Рішення адміністративного суду від 2022-10-26 00:00:00+03

30.04.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: - визнати протиправною бездіяльність відповідача [INFO] щодо не нарахування та не виплати індексації його грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року (включно) із застосуванням базового місяця для обчислення січень 2008 року; - зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року (включно) із застосуванням базового місяця для обчислення січень 2008 року; - визнати протиправною бездіяльність [INFO] щодо не проведення нарахування грошового забезпечення з 30.01.2020 року по теперішній час з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року; - зобов`язати відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 30.01.2020 року по 31.12.2020 року, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до\~ \~\~\~\~постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі постанова КМУ № 704), та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум; - зобов`язати [INFO] здійснити перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2021 року по момент здійснення перерахунку, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до\~ \~\~\~\~постанови \~КМУ № 704, та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що з 26.06.2004 року по 20.06.2017 року він проходив військову службу у 4104 Головному військовому представництві Міністерства оборони України, і з 20.06.2017 року \~- у 85 Головному військовому представництві Міністерства оборони України, яке встановлено на грошове забезпечення до сектору соціальних виплат (відділу фінансового забезпечення) [INFO] . 14.04.2021 року він звернувся до відповідача \~із заявою, якою просив нарахувати та виплатити \~йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року включно із застосуванням базового місяця для обчислення січень 2018 року а також здійснити перерахунок грошового забезпечення та доплату від фактично виплачених сум за періоди з 30.01.2020 року по 31.12.2020 року, 01.01.2021 року по час здійснення перерахунку з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року. Листом від 22.04.2021 року за № 437/ВФЗ відповідач відмовив у задоволенні цієї заяви, посилаючись на те, що, виплату індексації грошового забезпечення припинено на підставі розпорядження директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року № 248/3/9/1/2, стосовно здійснення перерахунку грошового забезпечення та доплату від фактично виплачених сум за означені вище періоди на відсутність відповідних розпоряджень від забезпечуючих фінансових органів. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року є протиправною і необґрунтованою. Крім того, відповідачем порушено його соціальні права в частині виплати розмірів грошового забезпечення, що і стало підставою для звернення до суду за захистом свого порушеного права з адміністративним позовом. Заперечуючи вимоги адміністративного позову [PERSON] , у відзиві відповідач посилається на те, що правових підстав для перерахунку грошового забезпечення із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму, немає. Крім того, зазначає, що виплата індексації грошового забезпечення передбачена лише за наявності відповідного фінансування. Посилаючись на постанову КМУ №704, яким підвищено розміри посадових окладів всіх категорій військовослужбовців, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої \~індексації грошового забезпечення здійснюється лише з квітня 2018 року. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи) адміністративний позов [PERSON] задоволений частково. Так, судовим рішенням визнано протиправною бездіяльність [INFO] щодо не нарахування та не виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року (включно); зобов`язано [INFO] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року (включно); визнано протиправною бездіяльність [INFO] щодо не проведення нарахування грошового забезпечення [PERSON] з 30.01.2020 року по теперішній час з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року; зобов`язано [INFO] здійснити [PERSON] перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 30.01.2020 року по 31.12.2020 року, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови КМУ № 704, та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум; Зобов`язано [INFO] здійснити [PERSON] перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2021 року виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови КМУ № 704 та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум. В задоволені вимог адміністративного позову в ії іншій частині [PERSON] судом відмовлено. Висновок суду вмотивований тим, що вимоги позивача загалом є законними, та правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений\~ \~\~\~\~Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями. проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) - є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Тобто, в період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року відповідачем неправомірно не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення. Також, суд, посилаючись на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року по справі №240/4946/18, постанов Верховного Суду від 18.02.2021 року у справі №200/3775/20-а, та від 11.02.2021 року у справі №200/3757/20-а дійшов висновку про законність вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно не проведення нарахування грошового забезпечення з 30.01.2020 року по теперішній час з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. Відмовляючи позивачу в задоволенні позовної вимоги щодо визначення базового місяця для обчислення індексації, яка полягає стягненню, суд посилався на дискреційні повноваження відповідача, як суб`єкта владних повноважень. Оскільки відповідачем індексація за період з 01.01.2016 року до 01.03.2018 року позивачу не була нарахована та не виплачувалась, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації суд вважає передчасним, та у цій частині права позивача на час розгляду справи не є порушеними. Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального і процесуального права, на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його змінити в частині: «зобов`язати [INFO] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року (включно)» на (доповнити) «зобов`язати [INFO] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року (включно) із застосуванням базового місяця для обчислення січень 2008 року». В іншій частині рішення залишити без змін. В обґрунтування апеляційної скарги позивачем зазначено, що обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. В оскаржуваному судовому рішенні, обтяжуючи відповідача обов`язком нарахувати та виплатити спірну індексацію, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки - січень 2008 року, не встановивши механізму відновлення порушеного права, оскільки відповідач, згідно Закону України 03.07.1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-ХІІ) та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 і без судового обтяження має обов`язок нарахувати і виплатити індексацію його грошового забезпечення за вищезазначений спірний період. Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі [INFO] (далі - [INFO] ), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову в задоволені вимог адміністративного позову [PERSON] . В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем зокрема зазначено, що норма пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 \~постанови № 704, у редакції до внесення змін постановою №103 а також додатків 1 та 14 постанови №704 тому відсутні правові підстави для перерахунку розміру посадового окладу позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати для працездатних осіб, встановленого законом, а не прожиткового мінімуму для працездатних \~осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року. Крім того, судом не було прийнято до уваги, що розпорядженням директора департаменту фінансів МО України від 04.01.2016 року № 248/3/9/1/2 було призупинено нарахування індексації до окремого розпорядження. У відзиві на апеляційну скаргу позивача, щодо вимоги про перерахунок грошового забезпечення, відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного суду \~від 11.12.2019 року у справі №240/4946//18, де зазначено, що за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням \~чинності Закону №1774-VIII, яким установлено розрахункову \~величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат, і заборонено застосовувати \~мінімальну заробітну плату \~після набрання чинності \~цим Законом. Відповідач вважає, оскільки \~норма пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 704, у редакції до внесення змін постановою №103, а також додатків 1 та 14 постанови №704, то не вбачається правових підстав для перерахунку розміру посадового кладу позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року. Посилаючись на відповідну позицію Верховного Суду, наведену у постанові по справі № 200/3775/20, підстав для проведення розрахунку посадового окладу \~та окладу за військовим званням \~з урахуванням \~розміру 50% мінімальної заробітної плати немає. Стосовно вимоги позивача щодо нарахування індексації, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що на підставі положень \~Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» та відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів, затвердженого Постановою \~КМУ від 17.07.2003 року №1078, відповідачем було проведено нарахування індексації позивачу \~за період з травня 2017 року по вересень 2020 року. Вимогу позивача щодо визначення місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 06.04.2017 року по 28.02.2018 року січня 2008 року, відповідач вважає безпідставною, оскільки законодавством чітко визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем \~підвищення тарифних ставок (окладів) (п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078). До моменту прийняття Постанови «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» 30.08.2017 року, посадові оклади військовослужбовців було підвищено Постановою \~КМУ від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб», яка наразі втратила чинність , а відтак нарахування індексації повинно відбуватись з місяця наступного за місяцем останнього підвищення окладів, тобто з квітня 2018 року. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України). В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності. При вирішенні питання стосовно розгляду справи в порядку письмового провадження колегією суддів ураховані приписи ч. 8 ст. 79 КАС України, у зв`язку з чим не прийняті до уваги у якості доказів: лист Мінсоцполітики від 20.08.2020 року за № 11882/0/2-20/51 та лист Департаменту юридичного забезпечення МО України від 18.09.2020 року за № 7159/з/1, додані позивачем до апеляційної скарги. Що стосується судових рішень, які також додані позивачем до апеляційної скарги, колегія суддів зауважує, що в силу положень ч. 5 ст. 242 при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені лише в постановах Верховного Суду. При цьому, означені судові рішення не мають статусу доказів, в розумінні положень, зокрема, ст.ст. 72, 78 КАС України. За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308). Згідно із ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід частково скасувати і змінити, з огляду на наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що позивач проходить військову службу у 85 Головному військовому представництві Міністерства оборони України, (85 ГВП МОУ) яке має правовий статус - без права юридичної особи, є відокремленим підрозділом (представництвом) Управління військових представництв Міністерства оборони України. За організаційно-штатною структурою 85 військове представництво Міністерства оборони України є окремою військовою установою, начальник якої наділений певними повноваженнями. Розпорядженням вищого військового керівництва [NUMBER] ГВП МОУ встановлено на грошове забезпечення до сектору соціальних виплат (відділу фінансового забезпечення) [INFO] . 14.04.2021 року позивач звернувся до [INFO] із заявою, якою просить здійснити нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року включно та здійснити перерахунок його грошового забезпечення та доплату від фактично виплачених сум, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. (а.с. 22-23) Листом від 22.04.2021 року № 437/ВФЗ позивача повідомлено, що згідно з розпорядженням директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від\~ \~\~\~\~04.01.2016 року № 248/3/9/1/2 індексація грошового забезпечення військовослужбовцям було припинено з січня 2016 року. За період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року індексація не нараховувалась. Додаткових розпоряджень враховувати відповідні коефіцієнти множення при нарахуванні грошового забезпечення від забезпечуючих фінансових органів не надходило (а.с. 24) Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~ \~\~\~\~Конституцією та законами України. Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII\~ \~\~\~\~(далі\~ \~\~\~\~Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року\~ \~\~\~\~(надалі\~ \~\~\~\~Закон №1282-ХІІ). Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно зі\~ \~\~\~\~статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078). Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Згідно п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01.01.2016 року). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби. У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства. Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Згідно з частиною п`ятою статті 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження». Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) засіб захисту повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в\~ \~\~\~\~правах (абзац 10 пункту 9). З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що вирішення питання щодо визначення базового місяця, який підлягає застосуванню при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача за період з 14.01.2017 року по 28.02.2018 року сприятиме досягненню мети правосуддя та цілей ефективного захисту порушеного права позивача судом. Так, з аналізу положень Закону №2011-XII та Закону №1282-ХІІ убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації. Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.07.2019 року у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 року у справі №825/694/17, від 20.11.2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення. Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку № 1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових. Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції. Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу. \~ \~\~\~\~Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців. Відповідно до пункту 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01.01.2008 року. З січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався. Він змінився лише в березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців. Отже, відповідно до положень Порядку № 1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 14.01.2017 року по 28.02.2018 року. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України). За висновком Верховного суду, викладеним в постанові від 12.05.2022 року (справа № 580/3335/21), - з метою ефективного захисту порушеного права позивача на отримання в повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 14.01.2017 по 28.02.2018 колегія суддів дійшла висновку про необхідність визначення січня 2008 року базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача за вказаний період та змінити рішення судів попередніх інстанцій в цій частині. Колегія суддів зазначає, що новий підхід що індексації доходів набув чинності з 01.12.2015 року (постанова КМУ від 09.12.2015 року № 1013), відтак у суду відсутні підстави для незастосування означеного вище висновку до спірних правовідносин, що виникли між учасниками цієї справи. Також колегія суддів зауважує, що у лютому 2018 року 28 календарних днів, а постанова КМУ № 704 набрала чинності 01.03.2018 року і відповідно до положень постанови КМУ від 09.12.2015 № 1013 місяцем підвищення окладу військовослужбовців (колишнім базовим місяцем) буде березень 2018 року, з 01 числа. З урахуванням наведеного, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу позивача і змінює судове рішення, шляхом доповнення резолютивної частини визначенням про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року (включно), з визначенням січня 2008 року базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача. Колегія суддів також частково задовольняє вимоги апеляційної скарги відповідача і скасовує судове рішення в частині, якою відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 29.02.2018 року по 01.03.2018 року (включно). Частиною четвертою статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Постановою № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Пунктом 2 постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Додатком 1 до постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Пунктом 4 постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Також додатки 1, 12, 13, 14 до постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. 21.02.2018 року Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.». Тобто, на момент набрання чинності постановою № 704 (01.03.2018) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 постанови № 103, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». Отже, станом на 01.03.2018 року пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року. Водночас, колегія суддів зазначає, що Закон України від 05.10.2000 року № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених\~ \~\~\~\~Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій. У свою чергу базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III). Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3). Законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб. Відтак, на думку колегії суддів зазначення у пункті 4 постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ. Разом з цим, колегія суддів наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили. При цьому колегія суддів зазначає, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01.01.2018 року. У свою чергу, Закон України від 14.11.2019 року № 294-1Х «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі Закон № 294-1Х) та Закон України від 15.12.2020 року № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (далі Закон № 1082-IX) не містять означених вище застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, у даному випадку, грошового забезпечення позивача, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 року. За висновком Верховного суду, викладеним в постанові від 02.08.2022 року (справа № 440/6017/21), - з огляду на визначені в частині 3 ст. 7 КАС, у разі невідповідності правового акта\~ \~\~\~\~Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України. Також колегія суддів Верховного Суду у цій справі дійшла таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах: (1) з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною \~для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів; (2) через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців \~виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік). (3) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги [INFO] . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Інші доводи апеляційних скарг на висновки колегії суддів не впливає. При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). \~ Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України). Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. На підставі наведеного,

Результат розгляду: partial