Рішення адміністративного суду від 2022-02-15 00:00:00+02

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив: а) визнати протиправними дії відповідача щодо видання пункту 3 наказу військового комісара Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу державних службовців) № 1-ДС від 02.11.2020; б) визнати пункт 3 наказу військового комісара Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу державних службовців) № 1-ДС від 02.11.2020 протиправним (незаконним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним; в) зобов`язати відповідача видати новий наказ, яким внести зміни до пункту 3 наказу військового комісара Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу державних службовців) № 1-ДС від 02.11.2020, відповідно до яких прийняти позивача на роботу на рівнозначну посаду спеціаліста відділу територіальної оборони управління безстроково в порядку переведення з посади спеціаліста відділу територіальної оборони [INFO] зі збереженням всіх належних йому за посадою та терміном державної служби прав, пільг та переваг. Рішенням від 19 жовтня 2021 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував пункт 3 наказу військового комісара Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу державних службовців) № 1-ДС від 02.11.2020. Поновив з 02.11.2020 [PERSON] у Львівському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на посаді спеціаліста відділу територіальної оборони управління Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. В іншій частині позовних вимог відмовив. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 41 Закону України «Про державну службу» позивача було переведено на рівнозначну вакантну посаду спеціаліста відділу територіальної оборони тимчасово, до виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника. Заборон щодо призначення на рівнозначні посади державної служби в порядку переведення тимчасово законодавство про державну службу не передбачає, аналогічно як і законодавство про збереження соціальних гарантій за учасниками бойових дій та інвалідами війни. \~\~Вказує на те, що в даному випадку за позивачем збережено місце праці. Апелянт також зазначає, що іншої посади спеціаліста у відділі територіальної оборони управління Львівського обласного ТЦК та СП немає, тому відсутні підстави для поновлення позивача на посаді, на якій він на даний час працює. З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється. \~ Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] \~згідно з витягом з наказу військового комісара [INFO] (по стройовій частині) № 230 від 12.10.2015 з 13.10.2015 прийнятий на посаду спеціаліста 1 категорії відділу оперативного та територіальної оборони (а.с. 62). Наказом військового комісара [INFO] (по стройовій частині) № 122 від 01.06.2016 [PERSON] з 01.06.2016 переведено з посади спеціаліста 1 категорії відділу оперативного та територіальної оборони на посаду спеціаліста 1 категорії відділу територіальної оборони за його згодою (а.с. 63). Відповідно до витягу з наказу військового комісара [INFO] (по стройовій частині) № 283 від 07.12.2016 визнано недійсним пп. 1.4 п. 1 наказу № 202 від 01.09.2016 та викладено його в такій редакції: державного службовця [PERSON] , спеціаліста 1 категорії відділу територіальної оборони на посаду спеціаліста цього ж відділу (а.с. 64). Зазначене підтверджується також відповідними записами у трудовій книжці серії [NUMBER] від 23.12.2005 (а.с. 71-74). Директивою Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2020 році» № Д-321/7/дск від 02.09.2020 з 01.11.2020 Львівський обласний військовий комісаріат переформовано у Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Позивача ознайомлено з попередженням № 8566/19 від 21.09.2020, відповідно до якого посаду, яку обіймає [PERSON] , скорочено та повідомлено про подальше припинення проходження державної служби відповідно до пп. 1 ч. 1\~ ст. 87 Закону України «Про державну службу», яке відбудеться 30.10.2020, у разі неможливості переведення за його згодою на іншу посаду (а.с. 30). [PERSON] подав на ім`я військового комісара [INFO] заяву від 30.10.2020 (вх. № 11465 від 30.10.2020), відповідно до якої просив звільнити його в порядку переведення до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (а.с. 28). [PERSON] подав на ім`я військового комісара Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяву від 30.10.2020 (вх. № 11547 від 30.10.2020), відповідно до якої просив прийняти його на рівнозначну посаду спеціаліста відділу територіальної оборони Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в порядку переведення за його згодою (а.с. 29). На виконання вказаної директиви військовим комісаром [INFO] видано наказ (по стройовій частині) № 1 від 31.10.2020, відповідно до якого Львівський обласний військовий комісаріат з 31.10.2020 переформовано у Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (а.с.79). Пунктом 3 наказу військового комісара Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу державних службовців) № 1-ДС від 02.11.2020 державного службовця [PERSON] відповідно до пп. 2 п. 1\~ ст. 41 Закону України «Про державну службу»\~ прийнято на роботу на рівнозначну посаду спеціаліста відділу територіальної оборони управління тимчасово, до виходу із відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку державного службовця [PERSON] , з 01.11.2020 в порядку переведення з посади спеціаліста відділу територіальної оборони [INFO] за його згодою (а.с. 18). Позивач вважає вказаний пункт наказу протиправним та таким, що порушує його законні права та інтереси, внаслідок чого звернувся до суду із цим позовом. Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що переведення позивача на посаду спеціаліста відділу територіальної оборони управління тимчасово відбулося без його згоди, що є порушенням процедури переведення, а також на посаду, що не була вакантною, оскільки основний працівник перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає\~ Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015\~ (далі -\~ Закон № 889-VIII). Зокрема, частиною 1 статті 41\~ Закону № 889-VIII передбачено, що державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу: 1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення; 2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу Переведення здійснюється лише за згодою державного службовця (ч.2 ст.14 Закону №889). З наведених вище норм слід дійти висновку, що процедура переведення державного службовця на рівнозначну чи нижчу вакантну посаду не передбачає проходження конкурсу, однак \~вимагає обов`язкової згоди на таке переведення самого державного службовця. З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що спір виник у зв`язку з переведенням позивача на посаду спеціаліста відділу територіальної оборони управління тимчасово, до виходу із відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з посади спеціаліста відділу територіальної оборони [INFO] на підставі пункту 1\~ статті 41 Закону України «Про державну службу». При цьому, позивач вказує, що не надавав згоди на переведення на тимчасово вакантну посаду. Суд першої \~інстанції ретельно дослідив надані сторонами докази та встановив, що позивач 30.10.2020 подав заяву на ім`я військового комісара [INFO] про прийняття на рівнозначну посаду спеціаліста відділу територіальної оборони Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в порядку переведення за його згодою (а.с. 29). На вказаній заяві стоїть резолюція керівника: «в наказ на декретну посаду до виходу основного працівника». Проаналізувавши зміст вказаної вище заяви, колегія суддів вважає, що позивач надав згоду на його переведення на рівнозначну посаду спеціаліста відділу територіальної оборони Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, проте на аналогічних умовах, на яких він працював до реформування [INFO] , тобто як основний працівник. Доказів обізнаності позивача на момент написання заяви про переведення про те, що посада, яку йому запропонували, була тимчасово вакантною, відповідач не надав. А тому, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції що переведення позивача на посаду державного службовця у Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки тимчасово, до виходу із відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відбулося без згоди позивача, що є порушенням частини 2\~ статті 41 Закону України «Про державну службу». Також суд першої інстанції, дослідивши докази у справі, встановив, що відповідно до штату Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (витяг міститься в матеріалах справи) відділ територіальної оборони не зазнав змін ні за кількістю працівників, ні за повноваженнями, ні за вимогами до осіб, які претендували на зайняття вакантних посад. Відповідно до директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2020 році» № Д-321/7/дск від 02.09.2020 з 01.11.2020 Львівський обласний військовий комісаріат переформовано у Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Код ЄДРПОУ і повноваження органу залишилися тими ж, змін зазнала лише структура органу, зокрема внаслідок створення вищих посад державної служби, заповнення яких відбувається відповідно до проведеного конкурсу. Вказане також підтверджено довідками Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки: № 1354 від 16.02.2021 та № 1355 від 16.02.2021, та не заперечувалося представником відповідача \~в суді першої інстанції. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов підставного висновку про те, що змін зазнали найменування юридичної особи публічного права - [INFO] , який переформовано у Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, та його структура. Проте істотні умови праці змін не зазнали, як і відділ територіальної оборони. Поряд з цим, відповідно до пункту 3 наказу військового комісара Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу державних службовців) № 1-ДС від 02.11.2020 [PERSON] прийнято на роботу державного службовця відповідно до пп. 2 п. 1\~ ст. 41 Закону України «Про державну службу»\~ на рівнозначну посаду спеціаліста відділу територіальної оборони управління тимчасово, до виходу із відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку державного службовця [PERSON] , з 01.11.2020 в порядку переведення з посади спеціаліста відділу територіальної оборони [INFO] . Оскільки, як встановлено судами, чисельно відділ територіальної оборони не зазнав змін, а згоди на переведення на тимчасово вакантну посаду позивач не надавав, пункт 3 наказу військового комісара Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу державних службовців) № 1-ДС від 02.11.2020 є протиправним та підлягає скасуванню. Щодо покликань апелянта на те, що іншої вакантної посади спеціаліста у відділі територіальної оборони управління Львівського обласного ТЦК та СП немає, тому відсутні підстави для поновлення позивача на посаді, на якій він на даний час працює, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до\~ статті 235 КЗпП України\~ у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. У даному спорі, враховуючи, що позивач був протиправно переведений з посади спеціаліста відділу територіальної оборони [INFO] на посаду спеціаліста відділу територіальної оборони Львівського територіального центру комплектування та соціальної підтримки тимчасово, його слід поновити на посаді, яку він займав. Оскільки на підставі директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.09.2020 № Д-321/7/дск 31.10.2020 Львівський обласний військовий комісаріат переформовано у Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки без змін у відділі територіальної оборони, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач підлягає поновленню на посаді спеціаліста відділу територіальної оборони Львівського територіального центру комплектування та соціальної підтримки з 02.11.2020, з дотриманням всіх умов, які існували до його переведення. Щодо покликань відповідача на необхідність попереднього вивільнення посади для поновлення позивача, суди враховують правову позицію Верховного Суду, сформульовану в постанові від 22.04.2021 у справі № 1240/2062/18, відповідно до якої саме відповідач як роботодавець, а не суд як орган, який розглядав публічний спір щодо правомірності переведення позивача, повинен вжити певних заходів як для відновлення прав позивача як особи, яка поновлюється на службі внаслідок незаконного переведення, так і для дотримання прав тієї особи, яка призначена на займану позивачем до переведення посаду. З огляду на викладене вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов в частині визнання протиправним і скасування пункту 3 наказу військового комісара Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу державних службовців) № 1-ДС від 02.11.2020 й поновлення позивача у Львівському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на посаді спеціаліста відділу територіальної оборони з 02.11.2020, вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення. Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для їх задоволення. Інші, зазначені\~ в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства\~ (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до\~ ст. 316 КАС України\~ суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Результат розгляду: denied