Рішення адміністративного суду від 2023-08-25 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернулися до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача поліцейський СРПП ВП№3(м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Гонтар Сергій Олександрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 298048 від 03 червня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а провадження у справі закрити. Посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необгрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та із грубими порушеннями вимог чинного законодавства. В його діях не було ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП України та підлягає до скасування з тих підстав, що не відповідає вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. А також доказів вчинення ним правопорушення інспектором не пред`явлено, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, працівниками поліції не був виявлений за керуванням автомобіля. Оскаржувана постанова не містить жодного посилання на докази, які дослідженні під час розгляду та були занесені до постанови. Відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Вважає, що у даному випадку відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, за таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, є недоведеним, Ухвалою Гусятинського районного суду від 25 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представником Головного Управління національної поліції в Тернопільській області 07.08.2023 року подано відзив на позов, в обґрунтування якого відповідач посилається на те, що поліцейським СРПП ВП№3 (м.Гусятин)Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області майором Гонтарем С.О. було виявлено дане порушення правил дорожнього руху та винесено на позивача постанову серії БАД №298048 від 03.06.2023 р. за ч.1 ст.126, ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено на позивача штраф в розмірі 425 грн. Постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, під час її винесення позивач не висловлював жодних заперечень стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 268 КУпАП позивач не скористався своїм правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази, по факту скоєння адміністративного правопорушення, що свідчить про визнання ним своєї вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності. 15 серпня 2023 року стороною позивача подано відповідь на відзив, згідно якого просить відхилити і не брати до уваги відзив, оскільки відповідачем е пред`явлено доказів його вини. В судовому засіданні представник позивача адвокат Чернецький В.І. позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач представник ГУНП в Тернопільській області в судове засідання не з`явивилися, згідно прохальної частини відзиву на позовну заяву представник ГУНП в Тернопільській області просив справу розглядати у відсутності представника відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача поліцейський СРПП ВП№3(м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Гонтар Сергій Олександрович в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи в суді. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Згідно ч. 4 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, заслухавши вступне слово сторони позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №298048 від 03 червня 2023 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він 03 червня 2023 року о 20 год. 44 хв. в м.Хоростків по вул.Руській, 11, Чортківського району Тернопільської області керував транспортним засобом ВАЗ 2104 р.н. [NUMBER] , порушив вимоги зупинки, здійснив зупинку - стоянку т/з, що робить неможливий рух інших транспортних засобів, а також при перевірці документів не представив діючий ОСПЦПВВНТЗ, чим порушив вимоги п.п. 15.10 д., 15.2, 2.4, 2.12 ПДР України. На підставі ст. 36 КУпАП, працівником поліції застосовано до [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10жовтня 2001р.№1306. Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Щодо законності постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №298048 від 03 червня 2023 року в частині притягнення особи за ч.1 ст. 126 КУпАП, суд приходить до наступного. Як зазначено в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №298048 від 03 червня 2023 року, [PERSON] 03.06.2023 року о 20 годині 44 хвилин, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2104 р.н. [NUMBER] в м. Хоростків, вул. Руська, 11 Чортківського району Тернопільської області, не предявив діючий поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4, 2.1 ПДР. Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Положеннями п. 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Як встановлено, до матеріалів справи приєднана копія посвідчення серії [NUMBER] , згідно якого [PERSON] є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. (а.с.8). Згідно Рішення Конституційного Суду України, у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 23 грудня 2014 року №7-рп/2014, справа №1-6/2014, для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів I групи умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами, а для інвалідів I групи - також і керування належними їм транспортними засобами іншою особою в їх присутності. Отже, особи, наведені у пункті 13.1 статті 13 Закону №1961, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів Моторного бюро із фонду захисту потерпілих. Відповідно до п.2.3 рішення, аналіз положень статті 13 Закону №1961 вказує на те, що однією з обов`язкових умов відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є особи, зазначені в її пункті 13.2, є керування транспортним засобом, який належить особам на праві власності, тоді як для осіб, наведених у пункті 13.1 вказаної статті, такою умовою є керування транспортним засобом, який належить учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі. Як встановлено, позивач [PERSON] керував автомобілем, що належить на праві власності іншій особі - дружині позивача [PERSON] , проте, при собі позивач мав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та посвідчення водія серії [NUMBER] , отже керував автомобілем на законній підставі, а його цивільна відповідальність застрахована державою. З огляду на викладене, позивач, був звільнений, в силу норм діючого законодавства, від обов`язку мати договір страхування цивільно - правової відповідальності, у зв`язку з чим постанова інспектора про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП України є протиправною та підлягає скасуванню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі №363/1097/17. Щодо правомірності постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №298048 від 03 червня 2023 року в частині притягнення особи за ч.1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 15.10 (д) ПДР України зупинка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів. При цьому, частина 3 статті 265-4 КУпАП визначає, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; 4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; 5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; 6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; 7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху. Як зазначено в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №298048 від 03 червня 2023 року, [PERSON] 03.06.2023 року о 20 годині 44 хвилин, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2104 р.н. [NUMBER] в м. Хоростків, вул. Руська, 11 Чортківського району Тернопільської області, здійснив стоянку транспортного засобу, що унеможливлював рух інших транспортних засобів, чим порушив п.15.10.д, 15.2 ПДР України. До постанови додано відео з нагрудної камери. При перегляді зазначеного відеозапису встановлено, що він не підтверджує порушення правил стоянки, оскільки з нього неможливо зробити висновок про те, що автомобіль позивача заблокував рух інших транспортних засобів. З відео слідує, що рух транспортних засобів не був зупиненим по вулиці Руська, 11 в м. Хоростків і автомобіль, який під час відеозапису (винесення постанови та складання протоколу про адміністративне правопорушення) нерухомо стояв більше години, не перешкоджав руху інших транспортних засобів. Таким чином, постановка автомобіля на стоянку не забороняється ПДР України, якщо залишається достатньо місця для проїзду. Отже, відповідачем не доведено порушення позивачем [PERSON] п.5.10 д, 10.2 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122 КУпАП. За наведених вище обставин, суд доходить до переконання, що позов [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача поліцейський СРПП ВП№3(м.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Гонтар Сергій Олександрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, слід задовольнити шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі. Ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З врахуванням викладеного, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126, ч.1 ст.122 КУпАП є недоведеним. Така правова позиція висловлене в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а. З врахуванням наведеного, адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Згідно приписів ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі,- протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Зі змісту заяви вбачається, що копію постанови про накладення адміністративного стягнення позивач після звернення отримав у відділі поліції та спочатку оскаржував постанову Гонтара С.О. його керівництву, а 24.07.2023 року він звернувся до суду щодо скасування оскаржуваної постанови. Тому, суд вважає необхідним поновити позивачу строк на оскарження даної постанови. Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відтак, на користь позивача [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління національної поліції в Тернопільській області слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 536, 80 грн. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted