Рішення адміністративного суду від 2022-01-11 00:00:00+02

17.04.2019 [PERSON] та [PERSON] звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної архітектурно - будівельної інспекції України (далі - ДАБІ України) про визнання протиправним та скасування дозволу на виконання будівельних робіт «Будівництво житлового будинку з офісними приміщеннями та вбудованою автостоянкою на [ADDRESS] » №ІУ113182432229. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачі є власниками квартир у будинках суміжними із запланованим будівництвом по [ADDRESS] , на який видано відповідачем спірний дозвіл, а саме [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , а [PERSON] власником квартири [ADDRESS] . Посилаючись на положення Закону України «Про основи містобудування» (надалі - Закон № 2780) позивачі вважають, що при видачі відповідачем вказаного дозволу не було враховано законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва, і громадяни та об`єднання громадян не брали участь в обговоренні містобудівної документації і проекту будівництва. Крім того позивачі зазначили, що дозвіл на виконання будівельних робіт, наданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Будінформ» (надалі - ТОВ «Будінформ»), згідно розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2009 року №425, передбачав: 1) одержання вихідних даних на проектування кошторисної документації; 2) розроблення, погодження та затвердження в установленому порядку проектно-кошторисної документації; 3) одержання дозволів центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини Головного управління охорони культурної спадщини на проведення робіт. Проте, в наслідок зміни законодавства, у відповідності до пункту 5 розділу V Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який набрав чинності 12.03.2011 року, вихідні дані для проектування є чинними протягом двох років, внаслідок чого позивачі вважають, що вихідні дані на проектування, а саме містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки видані до 12.03.2011 року, тобто вже втратили свою чинність разом з прийняттям цього Закону. Також, позивачі посилаються на те, що зі змісту історико - містобудівного обґрунтування, погодженого Міністерством культури України листом від 14 липня 2017 року №511/10/61-17, земельна ділянка, запланована до забудови, розташовується у межах Центрального історичного ареалу, визначеного історико - архітектурним планом м. Києва, розробленим у 2001 році. Межі ареалу затверджені у складі Генерального плану м. Києва рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року №370/1804. Також, на думку позивачів, земельна ділянка віднесена до зони регулювання забудови І категорії, а тому проектні рішення затверджені замовником, не відповідають зазначеним вимогам, оскільки передбачають будівництво від 18 до 22 поверхів, висотою 67,1 метрів. Тому позивачі вважають, що ТОВ «Будінформ», у порушення частини 3 статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2009 року №425, не отримало дозволу на виконання будівельних робіт від центрального та місцевого органів у сфері охорони культурної спадщини. Таким чином, позивачі наголошують, що об`єкт будівництва, у супереч вимогам пункту 2 частини 4 та пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», не відповідає проектній документації на будівництво такого об`єкта та вимогам будівельних норм, стандартів і правил (т.1 а.с.6). Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.04.2019 відкрито провадження у справі та залучено до участі у справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ «Будінформ» (т.1 а.с.1). Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2019 року позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано дозвіл на виконання будівельних робіт «Будівництво житлового будинку з офісними приміщеннями та вбудованою автостоянкою на вулиці Мечникова, 7-Б у Печерському районі міста Києва» від 31.08.2018 року №ІУ113182432229, виданий Державною архітектурно - будівельною інспекцією України (т.2 а.с.63). Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції вказав, що під час видачі ДАБІ України дозволу на виконання будівельних робіт №ІУ113182432229 від 3108.2018 року містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки від 21.05.2010 року №009-233, які є основою проектної документації на будівництва втратили свою чинність в силу Закону № 2780, отже ДАБІ України надаючи дозвіл на виконання будівельних робіт діяло поза межами повноважень, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації. Крім того, суд першої інстанції з приводу доводів відповідача, що видача відповідачем спірного дозволу на виконання будівельних робіт не порушує жодних прав та законних інтересів позивачів, зазначив, що не приймає їх до уваги, оскільки охоронювані законом інтереси позивачів, як власників суміжних із запланованим будівництвом будівель і споруд, безпосередньо порушені у зв`язку з видачею дозволу на будівництво, на підставі документів, які не відповідають вимогам законодавства. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТОВ "Будінформ" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати його, через порушення норм матеріального та процесуального права та закрити провадження у справі. Апеляційну скаргу було обґрунтовано тим, що між сторонами склались цивільно-правові правовідносини, тому такий спір не може бути предметом розгляду в адміністративному процесі, оскільки це спір про право, а саме про право визнання прав, свобод та інтересів третьої особи як забудовника (т.2 а.с.48). Державна архітектурно-будівельна інспекція України також подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції, через порушення норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі (т.2 а.с. 97). Апеляційна скарга Державної архітектурно-будівельної інспекції України була обґрунтована тим, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законом. Відповідач наголосив, що суд першої інстанції, в порушення норм ч.4 ст.78 КАС України, залишив поза уваги обставину, встановлену судовим рішенням в іншій справі № 640/19658/18, яким визнано, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для будівництва житлового будинку з офісними приміщеннями та вбудованою автостоянкою на вулиці Мечникова 7-Б у Печерському районі міста Києва від 21.05.2010 року №009-233, видано правомірно, відповідають містобудівній документації, цільовому призначенню земельної ділянки, містобудівному законодавству та є чинними. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 24.12.2019 року апеляційні скарги Державної архітектурно-будівельної інспекції України та ТОВ Будінформ" залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2019 року - без змін (т.2 а.с.221). Приймаючи у справі рішення суд апеляційної інстанції зазначив, що не погоджується із доводами апелянтів щодо відсутності порушеного права позивачів оскаржуваним дозволом на виконання будівельних робіт та вважає вірним твердження суду першої інстанції про те, що охоронювані законом інтереси позивачів, як власників суміжних із запланованим будівництвом будівель і споруд, безпосередньо порушені у зв`язку з видачею дозволу на будівництво, на підставі документів, які не відповідають вимогам законодавства. 14.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Сармат» (надалі - ТОВ «Сармат») звернулась до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2019 у цій справі (т.3 а.с.2). Апеляційну скаргу було обґрунтовано тим, що ТОВ «Сармат» є генеральним підрядником на об`єкті «Будівництво житлового будинку з офісними приміщеннями та вбудованою автостоянкою на вулиці Мечникова, 7-Б у Печерському районі міста Києва», проте вказане підприємство не було залучено до участі у справі і просило скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2019 і відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2020 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Сармат» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2019 на підставі ч.5 ст.323 КАС України, через те, що наведені ТОВ «Сармат» доводи вже були розглянуті судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційних скарг Державної архітектурно-будівельної інспекції України та ТОВ Будінформ" (т.3 а.с.93). 28.07.2021 Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду було постановлено ухвалу про відмову у поновленні ТОВ «Будінформ» строку на касаційне оскарження та відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2019 та Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 24.12.2019 у цій справі (т.4 а.с.203). 25.10.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮННА ДЕВЕЛОПМЕНТ" (надалі - ТОВ "ЮННА ДЕВЕЛОПМЕНТ") на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2019 та Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 24.12.2019, в якій зазначено, що цю справу було розглянуто за відсутності вказаного підприємства, хоча ще до постановлення цих судових рішень підприємство 11.04.2019 здійснило викуп майнових прав у ТОВ «Будінформ» на об`єкти нерухомості, які є невід`ємною частиною об`єкта будівництва «Будівництво житлового будинку з офісними приміщеннями та вбудованою автостоянкою на вулиці Мечникова, 7-Б у Печерському районі міста Києва», що є порушенням процесуальної норми (т.5 а.с.1). Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при винесенні рішення, судом першої інстанції було порушень також норму матеріального права, а саме неправильно застосовано положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Апелянт наголосив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення мав би керуватися положенням п.8 ст.29 та ч.4 Розділу V Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки містобудівні умови та обмеження, які були оформленні до набрання чинності Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є чинними і можуть бути використані після набрання чинності Законом. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2021 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ЮННА ДЕВЕЛОПМЕНТ", яке не було учасником справи, на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2019 через те, що зазначені вказаною особою доводи не були предметом розгляду у суді першої та апеляційної інстанції, відповідно до ч.4 ст.323 КАС України та ч.1 ст.293 КАС України. 19.11.2021 ТОВ «Будінформ» приєдналось до апеляційної скарги ТОВ "ЮННА ДЕВЕЛОПМЕНТ», подавши відповідну заяву (т.5 а.с.46). 19.11.2021 ТОВ "ЮННА ДЕВЕЛОПМЕНТ» подало клопотання про закриття провадження у справі через не підсудність даного спору цьому суду з посиланням на правову позицію Верховного суду у справі № 420/3168/20 (т.5 а.с.54). 24.11.2021 від [PERSON] представника позивача Малишенка А.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "ЮННА ДЕВЕЛОПМЕНТ», в якій останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а провадження у справі закрити, оскільки вважає, що даний спір не стосується прав скаржника (т.5 а.с.57). 10.01.2022 представником позивача Малишенка А.А. Захаровим О.О. подано клопотання про закриття апеляційного провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст. 305 КАС України. У судовому засіданні, яке проводилось у відкритому судовому засіданні в режимі онлайн-трансляції, представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та підтримав клопотання про закриття провадження у справі і заперечував проти задоволення клопотання представника позивача про закриття апеляційного провадження у справі. Позивач [PERSON] та його представник Захарова О.В. у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги і клопотання по закриття провадження у справі, підтримали клопотання про закриття апеляційного провадження у справі. Представник третьої особи ТОВ «Будінформ» підтримав доводи апеляційної скарги та заяви ТОВ «Будінформ» про приєднання до апеляційної скарги, та підтримав клопотання про закриття провадження у справі і заперечував проти задоволення клопотання представника позивача про закриття апеляційного провадження у справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, зокрема, про судове засідання 11.01.2022 повідомлявся шляхом розміщення на сайті ШААС відповідної судової повістки. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та клопотань, дійшла висновку про необхідність закриття провадження у цій справі, оскільки даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Частиною 1 статті 4 КАС України визначені поняття: адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ. Частиною 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 1-1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про оборонні закупівлі", крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель та спрощеного відбору без застосування електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства; 15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу. Згідно частини 2 цієї ж статті юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті. Таким чином, для вирішення справи по суті суд апеляційної інстанції уперше має перевірити правильність вирішення спору відповідно до предметної підсудності. Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин повинен врахувати норми права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції. Зокрема у постановах від 21.11.2018 у справі №520/13190/17, від 27.11.2018 у справі №820/3534/17, Велика Палата дійшла наступних висновків: «До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.». Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018р. у справі №757/1660/17-ц викладено такий висновок «… розгляд одного спору про право на нерухоме майно або про його обтяження чи вирішення цього спору за правилами цивільного або господарського судочинства не є підставою вважати публічно-правовим і розглядати за правилами адміністративного судочинства інший спір - про скасування рішення чи запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно або його обтяження, прийнятого державним реєстратором чи внесеного ним до відповідного державного реєстру на користь одного з учасників цивільної або господарської справи під час її розгляду чи після її вирішення. Ці спори залежно від суб`єктного складу теж мають розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства.». Також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі №823/2042/16 був сформований такий висновок «якщо позивач не був заявником стосовно оскаржуваних ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорене рішення, здійснено оспорений запис». Таким чином, колегія суддів вважає, що вказані правові висновки Верховного Суду мають бути прийнятті до уваги при розгляді цієї справи. Отже, предметом спору у цій справі є правомірність дій ДАБІ України щодо видачі дозволу від 31.08.2018 на виконання будівельних робіт «Будівництво житлового будинку з офісними приміщеннями та вбудованою автостоянкою на вулиці Мечникова, 7-Б у Печерському районі міста Києва» №ІУ113182432229 (т.5 а.с.8). Відповідно до вказаного дозволу замовником є ТОВ «Будінформ», генеральним підрядником - ТОВ «Будівельна компанія «Сармат». ТОВ "ЮННА ДЕВЕЛОПМЕНТ" відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав від 11.04.2019 № 11/04/-2019-М придбало у ТОВ «Будінформ» майнові права на об`єкт нерухомості, визначені у додатку № 1 до цього договору, об`єктом будівництва якого є «Будівництво житлового будинку з офісними приміщеннями та вбудованою автостоянкою на [ADDRESS] » (т.5 а.с.9). Позивачі є власниками квартир у будинках суміжними із будівництвом по [ADDRESS] , а саме [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , а [PERSON] власником квартири [ADDRESS] (т.1 а.с.38, 40). Вказані обставини не є спірними. При цьому, враховуючи встановлені обставини та положення ч.5 ст.242 КАС України, колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду є судом, уповноваженим вирішувати юрисдикційні спори, тому колегія суддів не може не застосувати зазначені правові висновки Великої Палати Верховного суду у наведених справах. За таких обставин, виходячи із суті спору, правовідносин та суб`єктивного складу сторін у справі, колегія суддів вважає, що цей спір не є публічно-правовим, а підлягає розгляду у порядку норм ЦПК України. Колегія суддів звертає увагу, що порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги, на чому наголошено у постанові Верховного суду від 30.11.2021 у справі № 815/6080/16. В наслідок чого, клопотання представника позивач [PERSON] про закриття апеляційної провадження є не обґрунтованим і таким що не підлягає задоволенню. Окремо суд апеляційної інстанції підкреслює, що питання чи порушуються права позивача даним спором судом на даній стадії не вирішується, оскільки первинним, що має бути вирішено судом це правильність предметної підсудності справи. З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції та постанова апеляційної інстанції у цій справі відповідно до ч.3 ст. 323 КАС України підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі. Отже, клопотання апелянта про закриття провадження у справі є обґрунтованими і є таким що підлягає задоволенню. Статтею 319 КАС України визначено підстави для закриття провадження у справі судом апеляційної інстанції. Згідно 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги. Пунктом 1 ч. 1 стаття 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Відповідно до ч. 1 статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі. Відповідно до ч. 3 статті 319 КАС України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору. Таким чином, позивачеві роз`яснюється право, що протягом десяти днів з дня отримання ним чи представником цієї постанови суду апеляційної інстанції, позивачі вправі звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, як то визначено ч.3 ст.319 КАС України. Отже, з урахуванням вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що даний спір стосується інтересів апелянта ТОВ "ЮННА ДЕВЕЛОПМЕНТ", тому його апеляційну скаргу правильно прийнято апеляційним судом до провадження, з огляду на що дана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із закриттям провадженням у справі. Повний текст постанови виготовлено 17.01.2022 р.

Результат розгляду: partial