Рішення адміністративного суду від 2022-02-02 00:00:00+02

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із скаргою до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (далі - Відповідач), в якій просив суд: - визнати дії та процедуру складання Акту огляду, тимчасового затримання і переміщення належного Позивачу автомобілю інспектором з паркування Біленко Юлією Миколаївною у частині прийняття рішення про евакуацію авто на штраф майданчик незаконною, такою, що не відповідає закону і Постанові Кабінету Міністрів України №989 від 14.11.2018 р.; - визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності та протиправного стягнення коштів у вигляді штрафу; в розмірі 2154,00 грн. за протиправну евакуацію авто; 147,00 грн. за начебто зберігання авто протягом 24 годин на майданчику. Викладені у постанові дані не збігаються з викладеними на офіційному веб-сайті ipkp.dniprorada.gov.ua даними, тобто зупинка ближче ніж за 10 метрів від пішохідного переходу чи стоянка на пішохідному переході за що стягнуто кошти у сумі 347 грн. і повернути Позивачу незаконно отримані кошти за надання, начебто, примусових послуг; - зобов`язати Відповідача вилучити з реєстру адміністративних порушень у сфері безпеки дорожнього руху інформацію про «Зупинку авто Позивача на пішохідному переході», що не відповідає дійсності, докази чого відсутні; - стягнути з Відповідача 1500 грн. витрат за надання правової допомоги по складанню скарги до суду та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями інспектора з паркування з приводу безпідставної евакуації автомобіля на штраф майданчик, які Позивач вважає достатніми і необхідними для відновлення попереднього морального стану. Повернути заподіяні Позивачу матеріальні збитки, понесені внаслідок протиправної евакуації та, начебто, зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику у розмірі 2600,00 грн. Кошти, які у подальшому потрібно стягнути у порядку регресу безпосередньо з інспектора, який своїми неправомірними діями заподіяв всі ці збитки; - судові витрати покласти на Відповідача. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається, зокрема на те, що підстави для евакуації автомобіля Позивача були відсутні, оскільки останній суттєво не перешкоджав дорожньому руху та не створював загрозу безпеці руху, більш того акт огляду, тимчасового затримання і переміщення належного Позивачу автомобілю складено інспектором з паркування з порушенням форми, затвердженої Кабінетом Міністрів України. На думку Позивача, постанова про накладення штрафу, також, винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП. З огляду на обставини викладені у позовній заяві просив суд задовольнити позовні вимоги. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року у справі №932/4820/21(2а/932/231/21) адміністративний позов [PERSON] до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання дій незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, стягнення грошових коштів, зобов`язання виконати певні дії, стягнення витрат на правову допомогу, стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Визнано протиправними дії головного спеціаліста-інспектора з паркування, відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Біленко Ю.М. щодо складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу №11750 від 07.04.2021 року в частині прийняття рішення про евакуацію транспортного засобу - автомобіля «Renault» номерний знак [NUMBER] на штрафний майданчик. Визнано протиправною та скасовано Постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №293686269 до повідомлення серії ІД №00350763 від 30 квітня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення [PERSON] , [INFO] , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, закрито. Стягнуто з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, ЄДРПОУ 42403446, на користь [PERSON] завдану матеріальну шкоду у вигляді сплаченого штрафу за паркування в сумі 347,00 грн., моральну шкоду в сумі 1000,00 грн., а всього 1347,00 грн. Стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, код ЄДРПОУ 40108646, понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1362,00 грн. В задоволенні решти вимог [PERSON] до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про стягнення грошових коштів, зобов`язання виконати певні дії, стягнення витрат на правову допомогу, стягнення моральної шкоди, які викладені у скарзі, відмовлено (т. 1, а.с. 195-208). Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (т. 1, а.с. 212-215). В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивовано, зокрема, тим, що, вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, та наявність, передбачених ст. 265-4 КУпАП, підстав для тимчасового затримання транспортного засобу Позивача, підтверджується фотознімками, здійсненим сертифікованим приладом Logik Instrument Fieldbook K80V2, на яких зафіксовано, що автомобіль Позивача розташовано ближче 10 метрів до пішохідного переходу, чим порушено пп. «г» п. 15.9 розділу 15 ПДР України. Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі заявник, з урахуванням виправленої апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд: - скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь [PERSON] витрат з евакуації транспортного засобу у розмірі 2110,00 грн. - за послуги евакуації транспортного засобу (які Позивач не замовляв), кошти у розмірі 44,00 грн. - за переказ коштів, згідно квитанції №216457730 та в сумі 144,00 грн. та 3,00 грн. - за переказ коштів за послуги зберігання, начебто авто в продовж 24 годин згідно квитанції №216457669 та ухвалити нове судове рішення або змінити судове рішення в цій частині; - враховуючи спричинення ушкодження здоров`ю (витрати на лікування склали більше 25000,00 грн.), душевні страждання, які Позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою Відповідача щодо нього, душевними стражданнями, які Позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням майна на суму 17160,00 грн., переглянути та змінити судове рішення в частині стягнення на користь Позивача коштів за спричинення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., завданої також і протиправними діями Відповідача з приводу безпідставної та примусової евакуації авто, безпідставного накладення штрафу, оскільки саме зазначену суму Позивач вважає достатньою і необхідною для відновлення його морального стану здоров`я; - якщо суд апеляційної інстанції визнає неналежним відповідачем Інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Позивач просить згідно з ч. 3 ст. 48 КАС України, залучити до справи, у якості належного співвідповідача - Комунальне підприємство «Міськавтопарк» (ЄДРПОУ 23357437, 49000, м. Дніпро, пл. Героїв Майдану, 1, оф. 324, тел.: [NUMBER],e-mail: [INFO]) та стягнути з зазначеного підприємства кошти за примусове надання послуг з евакуації транспортного засобу, які Позивач не замовляв у розмірі - 2110,00 грн. та послуги переказу коштів у сумі 44,00 грн., за послуги зберігання транспортного засобу в сумі 147,00 грн. та 3,00 грн. за послуги з переказу коштів згідно фактично понесених Позивачем витрат за квитанціями №216457730 та №216457669. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, зокрема про те, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що залучення або ж незалучення до участі у справі КП «Міськавтопарк» не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки КП «Міськавтопарк» не є тим суб`єктом, який порушив права та інтереси Позивача. Мотивуючи апеляційну скаргу Позивач, також, зазначив про те, що суд першої інстанції не надав об`єктивної оцінки підставам заподіяння моральної шкоди, на які посилався Позивач, а саме: факту протиправного притягнення до адміністративної відповідальності, незаконного затримання автомобіля, спричинення шкоди автомобілю, ушкодження здоров`ю, душевні страждання, які довелося перенести Позивачу - ветерану праці з трудовим стажем 50 років, який має купу захворювань, які загострилися під час лікування. Позивач подав відзив на апеляційну скаргу Відповідача, в якому просив суд апеляційну скаргу останнього залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній Відповідачем частині залишити без змін. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу Позивача, в якому просив у задоволенні апеляційної скарги [PERSON] відмовити у повному обсязі. В судовому засіданні Позивач вимоги своєї апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, проти вимог апеляційної скарги Відповідача заперечив. Представник Відповідача вимоги власної апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, проти вимог апеляційної скарги Позивача заперечив. Заслухавши пояснення Позивача та представника Відповідача, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , є власником автомобіля RENAULT DUSTER, державний номерний знак [NUMBER] . 07.04.2021 року автомобіль RENAULT DUSTER, державний номерний знак [NUMBER] , був залишений Позивачем в районі будинку за адресою площа Троїцька, 2-А. 07.04.2021 року головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Біленко Ю.М. було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил стоянки автомобілем RENAULT DUSTER, державний номерний знак [NUMBER] , та, у зв`язку з неможливістю встановити особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, на місці вчинення правопорушення, останньою було складено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ІД №00350763. Крім того, 07.04.2021 року головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Біленко Ю.М. було складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу №11750, в якому зазначеним інспектором, з посиланням на п.п.2 п.2 ч.3 ст. 265-4 КУпАП, ч.3 ст. 122 КУпАП, вказано про здійснення огляду та тимчасове затримання транспортного засобу RENAULT DUSTER, державний номерний знак [NUMBER] , шляхом його доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку КП «Міськавтопарк» Дніпровської міської ради, вул. Курсантська, в районі будинку 7. Також зазначено, що огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено у зв`язку з зупинкою транспортного засобу ближче 10 м. від пішохідних переходів. Як вказано в Акті, при візуальному огляді транспортного засобу було виявлено: транспортний засіб знаходиться у забрудненому стані, на лобовому склі є сколи, передній та задній бампери мають подряпини, пороги транспортного засобу мають подряпини та вмятини, на крилах виявлені подряпини та незначні вмятини, колесні диски в подряпинах та вмятинах (т. 1, а.с. 8). Через деякий час 07.04.2021 року Позивачем була виявлена відсутність автомобіля на вищезазначеному місці та з`ясовано, що належний йому автомобіль інспектором з паркування евакуатором було затримано та направлено на спеціальний майданчик на вул. Курсантську, 7 в м. Дніпро. Прибувши в цей же день на спеціальний майданчик, розташований за вказаною адресою, Позивач виявив, що належний йому автомобіль перебуває саме на цьому спеціальному майданчику і працівниками майданчику його було повідомлено про необхідність сплатити штраф за порушення правил паркування, а також грошових коштів в сумі 2110,00 грн. за евакуацію автомобіля на вказаний майданчик та 144,00 грн. за зберігання автомобіля на спеціальному майданчику. Відповідно до квитанції №216457814 від 07.04.2021 року [PERSON] було сплачено штраф за паркування в сумі 340 грн.; відповідно до квитанції № 216457730 від 07.04.2021 року за послуги з евакуації автомобіля було сплачено грошові кошти в сумі 2110,00 грн.; відповідно до квитанції № 216457669 від 07.04.2021 року за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику було сплачено грошові кошти в сумі 144,00 грн. (т. 1, а.с. 17). 30.04.2021 року, після встановлення відповідальної особи, головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Біленко Ю.М. було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 293686269 до повідомлення серії ІД № 00350763 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 гривень (т. 1, а.с. 7). Як зазначено у вказаній постанові, « 07.04.2021 року 10 год. 29 хв. транспортним засобом RENAULT DUSTER, р.н. [NUMBER] , здійснено і в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпро Троїцька площа 2а, чим порушено вимоги підпункту г) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, в частині заборони зупинки транспортного засобу ближче 10 м від пішохідних переходів з обох боків, не у випадку надання переваги в русі. Правомірність дій посадової особи Відповідача щодо складення акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та винесеного суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови від 30 квітня 2021 року, а також наявність підстав для стягнення на користь Позивача матеріальної та моральної шкоди є предметом судового розгляду в даній справі. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року №80731-X; Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII; Постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 року №1306; Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання» від 14 листопада 2018 року № 990. Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив, у тому числі з того, що факт вчинення Позивачем правопорушення належними та допустимими доказами Відповідачем не підтверджено. Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Підпунктом «г» пункту 15.9 Розділу 15 Правил дорожнього руху України визначено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Згідно примітки дост.122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. Частиною1 статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення). Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). Таким чином, враховуючи, що Позивач є особою, за якою зареєстровано право власності на транспортний засіб RENAULT DUSTER, державний номерний знак [NUMBER] , тому посадова особа Відповідача мала право, після встановлення відповідальної особи, винести постанову про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, зафіксоване в режимі фотозйомки, відносно Позивача без його участі. Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами. Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Зі змісту спірної постанови випливає, що підставою для притягнення особи до відповідальності слугувало те, що Позивач здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішохідних переходів з обох боків, не у випадку надання переваги у русі. Колегією суддів встановлено, що Відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, на підтвердження факту вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, надано фотознімки подій 07.04.2021 року (т. 1, а.с. 43-46). Дослідивши вказані фотознімки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що з останніх не можливо встановити конкретну відстань між автомобілем Позивача та пішохідним переходом, оскільки Відповідачем не зафіксовано належним чином замір відстані між зазначеними об`єктами. Таким чином, із наданих Відповідачем доказів неможливо достовірно встановити, що автомобіль Позивача марки RENAULT DUSTER, державний номерний знак [NUMBER] , був припаркований саме на відстані ближче 10 м до пішохідного переходу. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що для висновку про наявність в діях особи складу адміністративного порушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху, посадова особа, що розглянула справу про адміністративне правопорушення, мала пересвідчитись у тому, що порушення правил зупинки потягло за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху. Однак, з наявних в матеріалах справи фотознімків не вбачається, що транспортний засіб Позивача створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Поряд із зазначеним, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що доводи листа Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 07.10.2021 року № 04/05/02-2839 щодо відсутності у вказаній службі інформації щодо застосування планшетного персонального комп`ютера в ITC «Єдиний паркувальний простір», що належить Інспекції контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, який судом першої інстанції було прийнято до уваги як доказ відсутності у Відповідача підстав для здійснення фотофіксації правопорушення у даній справі, протирічать доводам іншого листа Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 26.11.2021 року №04/05/02-3422 та положенням Експертного висновку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 28.12.2019 №21028 (чинний до 28.12.2024 року), що свідчить про відсутність підстав для прийняття такого листа Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 07.10.2021 року № 04/05/02-2839 в якості належного та допустимого доказу в межах спірних правовідносин. Підсумовуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що оскільки Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення Позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, неправомірність притягнення Позивача до адміністративної відповідальності. Щодо вимог Позивача про визнання протиправними дій та процедури складання Акту огляду, тимчасового затримання і переміщення належного Позивачу автомобілю інспектором з паркування Біленко Юлією Миколаївною у частині прийняття рішення про евакуацію авто на штраф майданчик, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. В обґрунтування такої вимоги Позивачем зазначено про безпідставність затримання транспортного засобу, оскільки ним не вчинялось інкриміноване правопорушення, а транспортний засіб не створював значні перешкоди дорожньому руху. Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради в обґрунтування правомірності вчинених інспектором з паркування дій по тимчасовій затримці автомобіля посилається на приписи частини 2 статті 265-4 КУпАП, відповідно до яких тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу. Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2- 5 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року № 990, тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі вчинення водієм порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а також у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Випадки розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів-евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану із транспортуванням транспортних засобів, і з якими органами місцевого самоврядування укладено в установленому законодавством порядку договори. Зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів здійснюється на спеціальних майданчиках чи стоянках Національної поліції, її територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів, а також підприємств, установ та організацій, з якими територіальними (у тому числі міжрегіональними) органами Національної поліції укладено договори про надання послуг із зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку інспектор з паркування викликає евакуатор. Після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності двох понятих і особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком. Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу підписують інспектор з паркування, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, та два понятих. Разом з цим, відповідно до ч.1 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих. Оскільки, Кодекс України про адміністративні правопорушення має вищу юридичну силу аніж постанова Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року № 990, враховуючи той факт, що вказані зміни стосовно відсутності понятих при тимчасовому затриманні транспортного засобу, набрали законної сили 17.03.2021 року, а спірний акт було сформовано 07.04.2021 року, суд застосовує до вказаних правовідносин положення статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення В межах спірних правовідносин фіксація обставин тимчасового затримання транспортного засобу здійснювалась в режимі фотозйомки (відеозапису), а тому підстав для залучення понятих у посадової особи Відповідача не було. Положеннями частини 3 статті 265-4 КУпАП передбачено, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; 4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; 5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; 6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; 7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху. Із зазначеного слідує те, що здійснивши фотофіксацією правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, та прийнявши рішення про евакуацію транспортного засобу, інспектор з паркування викликає евакуатор та після прибуття евакуатора складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що свідчить про те, що акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу за своєю суттю не є рішенням про евакуацію, тому саме по собі визнання протиправними дій головного спеціаліста-інспектора з паркування, відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Біленко Ю.М. щодо складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу №11750 від 07.04.2021 року для Позивача не матиме значимих наслідків. З огляду на вказане та з урахуванням того, що підставою для тимчасового затримання транспортного засобу Позивача зазначено порушення підпункту «г» пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, яке охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, однак, відсутність доказів скоєння Позивачем зазначеного правопорушення виключає можливість тимчасового затримання його транспортного засобу, колегія суддів дійшла висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог [PERSON] та визнання протиправними дій головного спеціаліста-інспектора з паркування, відділу тимчасового затримання транспортних засобів інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Біленко Ю.М. по тимчасовому затриманню транспортного засобу RENAULT DUSTER, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Щодо вимог Позивача про зобов`язання Відповідача вилучити з реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформацію про «Зупинку його авто на пішохідному переході», суд апеляційної інстанції зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист у передбачений законом спосіб. Згідно з п. 18 Розділу ІІІ Положення про Реєстр адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10 травня 2019 року № 359, редагування (зміни) відомостей Реєстру здійснюється(ються) адміністратором та/або реєстраторами і допускається(ються) в разі внесення змін чи скасування винесених адміністративних протоколів або постанов у випадках, передбачених законодавством, а також з метою виправлення технічних помилок, описок чи доповнення відомостей даними, отриманими під час розгляду справ про адміністративні правопорушення. Зміни та видалення відомостей, наявних у Реєстрі, фіксуються та зберігаються системою автоматично. Із зазначеного слідує те, що після скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 293686269 від 30.04.2021 до повідомлення серії ІД № 00350763 у судовому порядку відомості Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП на підставі вказаної постанови мають бути відредаговані (змінені) адміністратором та/або реєстраторами Реєстру. Натомість, вимоги Позивача про вилучення з Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформацію про «Зупинку авто Позивача на пішохідному переході» не є належним, передбаченим чинним законодавством, зокрема, КАС України, способом захисту прав Позивача та не відповідає приписам Положення про Реєстр адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, що свідчить про відсутність підстав для задоволення такої позовної вимоги останнього. Щодо вимог Позивача про стягнення з Відповідача коштів у вигляді сплаченого штрафу за паркування в сумі 347,00 грн., суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що оскільки зазначені кошти самостійно сплачені Позивачем на погашення штрафу за паркування, тому повернення таких коштів Позивачу має здійснюватись на підставі та в порядку визначеному Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, а не шляхом заявлення позовної вимоги про стягнення таких коштів з Відповідача. Стосовно вимог позивача про стягнення з Відповідача (зобов`язання повернути) заподіяних збитків в сумі 2154,00 грн. за протиправну евакуацію авто; 147,00 грн. - за, начебто, зберігання авто протягом 24 години на майданчику суд першої інстанції правильно вказав про те, що оскільки отримувачем цих грошових коштів є КП «Міськавтопарк ДМР», яке не є учасником даної справи, відсутні підстави для стягнення вказаних коштів саме з Відповідача. Щодо вимог Позивача про відшкодування моральної шкоди 5000 грн. колегія суддів звертає увагу на те, що задовольняючи частково вимогу про відшкодування моральної шкоди, а саме в розмірі 1000 грн., суд першої інстанції виходив з засад розумності, справедливості та об`єктивності та враховував те, що ці вимоги є похідними від вимог про визнання протиправними дій та постанови, натомість Позивачем не спростовано такі висновки суду першої інстанції та не доведено, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню у даній справі, має становити саме 5000 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки частково не відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 03 грудня 2021 року підлягає зміні. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial