Рішення адміністративного суду від 2022-05-17 00:00:00+03

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. В судовому засіданні представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року - без змін. Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її. Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання та свідка, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області проведено документальну виїзну позапланову перевірку ТОВ Котлозавод Крігер з питань правомірності нарахування від`ємного значення та заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість по декларації з ПДВ за серпень 2018 року, за результатами якої було складено акт від 09.11.2018 № 1362/06-30-12-02/35299597 (том І, а.с. 32-57). Перевіркою встановлено: - порушення вимог п. 187.1 ст.187, п.198.2 п.198.6 ст.198, п.201.7 ст.201, п.201.10 ст.201 розділу V ПК України ТОВ Котлозавод Крігер шляхом віднесення до податкового кредиту неправомірно виписаних податкових накладних в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 105881,9 грн; - порушення п. 189.1 ст. 189, п. 199.1 ст. 199 ПК України шляхом заниження податкових зобов`язань в розмірі: жовтень 2017 року - 791030 грн; листопад 2017 року - 600929 грн; грудень 2017 року - 731051 грн; січень 2018 року - 52113 грн; лютий 2018 року - 12844 грн; липень 2018 року - 4166 грн. - порушення п.200.4 б ст.200 ПК України - завищено бюджетне відшкодування декларації з ПДВ за серпень 2018 року в сумі 791707 грн.; - порушення п.200.1, п.200.4 б ст.200 ПК України - у ТОВ Котлозавод Крігер відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування в розмірі 55651 грн, заявленого в декларації з ПДВ за серпень 2018 року; - порушення п.200.4 в ст.200 ПК України - завищено від`ємне значення в декларації серпень 2018 року, яке зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 1506308 грн. На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДФС у Житомирський області було винесено податкові повідомлення - рішення від 26.11.2018: -№ 0002561202 за формою В1 на завищену суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларованого на рахунок платника у банку у розмірі 791707 та визначено штрафні (фінансові) санкції в розмірі 197927 грн. (оскаржується в частині визначення перевіркою завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларованого на рахунок платника у банку, у розмірі 87218,94 грн та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 21804,74 грн) (том І, а.с. 28); -№ 0002551202 за формою В4 на зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 1506308 грн. (оскаржується в частині зменшення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, в розмірі 1332792,8 грн) (том І, а.с. 27). Не погодившись з винесеними рішеннями позивач звернувся до суду для захисту своїх прав. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. За змістом статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Порядок проведення документальних позапланових виїзних перевірок регламентовано ст. 78 ПК України. Відповідно до пунктів статті 20 ПК контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема: визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків; проводити у визначеному законодавством порядку перевірку показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та із своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплатою усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, виконанням законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; проводити перевірку правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності. Відповідно до п. 189.1.ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання. П. 199.1. ст.199 ПК України визначено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях. П. 199.4. та п. 199.5 ПК України визначено, що платник податку за підсумками календарного року здійснює перерахунок частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних операціях виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, перерахунок частки здійснюється виходячи з фактичних обсягів оподатковуваних та неоподатковуваних операцій, проведених з початку поточного року до дати зняття з обліку. Частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях, визначена з урахуванням норм пунктів 199.2-199.4 статті 199 цього Кодексу, застосовується для проведення коригування сум податкових зобов`язань, зазначених у пункті 199.1 статті 199 цього Кодексу. Результати перерахунку сум податкових зобов`язань відображаються у податковій декларації за останній податковий період року. У разі зняття з обліку платника податку, у тому числі за рішенням суду, коригування відображається платником податку у податковій декларації останнього податкового періоду, коли відбулося зняття з обліку. Як зазначає відповідач, в ході перевірки було встановлено порушення вимог п. 189.1 ст. 189, п. 199.1 ст.199 ПК України внаслідок заниження підприємством задекларованих показників податкових зобов`язань на частку сплаченого (нарахованого) податку під час придбання ТМЦ, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподаткованих операціях за жовтень, листопад, грудень 2017 року на загальну суму 2123010 грн та січень, лютий, липень, серпень 2018 року на загальну суму 69123 грн (разом визначено заниження податкових зобов`язань в розмірі 2192133 грн) (с. 18-19 акту). ТОВ Котлозавод Крігер при розрахунку податкових зобов`язань, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Кодексу, на частку сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці 