Рішення адміністративного суду від 2022-06-17 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд: - визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення (основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії) при проведенні її перерахунку відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2021 №640/17090/20, [PERSON] з 01.04.2019 - на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення від 25.11.2019 №11/18074 та з 01.01.2020 - на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення від 06.04.2020 №11/18096 - протиправними; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату [PERSON] пенсії, виходячи з відсоткового значення її розміру 90% сум грошового забезпечення (основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії) з 01.04.2019 - дати перерахунку пенсії, що був здійснений на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення від 25.11.2019 №11/18074 (на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2021 №640/17090/20), та з 01.01.2020 - дати дати перерахунку пенсії, що був здійснений на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення від 06.04.2020 №11/18096 (на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2021 №640/17090/20), з урахуванням фактично проведених пенсійних виплат. Позовні вимоги мотивовано тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві протиправно, незважаючи на наявність судового рішення про зобов`язання з 01.01.2018 здійснити перерахунок пенсії позивача, виходячи із 90% сум грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, безпідставно зменшено розмір призначеної позивачу пенсії до 70% грошового забезпечення при здійсненні наступних перерахунків на виконання цього ж рішення суду на підставі довідок про розмір грошового забезпечення від 25.11.2019 та від 06.04.2020. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Позивачем 08.06.2022 засобами поштового зв`язку на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду направлено клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 1 частини першої статті 311 (далі - КАС України). Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2021 у справі №640/17090/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2021, позов [PERSON] задоволено частково: - визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії [PERSON] з 90% до 70% сум грошового забезпечення та обмеження максимального розміру пенсії; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії [PERSON] , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум; - визнано протиправними відмови Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у проведенні [PERSON] перерахунку пенсії на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення від 25 листопада 2019 року № 11/18074 з 01 квітня 2019 року та довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення від 06 квітня 2020 року №11/18096 з 01 січня 2020 року без обмеження максимального розміру пенсії та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум. - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату призначеної [PERSON] пенсії на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення від 25 листопада 2019 року № 11/18074 з 01 квітня 2019 року. - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату призначеної [PERSON] пенсії на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення від 06 квітня 2020 року №11/18096 з 01 січня 2020 року без обмеження максимального розміру пенсії та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум. За посиланням позивача при перерахунку пенсії на підставі довідок від 25.11.2019 та від 06.04.2020 відповідачем всупереч пунктам 2 і 3 резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2021 у справі №640/17090/20, якими закріплено необхідність здійснення перерахунку пенсії позивача, виходячи з 90% розміру грошового забезпечення, безпідставно зменшено відсоткове значення розміру пенсії з 90% до 70%. Позивач також зазначив, що він звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявами про належне виконання рішення суду, у той же час, відповідачем із посиланням на формулювання пунктів 5, 6 резолютивної частини рішення суду відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії позивача, виходячи з 90% розміру грошового забезпечення, з 01.04.2019 та з 01.01.2020. [PERSON] також звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2021 №640/17090/20, у задоволенні якої ухвалою цього суду від 03.02.2022 йому було відмовлено. Вказуючи на порушення його права на належне пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду із даним позовом. Відмовляючи у відкритті провадження за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, суд першої інстанції виходив з того, що подання позову у даній справі спрямовано на врегулювання питань, пов`язаних з виконанням рішення суду в іншій справі між тими самими сторонами та з тих самих підстав - №640/17090/20, у зв`язку з чим подана позовна заява не може бути предметом розгляду окремого провадження. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано, що позивачем вжито вичерпних заходів, спрямованих на врегулювання спору в порядку судового контролю за виконанням судового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2021 у справі №640/17090/20; подана заява є окремою позовною заявою; її подання спрямовано на забезпечення належної реалізації захисту його соціальних прав, необхідність якого зумовлена, зокрема: нечіткістю резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2021 у справі №640/17090/20; звуженим тлумаченням відповідачем пунктів 5, 6 резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2021 у справі №640/17090/20; безрезультатним вжиттям усіх можливих заходів досудового врегулювання спору з відповідачем. Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується із позицію суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження за поданою позовною заявою, з огляду на наступне. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі. Відсутність хоча б однієї з наведених ознак виключає відмову у відкритті провадження за вказаною підставою. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. У той же час не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі. Колегією суддів установлено, що предмет та підстави позову, визначені позивачем у цій справі, стосуються здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача на підставі довідок Державної прикордонної служби України від 25.11.2019 №11/18074, від 06.04.2020 №11/18096, є тотожними предмету та підставам позову, за наслідком розгляду якого у справі №640/17090/20 судом ухвалено рішення, яке набрало законної сили. Відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Згідно з частиною четвертою статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Частиною першою статті 373 КАС України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII). Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Заявлений у цій справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду, що набрало законної сили, і у випадку встановлення неналежності його виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити тотожні дії. У той же час, питання щодо належного чи неналежного виконання судового рішення, має вирішуватися у передбаченому процесуальним законом порядку. Так, відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Зазначена позиція суду апеляційного суду відповідає позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 09.06.2022 у справі №640/23021/19. Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 також зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. З урахуванням викладеного, зважаючи на обставини справи, встановлені під час судового розгляду справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження за вказаною позовною заявою. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Помилкове посилання судом першої інстанції в якості процесуальної підстави для відмови у відкритті провадження на пункт 1 частини першої статті 170 КАС України замість пункту 2 не призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим в силу вимог частини другої статті 317 КАС України не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення. За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied