Рішення адміністративного суду від 2023-06-20 00:00:00+03

Арбітражний керуючий [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Мін`юст), треті особи: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі - третя особа 1), Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих (далі - третя особа 2), Національний банк України (далі - третя особа 3), в якому просив суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, оформлене протоколом засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 12 вересня 2022 року №113/09/22, в частині застосування до арбітражного керуючого [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого; - визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України №3995/5 від 21 вересня 2022 року про застосування до арбітражного керуючого [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та анулювання свідоцтва. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року даний адміністративний позов задоволено повністю. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Міністерство юстиції України звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. Крім того, не погоджуючись з прийнятим рішенням, Національний банк України звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій також просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2023 року апеляційну скаргу апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Національного банку України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року - залишено без змін. 05 червня 2023 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про винесення додаткового рішення, в якому представник позивача просив витрати по сплаті адвокатських послуг покласти на відповідачів та надав докази понесених витрат. 07 червня 2023 року Міністерство юстиції України подало заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення, в якому відповідач просив у задоволенні клопотання про стягнення з Міністерства юстиції України на користь Арбітражного керуючого [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. - відмовити. Позиція відповідача обґрунтована тим, що позивачем та його представником на стадії апеляційного розгляду даної справи до ухвалення постанови суду не було заявлено жодних клопотань чи заяв щодо стягнення витрат на правничу допомогу, як і не було заявлено про те, що докази на підтвердження таких витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Лише разом з клопотанням від 05 червня 2023 року № б/н про компенсацію судових витрат на правничу допомогу, тобто з порушенням порядку та строків, визначених абз.2 ч.7 статті 139 КАС України, позивачем надано докази, які підтверджують понесені витрати. 16 червня 2023 року Національний банк України подав заперечення проти задоволення клопотання про ухвалення додаткового рішення, в якому просив залишити без розгляду клопотання про винесення додаткового рішення, у випадку розгляду по суті такого клопотання - відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з Національного банку України на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Зазначив, що позивачем не виконано вимоги ч.7 статті 139 КАС України щодо своєчасного подання до закінчення судових дебатів заяви про надання доказів понесення витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення відповідного судового рішення у справі, що має наслідком залишення такої заяви без розгляду. Крім того, обсяг робіт і час, витрачений на підготовку процесуальних документів, є неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, складністю та характером справи; позивачем не надано на підтвердження своїх вимог належних, допустимих та достовірних доказів. Дослідивши подані позивачем документи, колегія суддів вважає, що є підстави для прийняття додаткової постанови. Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції при прийнятті постанови від 30 травня 2023 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги. Відповідно до ч. 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ч. ч. 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Приписи ч. 3 статті 134 КАС України визначають, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За правилами ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на те, що клопотання про компенсацію судових витрат на правничу допомогу подано позивачем з порушенням вимог статей 134 та 139 КАС України, а тому воно не підлягає задоволенню, оскільки відповідне клопотання про розподіл судових витрат заявлено позивачем у відзивах на апеляційній скарги, а докази понесення таких витрат надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Згідно ч. 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2018 року. В той же час, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Водночас, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що 15 вересня 2022 року між А.Забаріним, як адвокатом, та Арбітражним керуючим [PERSON], як клієнтом, укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги б/н. Відповідно до п. 1.2 даного Договору визначено вид та місце надання правової допомоги: представництво інтересів та захист прав Клієнта в Окружному адміністративному суді міста Києва, Шостому апеляційному адміністративному суду, Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду, інших судах усіх інстанцій по справі за позовом арбітражного керуючого [PERSON] про визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України від 21 вересня 2022 року №3995/5, рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, оформлене протоколом засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 12 вересня 2022 року №113/09/22 з усіма правами, повноваженнями та обов`язками, передбаченими законом для Клієнта; надання консультацій та роз`яснень з правових питань; складання та подання від імені Клієнта процесуальних документів та заяв по суті, скарг, листів, позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг; ознайомлення з матеріалами справи; вивчення й аналіз документів та пояснень Клієнта; збір доказів. Згідно п. 2.1 Договору вартість послуг Адвоката за цим Договором становить, зокрема: підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 4 000,00 грн.; участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції - 2000,00 грн. Після винесення Шостим апеляційним адміністративним судом постанови у справі № 640/16003/22 в межах Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги сторонами складено: Акт № 2 наданих послуг від 30 травня 2023 року до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 15 вересня 2022 року; Акт № 3 наданих послуг від 30 травня 2023 року до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 15 вересня 2022 року. Відповідно до Акту № 2 наданих послуг Адвокат надав, а Клієнт прийняв наступні послуги: 1.1. підготовка відзиву на апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року у справі № 640/16003/22 шляхом: аналізу тексту апеляційної скаргу Національного банку України; аналізу рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року у справі № 640/16003/22 в частині доводів апеляційної скарги скаржника; аналізу законодавства та судової практики Верховного Суду з метою нормативного обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу Національного банку України; формування правової позиції та погодження її з Клієнтом; підготовка та оформлення тексту відзиву на апеляційну скаргу. 1.2. участь у судовому засіданні в Шостому апеляційному адміністративному суді по справі 640/16003/22 під час розгляду апеляційної скарги Національного банку України, яке відбулося 30 травня 2023 року та розпочалося о 10:10. Відповідно до п. 4 Акту, цей акт є підставою для здійснення платежів за надані послуги. Вартість наданих послуг складає 6 000,00 грн. На підставі даного Акту Клієнтом сплачено Адвокату гонорар у повному обсязі, що підтверджується довідкою № 2 від 30 травня 2023 року. Відповідно до Акту № 3 наданих послуг Адвокат надав, а Клієнт прийняв наступні послуги: 1.1. підготовка відзиву на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року у справі № 640/16003/22 шляхом: аналізу тексту апеляційної скаргу Міністерства юстиції України; аналізу рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року у справі № 640/16003/22 в частині доводів апеляційної скарги скаржника; аналізу законодавства та судової практики Верховного суду з метою нормативного обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України; формування правової позиції та погодження її з Клієнтом; підготовка та оформлення тексту відзиву на апеляційну скаргу. 1.2. участь у судовому засіданні в Шостому апеляційному адміністративному суді по справі 640/16003/22 під час розгляду апеляційної скарги Міністерства юстиції України, яке відбулося 30 травня 2023 року та розпочалося о 10:10. Відповідно до п. 4 Акту, цей акт є підставою для здійснення платежів за надані послуги. Вартість наданих послуг складає 6 000,00 грн. На підставі даного Акту Клієнтом сплачено Адвокату гонорар у повному обсязі, що підтверджується довідкою № 3 від 30 травня 2023 року. Таким чином, гонорар адвоката Забаріна А.Ф. за підготовку відзивів на апеляційні скарги та представництво інтересів Клієнта в Шостому апеляційному адміністративному суді у справі № 640/16003/22 склав 12 000,00 грн. Отже, позивачем у відповідності до вимог КАС України були надані всі встановлені та необхідні документи для стягнення витрат на правову допомогу. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч.5 статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.6 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 статті 134 КАС України). Згідно п. 4 ч. 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до п.п. 9 та 6 ч. 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно статті 30 Закону України «Пуо адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому, за позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 листопада 2019 року по справі № 826/15063/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Результат розгляду: partial