Рішення адміністративного суду від 2022-09-29 00:00:00+03

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив: визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Черкаській області щодо відмови [PERSON] , ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС, в перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням коефіцієнта збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки в розмірі 1,17, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року № 124 "Питання проведення індексації пенсії у 2019 році"; зобов`язати ГУ ПФ України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] , ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС, з 25.04.2019 року з урахуванням коефіцієнта збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки в розмірі 1,17, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року № 124 "Питання проведення індексації пенсії у 2019 році" та з подальшою індексацією. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФ України в Черкаській області щодо відмови [PERSON] у перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням коефіцієнта збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки в розмірі 1,17 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року №124 "Питання проведення індексації пенсії у 2019 році"; зобов`язано ГУ ПФ України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 25.04.2019 року з урахуванням коефіцієнта збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки в розмірі 1,17 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року № 124 "Питання проведення індексації пенсії у 2019 році". В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 22 грудня 2021 року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про визнання протиправною бездіяльність, вчинену суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду по справі № 580/804/20, в якій просив визнати протиправною бездіяльність, вчинену Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на виконання рішення суду по справі № 580/804/20 та постановити ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України (за текстом заяви). Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року повернуто без розгляду заяву [PERSON] про постановлення ухвали у порядку, передбаченому ст. 249 КАС України, у адміністративній справі № 580/804/20. Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою повністю задовольнити заяву про постановлення ухвали у порядку, передбаченому ст. 249 КАС України, у адміністративній справі № 580/804/20. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми процесуального права. У відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Відповідно до ч.1 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Аналогічний висновок викладено у ч.ч. 2-3 ст. 14 КАС України про те, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Згідно з частинами 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (ч. 4 статті 383 КАС України). Приписами частини 6 ст. 383 КАС України встановлено, що за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання (ч.ч.4,5 ст.249 КАС України). Таким чином зі змісту ст. 249 КАС України вбачається, що окрема ухвала суду - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників і може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено певне правопорушення. Необхідність їх винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій. Причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, можуть полягати у неналежному виконанні посадовими особами обов`язків, перевищенні влади чи зловживанні нею, порушенні строків розгляду звернень, невжитті заходів реагування на заяви громадян тощо. Суд не має права в окремій ухвалі визначати конкретні заходи, які слід вжити для усунення причин та умов, що сприяли правопорушенню, оскільки це виходить за межі його компетенції. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачем не обґрунтовано у контексті змісту, причин і підстав необхідності постановлення окремої ухвали. Як вірно було зазначено судом першої інстанції, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, позаяк примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа. Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied