Рішення адміністративного суду від 2023-04-11 00:00:00+03

Позивач, Головне управління Державної податкової служби в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-платника податку [PERSON] , в якому, з урахуванням уточненої редакції позову від 22.11.2022, просив суд стягнути з фізичної особи-платника податків [PERSON] суму заборгованості по орендній платі з фізичних осіб у розмірі 10301,10 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до п.п. 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. [PERSON] є платником податків, була зареєстрована як фізична особа підприємець, проте 03.02.2017 припинено підприємницьку діяльність, але не знято з обліку. Так, станом на дату подання позовної заяви, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по бюджету, розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість з орендної плати з фізичних осіб відповідача перед бюджетом становить 10301,10 грн., з яких 9972 грн. 63 коп. (основний платіж), 328 грн. 47 коп. (пеня). Вказана заборгованість виникла з орендної плати з фізичних осіб (основний платіж) за період з 30.03.2019 до 30.01.2020 на підставі самостійно поданої платником, податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/ або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 15.02.2019 № 97098, а також нарахованої податковим органом пені відповідно до ст. 129 ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (ООУЮ-19) за період з 16.10.2018 до 18.04.2019 на податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») № 0011295207 від 04.10.2018 (розрахунок пені додається). У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» №196855-52 від 30.06.2020, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача (копія корінця податкової вимоги та докази її направлення додаються). З огляду на викладене, просить стягнути з відповідача суму заборгованості по орендній платі з фізичних осіб у розмірі 10301,10 грн. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження частково задоволений позов Головного управління ДПС в Одеській області. Стягнуто з фізичної особи - платника податків [PERSON] , суму заборгованості з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 9 972,63 ( дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят дві грн. 63 коп) гривень на бюджетний рахунок ( UА498999980334179815000015610, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 37607526, КБК 18010900, отримувач коштів УК м.Од.обл./отг.Лиман/18010900. В іншій частині позову відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Головне управління Державної податкової служби України в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нову постанову у відповідній частині, якою задовольнити позовні вимоги в \~про стягнення нарахованої відповідачу пені в сумі 328,47 грн. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, посилаючись на постанову Верховного Суду у справі №826/15560/15, зазначає про неврахування судом першої інстанції того факту, що саме на суд покладений обов`язок офіційного з`ясування всіх обставин справи, що зобов`язує суд вживати всіх необхідних заходів для його виконання поряд зі змагальністю і диспозитивністю судового процесу. Також апелянт вказав, що ухвалою суду першої інстанції від 17.10.2022 не було зобов`язано ГУ ДПС в Одеській області надати до суду копію податкового повідомлення-рішення (форма «Ш») №0011295207 від 04.10.2018, на яке нарахована пеня. Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що за даними довідки про суму податкового боргу ФО [PERSON] (рнокпп [NUMBER] ), станом на 04.08.2022 за платежем «орендна плата з фізичних осіб» з урахуванням уточнень складає 10301,10 грн., у т.ч. недоїмка по основному платежу в сумі 9972 грн. 63 коп., пеня в сумі 328 грн. 47 коп. (а.с. 8) Відповідно до розрахунку податкового боргу, що підлягає стягненню з ФО [PERSON] (рнокпп [NUMBER] ), станом на 04.08.2022 податковий борг за основним платежем «орендна плата з фізичних осіб» складає 9972 грн. 63 коп., який виник внаслідок несплати задекларованого податкового зобов`язання згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/ або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 15.02.2019 № 97098. Згідно розрахунку, податковим органом відповідно до ст. 129 ПК України нарахована за період з 16.10.2018 до 18.04.2019 на податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») № 0011295207 від 04.10.2018 року пеня в сумі 328, 47 грн. За даними Інтегрованої картки платника ФО [PERSON] (рнокпп [NUMBER] ), станом на 31.12.2021 сума заборгованості за платежем «орендна плата з фізичних осіб» складає 11 361,44 грн., у т.ч. недоїмка 9972,63 грн., залишок несплаченої пені 1388,81 грн. (а.с. 9) Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що задекларовані відповідачем вищевказані суми податкових зобов`язань з орендної плати за землю є узгодженими, проте не сплаченими у строки, передбачені ПК України, а тому підлягають стягненню в судовому порядку. Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку. Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. (ч. 4 ст. 5 КАС України). Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) передбачає, зокрема: - до функцій контролюючих органів належить здійснення погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів (пп. 19-1.1.22 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України ); - контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. (пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України); - платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. (пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України); - податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. (пп. 36.1. ст. 36 ПК України); - виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. (п.38.1. ст. 38 ПК України); - грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. (пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України); - податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету, як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством(пп.14.1.156. п.14.1. ст.14 ПК України); - податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті. ( пункт 42.1 статті 42 ПК України); - документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). ( пункт 42.2. ст. 42 ПК України) - платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом, крім випадків, передбачених податковим законодавством. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. (п. 54.1 ст. 54 ПК України); - грошове зобов`язання самостійно визначене платником податку оскарженню не підлягає. (п. 56.11 ст. 56 ПК України); - при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. (п. 56.18 ст. 56 ПК України); - у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. (п. 57.3 ст. 57 ПК України); - пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки. (пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України); - нарахування пені розпочинається: при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом ( підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України); - на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (п.129.4 ст.129 ПК України). - податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. ( пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України); - у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. (п. 59.1 ст. 59 ПК України); - податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. (п. 59.3 ст. 59 ПК України); - податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. (п. 59.4 ст. 59 ПК України) - у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) ( пункт 59.5 статті 59 ПК України). - стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. ( пункт 95.2 статті 95 ПК України) - стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. ( п. 95.3 ст. 95 ПК України). Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що контролюючий орган має право звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених п. 95.2 ст. 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму грошового зобов`язання протягом 30 днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги після направлення платникові податків податкової вимоги. При цьому, ч. 3 ст. 73 КАС України визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Отже, зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, тому предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо. Крім того, розглядаючи спір про стягнення контролюючим органом податкового боргу, перевірці підлягають обставини щодо його наявності. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 25 січня 2019 року у справі № 810/1760/17. Наказом Міністерства фінансів України №5 від 12.01.2021 затверджений Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №5). Відповідно до пп.1 п.1 "Порядок ведення інтегрованої картки платника" розділу ІІ "Інтегрована картка платника" З метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею. Як встановлено судом предметом стягнення у даній справі є сума податкового боргу, яка згідно наданого позивачем розрахунку виникнення податкового боргу [PERSON] та за даними інтегрованих карток платника за платежем "орендна плата з фізичних осіб", виникла внаслідок несплати самостійно узгоджених податкових зобов`язань згідно поданих декларацій з плати за землю. Перевіряючи правомірність набуття статусу узгодженості самостійно нарахованих платником податків податкових зобов`язань згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/ або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 15.02.2019 року № 97098 суд зазначає, що відповідно до положень п. 54.1 ст. 54, п. 56.11 ст. 56 ПК України якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, то така сума грошового зобов`язання вважається узгодженою та оскарженню не підлягає. Строк сплати плати за землю визначено у статі 287 ПК України. Так, за положеннями пункту 288.7. ст. 287 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу. При цьому, пунктами 287.3-287.4 статті 287 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Як вбачається з матеріалів справи, згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/ або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 15.02.2019 N97098 ФО ПП [PERSON] задекларовано податкові зобов`язання на 2019 рік у загальній сумі 11649,21 грн., у т.ч. помісячний платіж складає 970,77 грн. За даними Розрахунку податкового боргу по ФО [PERSON] предметом стягнення у даній справі є залишок несплаченої суми заборгованості позивача за платежем «орендна плата з фізичних осіб» згідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/ або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 15.02.2019 №97098 у розмірі 9972 грн. 63 коп., який включає період з 30.03.2019 до 30.10.2019. Відтак, задекларовані відповідачем вищевказані суми податкових зобов`язань з орендної плати за землю є узгодженими, проте не сплаченими у строки, передбачені ПК України, а тому підлягають стягненню в судовому порядку. Як зазначалось вище, податковим боргом є також пеня, нарахована на суму узгодженого грошового зобов`язання з урахуванням штрафних санкцій (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України). При цьому, відповідно до ПК України та вказаного Порядку № 422 нарахування пені розпочинається після закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу. Отже, несплата узгоджених сум грошових зобов`язань у встановлений законом строк, є передумовою для нарахування пені, несплачені суми якої разом із сумами грошових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій, є податковим боргом платника податків. При цьому, нарахування пені розпочинається після закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу. Крім того, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Зокрема, після рознесення сум автоматично проводиться розрахунок пені та проведення відповідних операцій щодо нарахування пені в ІКП. Відповідно до Розрахунку пені спірна сума пені нарахована автоматично в інтегрованій картці платника відповідно до п.п.129.1.1 п. 129.1 ст.129 ПК України за період з 16.10.2018 до 18.04.2019 на суму податкового зобов`язання, визначену згідно податкового повідомлення-рішення (форма «Ш») N 90011295207 від 04.10.2018. В апеляційній скарзі, апелянт надає копію податкового повідомлення-рішення, докази його направлення платнику та розрахунок пені. Так, з наявних в матеріалах справи вбачається, що за спірний період з 16.10.2018 до 18.04.2019 податковим органом нараховано відповідачу пеню на грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням (форма «Ш») N 90011295207 від 04.10.2018 у розмірі 328.47 грн. Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Відповідно до п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. З огляду на вказані обставини, апеляційний суд вважає, що податковим органом доведено належними доказами правомірність своєї вимоги щодо стягнення з відповідача вказаної суми пені. Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення в частині якою відмовлено у задоволені вимог про стягнення сум пені, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення скасуванню в частині, якою відмовлено у задоволені позовних вимог про стягнення сум пені, з ухваленням в цій часті нової постанови про задоволення позовних вимог про стягнення сум пені.

Результат розгляду: granted