58,81% використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях, не враховано в повному обсязі суми податкового кредиту, а саме: по ввезених на митну територію України товарів, необоротних активів в періоді жовтень, листопад, грудень 2017 року, січень, лютий, липень, серпень 2018 року. Позивач вважає неправомірними доводи відповідача та зазначає, що податковий орган, включивши до бази оподаткування значення р.11.1 Декларації з податку на додану вартість, та донарахувавши податкові зобов`язання в наступних розмірах (с.18-19 акту) не застосував положення пп.199.4, 199.5 ПК України, якими внормовано перерахування в останньому податковому періоді (в даному випадку грудні 2017 року) податкових зобов`язань (в даному випадку жовтня-грудня 2017 року) виходячи з нового коефіцієнта розподілу 21,89 грн (визначеного у грудні 2017 року). Пояснює, що результати річного перерахунку мають бути відображені в ПДВ-декларації за останній звітний період року (п. 199.5 ПК України), тобто, в декларації за грудень 2018 року. ТОВ Котлозавод Крігер відповідно до положень ПК України та наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість" від 28.01.2016 № 21 визначило розмір частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях (Д7) за період грудень 2017 року, відповідно до якого підприємством самостійно визначено частку використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях у розмірі 78,11% та відповідно в неоподатковуваних операціях у розмірі 21,89 % - податковий орган підтвердив правомірність визначення часток у пропорційному відношенні, зокрема в оподатковуваних операціях у розмірі 21,89%. Вказане однобоке застосування ст.199 ПК України призвело до невірного відображення суми податкових зобов`язань за наслідками перевірки (р.9 Декларації) за грудень 2017 року на суму 1332792 грн, відповідно р. 19,20,21 такої Декларації та неправомірного визначення суми завищення бюджетного відшкодування та залишку від`ємного значення за наслідками перевірки, на які було винесено спірні податкові повідомлення рішення. Позивач зазначає, що збільшивши податкові зобов`язання з податку на додану вартість за періоди жовтень, листопад, грудень 2017 року, з метою здійснення незаконних нарахувань та відмови у правомірному відшкодуванні, фахівцями податкового органу перерахунок податкових зобов`язань в останньому періоді - грудні 2017 року - як зобов`язує законодавець, не було проведено з урахуванням нових обсягів та розрахованої в грудні частки 21,78 %, оскільки така частка є меншою, ніж та, яка застосовувалась протягом 2017 року - 58,81%, та відповідно наслідки перевірки не такі значні на користь податкового органу. Податковим органом не спростовано, що ними не проведено перерахунок податкових зобов`язань в останньому періоді - грудні 2017 року - як передбачено законодавством, з урахуванням нових обсягів та розрахованої в грудні частки 21,78 %, відтак розбіжність становить -1332792,80 грн (між задекларованими податковими зобов`язаннями платником за наслідками перерахунку -1143201,22 грн та фактичними даними, які повинні були бути визначені перевіркою - 2475994,02 грн). Відтак, позивач вважає, що з врахуванням положень чинного законодавства, даних бухгалтерського та податкового обліку, фактичні дані задекларованих ТОВ Котлозавод Крігер податкових зобов`язань за період, що був охоплений перевіркою, становить: загальна сума заниженого податкового зобов`язання ТОВ Котлозавод Крігер 859339,2 грн, а не 2192132 грн - як визначено актом перевірки. Суд зазначає, що ст.199 ПК України передбачає нарахування податкових зобов`язань виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст.189 ПК України, та складання останнім днем звітного періоду зведених податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях - коефіцієнт розраховується на підставі даних за попередній календарний рік та використовується протягом поточного календарного року - що здійснено перевіркою (п.199.1 ст.199 ПК України); за підсумками календарного року здійснення перерахунку частки використання товарів/послуг та необоротних активів в оподатковуваних операціях виходячи з фактичних обсягів проведених протягом року оподатковуваних та неоподатковуваних операцій, при цьому частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях, визначена з урахуванням норм пунктів 199.2-199.4 статті 199 цього Кодексу, застосовується для проведення коригування сум податкових зобов`язань, зазначених у пункті 199.1 статті 199 цього Кодексу. Результати перерахунку сум податкових зобов`язань відображаються у податковій декларації за останній податковий період року (п.199.4, п.199.5 ПК України) - що не здійснено перевіркою. Як видно з матеріалів справи (том ІІ, а.с.121) у додатку 7 до податкової декларації з податку на додану вартість за 12.2017 вказано, що за період грудень 2017 року підприємством самостійно визначено частку використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях у розмірі 78,11% та відповідно в неоподатковуваних операціях у розмірі 21,89 %. Контролюючим органом підтверджено отримання вказаної декларації з додатками, а отже підтверджено правомірність визначення часток у пропорційному відношенні, зокрема в оподатковуваних операціях у розмірі 21,89% однак, під час перевірки застосовано інший коефіцієнт, - що суперечить, як положенням ст.199 ПК України, так і п.86.10 ПК України щодо обов`язків податкового органу визначати в акті перевірки як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника. Тому суд вважає неправомірним висновок контролюючого органу про нарахування податкових зобов`язань позивачу в розмірі 1332792,80 грн у зв`язку із застосуванням коефіцієнту в розмірі 58,81 грн, що відобразились в спірному рішенні №0002551202. Стосовно висновку контролюючого органу в зазначеному акті перевірки про завищення позивачем податкового кредиту на загальну суму 87218,94 грн по операціям з контрагентами ТОВ Компанія Етна - Трейд та ТОВ ВО Контактор суд зазначає про наступне. Податковий кредит, за змістом підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Згідно з абзацом "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Відповідно до пункту 198.3 статті ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Водночас абзацом першим пункту 198.6 цієї статті передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (абзац другий пункту 201.10 статті 201 ПК України). П. 44.1. ст.. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. ТОВ Котлозавод Крігер в наказі № 54/2-3 від 29.12.2016 Про організацію бухгалтерського обліку й облікову політику підприємства (на 2017 рік) (том І, а.с.59-61), в розділі 10 зафіксувало, що на підставі даних бухгалтерського обліку вести податковий облік відповідно до вимог податкового законодавства , в п. 10.1 - облік розрахунків з постачальниками та покупцями з податку на додану вартість (визначення першої події для податкових накладних) вести у відповідності з умовами конкретних договорів або в розрізі замовлень або за договорами в цілому. У разі відсутності договору облік вести за всіма розрахунками з контрагентами . Аналогічні положення містяться й в наказі № 61-з від 29.12.2017 Про організацію бухгалтерського обліку й облікову політику підприємства на 2018 рік (том І, а.с.62-64). Додатковою угодою до договору постачання № 271200617 від 20.01.2017, укладеною 20.01.2017 між ТОВ Компанія Етна-Трейд (постачальник) та ТОВ Котлозавод Крігер (покупець), сторони домовились доповнити цей договір пунктом 9.10, виклавши його в наступній редакції: на підставі положень ст. 201.7 ПК України, сторони домовились визначати першу подію для реєстрації податкових накладних за замовленнями (рахунками), виписаними в рамках цього договору . Як видно з матеріалів справи, в рамках вказаного договору ТОВ Компанія Етна-Трейд виставляла ТОВ Котлозавод Крігер рахунки на оплату по замовленнях, надалі при отриманні попередньої оплати від покупця ТОВ Котлозавод Крігер продавець ТОВ Компанія Етна-Трейд складало на отриману суму податкову накладну, реєструвало її належним чином в ЄРПН. Відповідно ТОВ Котлозавод Крігер формувало податковий кредит з ПДВ та відносило суми податку з вартості придбаних ТМЦ. В підтвердження даних операцій з ТОВ Компанія Етна-Трейд позивачем надано первинні документи на підставі яких ТОВ Котлозавод Крігер формувало податковий кредит: акти звірки взаємних розрахунків, платіжні доручення, рахунки на оплату по замовленнях, податкові накладні, квитанції про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, видаткові накладні (том І, а.с. 71-106). Додатковою угодою до договору купівлі - продажу № ПР-220918 від 29 вересня 2017 року, укладеною між ТОВ ВО Контактор (продавець) та ТОВ Котлозавод Крігер (покупець), сторони домовились доповнити вказаний договір пунктом 10.11, виклавши його в наступній редакції: на підставі положень ст.201.7 ПК України, сторони домовились визначати першу подію для реєстрації податкових накладних за замовленнями (рахунками), виписаними в рамках цього договору (том І, а.с.113). Як видно з матеріалів справи, в рамках вказаного договору ТОВ ВО Контактор (продавець) виставляло ТОВ Котлозавод Крігер рахунки на оплату по замовленнях, надалі при отриманні попередньої оплати від покупця ТОВ Котлозавод Крігер продавець ВО Контактор складало на отриману суму податкову накладну, реєструвало її належним чином в ЄРПН. Відповідно ТОВ Котлозавод Крігер формувало податковий кредит з ПДВ та відносило суми податку з вартості придбаних ТМЦ. В підтвердження даних операцій з ТОВ ВО Контактор позивачем надано первинні документи на підставі яких ТОВ Котлозавод Крігер формувало податковий кредит: акти звірки взаємних розрахунків, платіжні доручення, рахунки на оплату по замовленнях, податкові накладні, квитанції про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, видаткові накладні (том І, а.с. 114-250, том ІІ, а.с. 1-113). Як зазначено у висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи з питання чи документально підтверджуються висновки акту перевірки №1362/06-30-12-02/35299597 від 09.10.2018 щодо формування ТОВ Котлозавод Крігер податкового кредиту по виписаним податковим накладним від контрагентів постачальників ТОВ Компанія Етна-Трейд , TOB ВО Контактор на загальну суму 87218,94 грн експерт зробив висновок, що такий висновок перевірки не підтверджується, проте нормативно підтвердити відмовилась посилаючись на відсутність тлумачення нормативних актів (том ІІІ, а.с.105 на звороті). Проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит по операціям з вказаними контрагентами, жодних недоліків, розбіжностей в первинних документах не встановлено ні перевіркою, ні експертом під час проведення судово-економічної експертизи. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Суд вважає, що позивачем не порушено п. 198.2 ст. 198 ПК України про дату віднесення сум податку до податкового кредиту, а висновки контролюючого органу є хибними. Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Результат розгляду: denied