Рішення адміністративного суду від 2023-05-09 00:00:00+03

В лютому 2023 року позивач звернувся до суду з цим позовом, і просив визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, серії БАД № 231829 від 14.02.2023 року, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., та закрити у ній провадження у зв`язку з відсутністю у його діях складу правопорушення. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування скарги позивач зазначив, що не порушував ПДР України, а зупинку транспортного засобу здійснив на вимогу поліцейського у місці, де це не заборонено. Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 14 лютого 2023 року оскаржуваною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 КУпАП, ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 14 лютого 2023 року о 08 год. 09 хв. по вул. Свободи, 76 в м.Ямпіль позивач керував автомобілем OPEL VEKTRA д.н.з. [NUMBER] обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3в ПДР України, при цьому порушив правила зупинки: здійснив зупинку транспортного засобу у місці виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9 и ПДР України. Позивач, вважаючи вказану постанову відповідача протиправною, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що прийнята відповідачем постанова ґрунтується на вимогах законодавства, а заявлені позивачем вимоги є безпідставними. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами. Відповідач як доказ вини позивача надав суду диск з файлами відеозапису, зробленими з монітора, на якому транслювався запис нібито з бодікамер поліцейського. При цьому, на самому такому відео відсутні докази керування позивачем транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки, а також відсутня можливість ідентифікувати місце зупинки. Уся відеозапис стосується розгляду справ про адміністративне правопорушення вже після закінчення руху транспортного засобу - роз`яснення і вимоги поліцейського та заперечення позивача. Інших доказів відповідач суду не надав. Беручи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини позивача, останнього протиправно було притягнуто до адміністративної відповідальності. З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено наявності події і складу правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 КУпАП, ч.1 ст.122 КУпАП, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративні правопорушення.

Результат розгляду: granted