Рішення адміністративного суду від 2023-05-12 00:00:00+03

В березні 2016 року Військова частина [NUMBER] (далі - позивач, військова частина) звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області (далі - відповідач) про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення №0002852201 від 04.09.2015 р. про застосування штрафних санкцій в сумі 99074,00 грн. за порушення норм з регулювання обігу готівки на підставі Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436/95. Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.08.2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.10.2016 року, в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з судовими рішеннями позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове про задоволення позову. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначив, що оскільки позивач є органом державної влади, то відповідно до норм чинного законодавства не є суб`єктом господарювання, а відтак застосування до нього штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки на підставі Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436/95 є протиправним. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права. Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно квитанції прибуткового касового ордеру № 5 від 28.03.2014 р. Військова частина [NUMBER] прийняла від Управління охорони здоров`я Чернівецької міської ради благодійні внески для підтримання боєздатності військової частини в сумі 19815 грн(а.с. 46). Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.02.2015 р., постанови слідчого військової прокуратури Чернівецького гарнізону від 12.02.2015 року та направлень від 16.02.2015 №90 - № 91 від 27.02.2015 р. №118, Державною податковою інспекцією у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Військової частини [NUMBER] за період з 01.03.2014 року по 31.01.2015 року. За результатами ревізії складено Акт від 13.03.2015 р. №08-40/5 з висновками про порушення законодавства в частині неоприбуткування в касу отриманих коштів благодійної допомоги від Управління охорони здоров`я Чернівецької міської ради в сумі 19 815 грн. та, враховуючи відсутність зазначених коштів в касі залишку, встановлено недостачу готівки в касі, отриманої у вигляді благодійної допомоги, що становить 19 815 грн., чим завдано збитків установі на вказану суму (а.с. 22-45). На підставі Акта від 13.03.2015 р. №08-40/5, у зв`язку з порушенням ч. 1,3,ч.5 Закону України «Про бухгалтерський облік та звітність в Україні», п. 2.6 розд. 2 Постанови від 15.12.2004 року № 637, та на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, згідно п. 1 абз. 3 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року № 436/95 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0002852201 від 04.09.2015 р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 99074,00 грн (а.с. 8). Відмовляючи в задоволенні позову, суди керувалися тим, що оскільки Військова частина [NUMBER] є суб`єктом господарювання та безпосередньо здійснює господарські операції у своїй діяльності, що підтверджується наданими суду прибутковим касовим ордером, видатковими накладними та квитанціями про здійснення придбання та оплату певних товарів, притягнення її до відповідальності за не оприбуткування у касі Військової частини [NUMBER] та незарахування на спеціальні рахунки державного бюджету установи суму отриманих від Управління охорони здоров`я Чернівецької міської ради благодійних внесків в розмірі 19 815 грн є правомірним. Суд касаційної інстанції частково погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне. Згідно із затвердженим наказом Міністерства оборони України від 10.10.2013 р. №689 Положенням про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України (далі - Положення №689), визначено перелік власних надходжень бюджетних установ Міністерства оборони України за групами та видами надходжень. Так відповідно до пп. 2.1 п.2 вказаного переліку визначено, що кошти отримані у вигляді благодійних внесків, грантів та дарунків обліковуються за "Іншими джерелами власних надходжень бюджетних установ". Відповідно до абз. 6 п. 13 Положення № 689 благодійні внески бюджетні установи зараховують виключно на спеціальні реєстраційні рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби України для зарахування цих надходжень (благодійних внесків, грантів та дарунків). Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що бюджетним установам підпорядкованим Міністерству оборони України було визначено облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету, в тому числі благодійних внесків. Відповідно до ч. 1, ч. 3 та ч.5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV (далі - Закон N 996-XIV) визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ч.5 ст. 9 Закону N 996-XIV господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. У відповідності до п.2,6 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004 р. №637 (далі - Положення №637) уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах. Відповідно до положень глави 4 Положення №637 усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі. Кожне підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів). Щоденно в кінці робочого дня касир підсумовує операції за день, виводить залишок готівки в касі на початок наступного дня і передає до бухгалтерії як звіт касира другі примірники, що є відривною частиною аркуша касової книги (копію записів у касовій книзі за день), з прибутковими і видатковими касовими ордерами під підпис у касовій книзі. Як встановлено судами попередніх інстанцій, 19.03.2014 р. позивачу було відкрито два рахунки спеціального фонду державного бюджету по КПКВК 2101020, а саме: [NUMBER] та 31256301187772. Отже, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, отримані кошти від Управління охорони здоров`я Чернівецької міської ради у вигляді благодійних внесків в сумі 19815 гривень, військова частина [NUMBER] повинна була оприбуткувати шляхом зарахування на спеціальний рахунок державного бюджету. Доводи касаційної скарги не спростовують правильність встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи в частині порушення позивачем обліку благодійних внесків. Доводи касаційної скарги в частині того, що військова частина не є суб`єктом господарювання є необґрунтованими, оскільки, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку. При цьому ст. 3 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» 21 вересня 1999 року № 1076-XIV суб`єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Військова частина як суб`єкт господарської діяльності за своїми зобов`язаннями відповідає коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України (ст. 5 Закону № 1076-XIV). Разом з цим суд касаційної інстанції звертає увагу, що штрафні (фінансові) санкції застосовані до позивача на підставі ст. 1 абз. 3 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року N 436/95. Так, відповідно до п. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року N 436/95 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми. У відповідності до позиції Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 по справі № 1340/3510/18 абзац третій статті 1 Указу № 436/95 не застосовується у правовідносинах, які виникли після набрання чинності Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Оскільки шляхом прийняття Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року № 265/95, - ці правовідносини врегулював законодавчий орган, то Указ Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" № 436/95 припинив дію як у частині визначення складу такого правопорушення як неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки, так і в частині встановлених за таке правопорушення санкцій, та його положення уже не могли застосовуватись. Відтак, абзац третій статті 1 Указу № 436/95 не застосовується у правовідносинах, які виникли після набрання чинності Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Оскільки сума штрафів нарахована на підставі абзацу третього статті 1 Указу № 436/95, положення якого не могли застосовуватись внаслідок дії Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95, то податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. Згідно частини 1 статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Внаслідок неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, суд дійшов висновку про скасування рішень судів попередніх інстанцій та прийняття нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted