Рішення адміністративного суду від 2022-06-21 00:00:00+03

28 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо непроведення своєчасного розрахунку при звільненні із [PERSON] ; - стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь [PERSON] середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.05.2021 по 06.10.2021 в сумі 59 843,80 грн., без урахування податків й інших обов`язкових платежів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в день звільнення зі служби в поліції (11.05.2021) належна сума одноразової грошового допомоги при звільненні з поліції своєчасно виплачена не була. Остаточний розрахунок при звільненні з поліції ГУ НП в Дніпропетровській області проведено лише 06.10.2021. Позивач вказує, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на поліцейських стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці. Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських зі служби в поліції (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. У той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю в Україні, у зв`язку з чим вважає, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у визначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Сума коштів, яка підлягає нарахуванню за затримку складає 59843,80 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо непроведення своєчасного розрахунку при звільненні із [PERSON] . Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 12.05.2021 року по 06.10.2021 року у сумі 61069.24 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що нормою спеціального закону не встановлено строків виплати розрахунку при звільненні та не містить приписів щодо обов`язкової сплати вказаного розрахунку у день звільнення особи зі служби. На думку відповідача судом у рішенні не було враховано, що згідно з п. 14 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Судової охорони та членам їхніх сімей», одноразова грошова допомога при звільненні виплачується Міністерством внутрішніх справ. Також, відповідач зазначає, що відповідно до п. 8 Розділу УІ Порядку №260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення зі служби, відтак заявником не порушено строків проведення розрахунків. Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 11.05.2021 №197о/с позивача звільнено зі служби у поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 11.05.2021. Остаточний розрахунок, у тому числі, виплата одноразової грошової допомога при звільненні, проведена відповідачем 06.10.2021 в розмірі 27148,21 грн. Оскільки розрахунок з позивачем проведено несвоєчасно (не в день звільнення) позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні. Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив строк виплати позивачеві суми одноразової грошової допомоги при звільненні, відтак відповідач повинен виплатити позивачеві суму грошового забезпечення в силу приписів ст. 117 КЗпП. Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» одноразова грошова допомога при звільненні є додатковою заробітною платою та на неї поширюються гарантії, передбачені цим Законом. Згідно ст. 94 КЗпП України та ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 3 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання. Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 статті 117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, врегульовано наказам Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016. За п. 3 вказаного Порядку грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Розрахунок суми заробітної плати за час вимушеного прогулу здійснюється на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справі України від 06.04.16 № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання" Згідно з п. 9 вказаного Порядку, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за неповний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. Конституційний Суд України в Рішенні N 4-рп/2012 від 22.02.2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237 1 цього Кодексу роз`яснив : « Згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З викладеного вбачається, що передбачений частиною 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Як встановлено судом, позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 11.05.2021 №197о/с та відповідно саме на цю установу покладено обов`язок виплатити належне позивачу грошове забезпечення, в тому числі за неналежне виконання такого обов`язку. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №806/2164/16, в постанові від 06.03.2020 у справі №1240/2162/18. Встановлені обставини справи свідчать, що позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» з 11.05.2021, однак одноразова грошова допомога виплачена лише 06.10.2021, що фактично не заперечується відповідачем. Таким чином, період з 12.05.2021 по 06.10.2021 (148 календарних днів) є періодом затримки Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області розрахунку при звільнені позивача . Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що в даних правовідносинах не підлягають застосуванню положення статті 116 та 117 КЗпП України, оскільки спеціальним законодавством (Законом України «Про Національну поліцію» та Порядком виплати грошового забезпечення поліцейських Національної поліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988) не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні працівника з органів поліції, отже за загальним правилом підлягають застосуванню норми КЗпП України. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку . Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 29.04.2020 року в адміністративній справі № 814/480/17. Доводи відповідача про те, що відповідно до п. 8 Розділу УІ Порядку №260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення зі служби, відтак заявником не порушено строків проведення розрахунків суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки період затримки розрахунку при звільненні значно перевищує двох місяців з моменту звільнення, відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що виплату вихідної допомоги проведено протягом 5 днів з моменту перерахування відповідних коштів, відтак на користь позивача стягненню підлягає середній заробіток за весь час затримки розрахунку відповідно до приписів ст. 117 КЗпП. Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] .. Натомість поза увагою суду залишалось те, що розрахунок суми середнього грошового забезпечення здійснюється на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справі України від 06.04.16 № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання" Пунктом 9 розділу І Порядку №260 передбачено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. Отже, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача має проводитись шляхом множення розміру середньоденного заробітку на кількість календарних днів (за період затримки виплат). Середньоденне грошове забезпечення позивача за два останніх місяці при звільненні становить 404.35 (24665.54 грн. / 61 (календарний день)). Період затримки розрахунку із [PERSON] при звільненні становить 148 днів. Відтак, розмір середнього грошового забезпечення за весь час затримки при звільненні становить 59 843.80 грн. (404.35 грн. х 148 (календарних днів). Судом першої інстанції необґрунтовано зазначено, що відповідач повинен провести нарахування середнього грошового забезпечення [PERSON] за період вимушеного прогулу із застосуванням Постанови КМУ №100, судом не прийнято до уваги, що нарахування середнього заробітку на користь позивача слід здійснювати виходячи із приписів Порядку №260, також судом не правильно встановлено розмір середньоденного грошового забезпечення до стягнення. З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині стягнення на користь позивача середнього грошового забезпечення с сумі 61069.24 грн, та прийняти в цій частині нову постанову про стягнення на користь [PERSON] суми середнього грошового забезпечення у розмірі 59 843.80 грн. дана сума зазначена без урахуванням обов`язкових платежів та податків. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Результат розгляду: partial