно розглянути питання щодо призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги як \~\~військовослужбовцю, який проходив військову службу за контрактом. Позовні вимоги мотивовані тим, що листом від 03.09.2021 Гайсинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України позивача повідомлено про рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.04.2021 №59, яким йому відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Рішення мотивоване тим, що заявнику встановлено інвалідність після звільнення позивача зі строкової служби більше ніж через три місяці, що унеможливлює виплату такої допомоги. Позивач не погоджується із таким рішенням, зазначає його звільнено з військової служби за контрактом з 11.04.2019, а тому відсутні часові обмеження щодо настання інвалідності. Враховуючи зазначене, з метою захисту своїх прав звернувся до суду з даним позовом. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позива подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінку доводам сторони позивача в частині того, що [PERSON] з 30.09.2016 року по 11.04.2019 року проходив військову службу за контрактом. Під час проходження служби за контрактом отримав травму. Згідно витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку №558 від 31.08.2020 захворювання [PERSON] , ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. За наслідком отриманої травми позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності. Причина інвалідності: захворювання, так пов`язане із захистом Батьківщини. Між вказаним обставинами існує причинно-наслідковий зв`язок. Вважає, що при вирішенні питання про наявність права про отримання одноразової грошової допомоги мають застосовуватися положення п.4 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, з огляду на таке. Як встановлено судом та підтверджено наявними в справі матеріалами, [PERSON] проходив службу у Збройних Силах України. Наказом командира 503 окремого батальйону морської піхоти військово-морських сил Збройних Сил України від 10.04.2019 за №39-РС відповідно до ч.6 ст.23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу " розірвано контракт про проходження військової служби з старшим матросом [PERSON] і переведено його на строкову військову службу. Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 11.04.2019 за №80 з позивачем розірвано контракт про проходження військової служби та переведено на строкову військову службу, переміщено за службовою необхідністю для подальшого проходження військової служби у розпорядження командира військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] ). Згідно витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку №558 від 31.08.2020 захворювання [PERSON] , ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №242647 встановлено III групу інвалідності; причина інвалідності: захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини; дата огляду 05.11.2020. 24.02.2021 позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому III групи інвалідності. Листом від 03.09.2021 №4/1059 [PERSON] повідомлено про те, що згідно протоколом №59 від 15.04.2021 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, прийняте рішення про відмову в призначення йому одноразової грошової допомоги. Відмова обґрунтована тим, що заявнику інвалідність встановлена понад 3-місячний термін, встановлений п.6 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пп.3 п.6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975). З вказаною відмовою позивач не погоджується, вважає її протиправною, тому звернувся до суду. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивача звільнено зі строкової військової служби 27.06.2019, а інвалідність встановлено 05.11.2020, тобто після спливу трьох місяців від дня звільнення, то у нього відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону №2011-XII. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Згідно з положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII). Згідно із статтею 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Статтею 1-2 Закону №2011-XII визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІІ). Частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу. Статтею 16 Закону №2011-ХІІ регламентовано питання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Так, відповідно до частини 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; 4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві; 7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби; 8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби; 9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві. З матеріалів справи встановлено що, позивач проходив військову службу в Збройних Силах з 30.09.2016 за контрактом укладеним строком на 3 (три) роки (а.с.7-10). Відповідно до довідки від 31.05.2021 року, [PERSON] 18 серпня 2017 року одержав вибухову травму, множинні вогнепальні дрібноосколкові поранення голови, тулуба, обох верхніх та нижніх кінцівок. Отже, [PERSON] одержав травму саме під час проходження військової служби в Збройних Силах за контрактом, дана обставина сторонами не заперечується. Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 11.04.2019 за №80 з позивачем розірвано контракт про проходження військової служби та переведено на строкову військову службу, переміщено за службовою необхідністю для подальшого проходження військової служби у розпорядження командира військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] ). Із Військового квитка серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] на підставі Наказу командира ВЧ [NUMBER] №129 від 27.06.2019 звільнено в запас як такого, що вислужив строки строкової служби. 05.11.2020 року Вінницькою обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу первинно встановлено ІІІ групу інвалідності, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. З огляду на зазначене колегія суддів зауважує, що встановлення [PERSON] інвалідності ІІІ групу відбулося саме за наслідком отриманої травми під час проходження військової служби в Збройних Силах за контрактом. Таким чином, помилковим є рішення суду першої інстанції щодо застосування до даних правовідносин положень п.6 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ. В даному випадку застосуванню підлягають положення п.4 ч. 2 ст.16 Закону №2011-ХІІ. Враховуючи встановлені в справі обставини колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнати протиправним та скасування пункту 3 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.04.2021 №59 в частині відмови [PERSON] у виплаті одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який проходив військову службу за контрактом та зобов`язання Міністерство оборони України у місячний строк після набрання рішенням законної сили та з урахуванням зроблених судом висновків, повторно розглянути питання щодо призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який проходив військову службу за контрактом. При цьому, колегія суддів зазначає, що послання відповідача в протоколі №59 на постанови Верховного Суду, як судову практику з розгляду подібних спорів не є вірним, так як вказані судові рішення стосуються військовослужбовців саме строкової служби, а не як у даній справі - військовослужбовця який отримав поранення під час служби за контрактом. У силу \~п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право \~скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted