Рішення адміністративного суду від 2022-04-07 00:00:00+03

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] 17.03.2021 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправною відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 та зобов`язати з 05.02.2021 призначити, нарахувати і виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, відновленій після прийняття рішення Конституційного Суду України №1-р/2000 від 23.01.2020 (ас1,27). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 позов задоволений частково. Визнана протиправною відмова ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у призначенні [PERSON] пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 та зобов`язано призначити таку пенсію з дня звернення з 11.02.2021 (ас73). В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду скасувати та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує, що безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог нарахувати і виплатити пенсію. Пенсія має бути призначена не з дати звернення, а з дати досягнення пенсійного віку (ас93). В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на те, що суд помилково зобов`язав призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У спірних правовідносинах підлягає застосуванню пункт 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Суд дійшов невірного висновку що право на пенсію за віком на пільгових умовах у позивачки виникло по досягненню 45 років. Таке право в неї виникне по досягненню 50 років. Прийняття рішення про призначення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного фонду, а тому суд не має права зобов`язувати призначити пенсію (ас101). \~ Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] 04.02.2021 виповнилось 45 років (ас7). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] 11.02.2021 звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 (ас9). Листом від 26.02.2021 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило, що загальний стаж роботи становить 35р1міс4дн, пільговий 14р3міс20дн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», жінки отримують право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 після досягнення 50 років (ас11). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років. \~\~ Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до 01.04.2015, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам. Законом України №213 від 02.03.2015, який набрав чинності з 01.04.2015, стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладена в новій редакції, зокрема, абзацом 1 пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було передбачено що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2000 від 23.01.2020 визнані неконституційними зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», внесені Законом України №213 від 02.03.2015 та Конституційний Суд вказав, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до 01.04.2015. Якщо виходити з редакції пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка відновлена після рішення Конституційного Суду України, \~то правовідносини між сторонами виглядають таким чином: [PERSON] 45 років виповнилось 04.02.2021, її загальний трудовий стаж складає 35р1міс4дн (при необхідному 15 років), стаж на роботах за списком №1 складає 14р3міс20дн (при необхідному 7р6міс). Відтак з 05.02.2021 у позивачки виникло право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області керується такими нормативними актами: Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за\~ списком №1\~ та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за\~ списком №2\~ виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених в частинах 2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених в частині 4 цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до\~ статті 27\~ та з урахуванням норм\~ статті 28\~ цього Закону. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України №2148 від 03.10.2017, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за\~ списком №1\~ виробництв, робіт, професій, посад, показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. На думку відповідача, є безпідставними посилання на рішенням Конституційного Суду України №1-р/2000 від 23.01.2020 про визнання неконституційними змін до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно абзаців 1, 2 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за\~ списком №1\~ та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за\~ списком №2\~ виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, вказаним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону. Відповідно абзаців 1, 2 пункту 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України\~ «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності\~ Законом України\~ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Отже з набранням чинності Закону України\~ №2148 від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 11.10.2017 умови призначення пенсії, передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення», на позивачку не розповсюджуються, а слід керуватись положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». \~ Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2000 від 23.01.2020 стосується осіб, які отримали право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до 11.10.2017. Вирішуючи аналогічні правовідносини, Верховний Суд в постанові від 21.04.2021 у зразковій справі №360/361120 зазначив що пункт 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України №2148 від 03.10.2017, який є ідентичним положенням статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону України №213 від 02.03.2015, також не відповідає Конституції України, а тому не підлягає застосуванню оскільки відповідно до частини 4 статті 7 КАС України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. Такий висновок підтриманий Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.11.2021. З урахуванням викладеного окружний суд правильно підкреслив, що застосування суб`єктом владних повноважень до спірних правовідносин положень пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України №2148 від 03.10.2017, не відповідає принципу верховенства права та суперечить частині 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України; частині 3 статті 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових нормативно-правових актів або внесенні змін у діючі не допускається зменшення змісту та обсягу існуючих прав і обов`язків. Колегія суддів відзначає, що статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону України №213 від 02.03.2015, яка визнана неконституційною, та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України №2148 від 03.10.2017 запровадили поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням набутого стажу роботи та на пенсію за вислугу років, чим порушили легітимні очікування осіб, які вже мали необхідний стаж для призначення пенсії. Відтак, з урахуванням висновків Конституційного Суду України у рішенні від 23.01.2020 у справі №1-р/2000, обидва ці нормативні акти суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, відповідно до якої в Україні визнається і діє принцип верховенства права. В абзаці 6 пункту 4.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 у справі №1-р/2018 зазначено, що одним з елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, відповідно до якого, обмеження основних прав людини допустимо лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм. Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов правильного висновку, що оскільки стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону України №213 від 02.03.2015, яка визнана неконституційною, та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України №2148 від 03.10.2017 суперечать Конституції України, а тому у відповідності до частини 4 статті 7 КАС України застосував Конституцію України як норму прямої дії. Є безпідставними твердження ГУ ПФУ в Дніпропетровській області що зобов`язання призначити пенсію є втручанням в їх дискреційні повноваження. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом ..... 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України, в разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом в рішенні. Отже адміністративний суд, в разі встановлення порушень прав, свобод, інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, має повноваження зобов`язувати суб`єкта владних повноважень, який порушив закон, вчиняти конкретні дії або приймати конкретні рішення, направлені на відновлення порушених прав. В спірних правовідносинах праву [PERSON] отримувати пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1, кореспондує обов`язок відповідача призначити і виплачувати таку пенсію. В зв`язку з невиконанням передбаченого законом обов`язку ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, для ефективного захисту порушеного права позивачки суд першої інстанції правильно зобов`язав суб`єкта владних повноважень вчинити конкретні дії, спрямовані на відновлення порушеного права. Стосовно дискреційних повноважень, колегія суддів зазначає, що такими є повноваження обирати в конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є законною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені в законодавстві із застосуванням слова «може». В такому випадку дійсно суд не повинен зобов`язувати суб`єкта владних повноважень обирати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обере відповідач, кожен з них буде законним. Натомість, в даній справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд: призначити пенсію, або відмовити у призначенні пенсії. Існує лише один правомірний варіант поведінки призначити та виплачувати [PERSON] пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1. Зобов`язуючи призначити пенсію з дня звернення з 11.02.2021, суд першої інстанції не взяв до уваги що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулось не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності. Відтак пенсія позивачці має бути призначена з 05.02.2021, з дня досягнення 45 років. Доводи апеляційної скарги позивачки що, зобов`язавши призначити пенсію, суд не зобов`язав нарахувати і виплатити пенсію, колегія суддів відхиляє. Невід`ємною складовою призначення пенсії є її нарахування і виплата. Відтак, прийняття окружним судом рішення зобов`язати призначити пенсію автоматично покладає обов`язок на ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо її нарахування і виплати. \~ В зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги [PERSON] , відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, на її користь підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1362гр (ас99).

Результат розгляду: partial