Рішення адміністративного суду від 2022-06-02 00:00:00+03

Позивач, Головне управління ДПС в Миколаївській області (далі позивач, ГУ ДПС в Миколаївській області) звернувся з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просив стягнути податковий борг - земельний податок з фізичних осіб у розмірі 485 518,32 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] має заборгованість зі сплати земельного податку з фізичних осіб, що виникла на підставі податкових повідомлень - рішень від 30.06.2018 року, 30.06.2019 року, 15.05.2020 року. Оскільки відповідач борг добровільно не погасив, позивач направив відповідачу податкову вимогу від 03.10.2019 року № 131387-53 на суму 323678,88 грн.. Незважаючи на вжиті податковим органом заходи, відповідач податковий борг не сплатив, у зв`язку з чим, податковий орган звернувся до суду із позовом про стягнення вказаного боргу. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року позов Головного управління ДПС в Миколаївській області - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Державного бюджету податковий борг у розмірі 485 518,32 грн. (чотириста вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот вісімнадцять грн.. тридцять дві коп.). В апеляційній скарзі, [PERSON] , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції внаслідок розгляду справи у порядку письмового провадження не було встановлено та досліджено питання наявності у особи, до якої заявлені вимоги про стягнення податкового боргу права власності на земельні ділянки, за які нарахований податковий борг, у зв`язку з чим рішення винесено на підставі неповно з`ясованих обставин, що призвело до винесення помилкового рішення у справі. Також апелянт наголошував на тому, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи, у зв`язку з чим апелянт вважає що його було позбавлено можливості скористатися своїми правами, що передбачені нормами чинного законодавства України. Позивач, Головне управління ДПС в Миколаївській області, своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористався. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду апеляційної інстанції не направили, а також враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Миколаївській області та має сплачувати передбачені законодавством податки та збори. Також судом встановлено, що 03 жовтня 2019 року, відповідно до ст. 59 ПК України відповідачу виставлено податкову вимогу № 131387-53, згідно якої загальна сума податкового боргу платника податків станом на 02.10.2019 року становить 323678,88 грн. та направлено вказану вимогу відповідачеві. Згідно довідки-розрахунку податкової заборгованості станом на 01 грудня 2020 року за відповідачем зі сплати земельного податку з фізичних осіб існує заборгованість, згідно податкових повідомлень-рішень від 30.06.2018 року № 7673660-1301-1407, від 30.06.2018 року № 7673662-1301-1407, від 30.06.2019 року № 6275768-5306-1407, від 30.06.2019 року № 6275769-5306-1407, від 15.05.2020 року № 5726690-5306-1407, від 15.05.2020 року № 5726691-5306-1407. У зв`язку з несплатою податкового боргу, ГУ ДПС в Миколаївській області звернулося до суду з позовною заявою про його стягнення. На час звернення податкового органу до суду за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 485 518,32 грн., що виник у зв`язку з несплатою земельного податку. Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що податковий борг зі сплати земельного податку є узгодженим, відповідачем доказів погашення податкового боргу до суду не надано, а тому суд визнав позов ГУ ДПС в Миколаївській області обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а податковий борг - стягненню з [PERSON] .. Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим Кодексом України. Підпунктом 14.1 статті 14 ПК України визначені поняття, що у цьому Кодексі вживаються в такому значенні: - грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України); - земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (п.п. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України); - землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (п.п. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України); - орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата) (п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України); - плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України); - податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (п.п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України); - податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України); - податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (п.п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України); - пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (п.п. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України); - податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України). Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Відповідно до пп. 16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. Відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу. Згідно з пп. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Колегія суддів звертає увагу, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування в даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, на підставі та в черговості, що встановлені ПК України, тощо. Так, матеріалами справи встановлено, що відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення зі сплати земельного податку від 30.06.2018 № 7673660-1301-1407, від 30.06.2018 № 7673662-1301-1407, від 30.06.2019 № 6275768-5306-1407, від 30.06.2019 № 6275769-5306-1407, від 15.05.2020 № 5726690-5306-1407, від 15.05.2020 № 5726691-5306-1407, які відповідачем не оскаржені. ГУ ДПС в Миколаївській області зазначало, що відповідно до п. 95.2 ст.95 Податкового кодексу України боржнику, [PERSON] , направлялась податкова вимога від 03.10.2019 року № 131387-53 на суму 323 678,88 грн. Як зазначено вище, відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Таким чином, враховуючи що відповідач не виконав обов`язку платника податку, передбаченого податковим законодавством, не сплатив у добровільному порядку податковий борг зі сплати земельного податку з фізичних осіб на загальну суму 485 518,32 грн., ГУ ДПС у Миколаївській області звернулось до адміністративного суду з позовом про стягнення з [PERSON] податкового боргу у вказаному розмірі. Разом з цим, судом апеляційної інстанції встановлено, що заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області 16 травня 2017 року по справі № 469/1352/16-ц було визнано недійсним та скасовано свідоцтво № [NUMBER] про право власності на земельну ділянку площею 1,43 га із кадастровим номером 4820982200:12:043:0274, видане 20.03.2014 року реєстраційною службою Березанського районного управління юстиції у Миколаївській області на ім`я [PERSON] , що розташована в [ADDRESS] та повернено у власність держави в особі Березанської районної адміністрації. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 19 червня 2017 року по справі № 469/1304/16-ц було визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером 4820982200:12:055:0192, виданий 29.12.2012 року відділом Держкомзему у Березанському районі Миколаївської області на ім`я [PERSON] , та повернено вказану ділянку, розташовану в селі Коблево, у власність держави в особі Березанської районної адміністрації. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 25 вересня 2017 року, на підставі рішення Березанського районного суду Миколаївської області по справі № 469/1352/16-ц було зареєстровано право власності за Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області на земельну ділянку за кадастровим номером 4820982200:12:043:0274 площею 1,43 га. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 22 вересня 2017 року, на підставі рішення Апеляційного суду Миколаївської області по справі № 469/1304/16-ц було зареєстровано право власності за Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області на земельну ділянку за кадастровим номером 4820982200:12:055:0192 площею 2 га. Платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі. Об`єктами оподатковування є земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні. З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що грошові зобов`язання зі сплати земельного податку за вищевказаними земельними ділянками податковим органом нараховувався безпідставно, оскільки відповідач, [PERSON] був позбавлений права власності на земельні ділянки та не є платником такого податку. Також матеріалами справи встановлено, що 07 липня 2021 року [PERSON] звертався до Березанського ДПІ ГУ ДПС у Миколаївської області із заявою про проведення інвентаризації об`єктів нерухомого майна та зняття надмірно нарахування земельного податку на земельну ділянку площею 2 га кадастровий номер 4820982200:12:055:0192 та земельної ділянки площею 1,43 га із кадастровим номером 4820982200:12:043:0274 з підстав скасування права власності судовим рішенням. Зазначене дає підстави для висновку, що заявлена Головним управлінням ДПС у Миколаївській області вимога про стягнення з [PERSON] податкового боргу на загальну суму 485 518,32 грн. є безпідставною, а позивачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді, не доведено обґрунтованості заявленого позову З урахуванням викладеного колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заявленого позову. При вирішенні спору колегія суддів, також, враховує, що відповідач про відкриття провадження по даній справі та надання йому строку для подання відзиву на позовну заяву не був повідомлений. Судом першої інстанції відповідну кореспонденцію було направлені на адресу [PERSON] [ADDRESS] , що зазначена у позовній заяві. Однак, вказане відправлення не вручене відправнику, про що свідчить відмітка «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні докази про те, що відповідач, [PERSON] був обізнаний про розгляд в суді першої інстанції позову, заявленого до нього Головним управлінням ДПС в Миколаївській області, про стягнення податкового боргу. Зазначене позбавило відповідача можливості подати до суду першої інстанції відзив на позовну заяву та обґрунтувати відсутність підстав для стягнення з нього податкового боргу. Отже, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення. Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. З урахуванням викладеного, відповідно до ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог. Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. [PERSON] при звернені до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою сплатив судовий збір у розмірі 10 924,20 грн., що підтверджується квитанцією № ПН2116 від 22.11.2021 року, тому вказана сума підлягає стягненню на його користь. Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Результат розгляду: granted