Рішення адміністративного суду від 2022-05-26 00:00:00+03

29.07.2021р. Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 63999,75грн. Позов обґрунтовано наявністю та несплати заборгованості відповідачем, що \~виникла з сум узгодженого податкового зобов`язання, визначеного ФОП [PERSON] самостійно у податковій звітності у сумі 63999 грн. 75 коп. Рішенням \~Запорізького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року позов задоволено. На вказане рішення суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, \~що заявлена сума до стягнення не відповідає дійсності, оскільки відповідачем було здійснено сплату в рахунок податкового боргу на суму 2000,00грн. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якій просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та прийнято обґрунтоване рішення. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачем подано до контролюючого органу Податкову декларацію платника єдиного податку (звітна) за 2020 рік (№9370662866 від 26.01.2021), в якій ФОП [PERSON] самостійно зазначила суму податкових зобов`язань з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 63999 грн. 75 коп. З підстав несплати суми боргу позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку про доведеність несплати суми боргу у розмірі заявленої суми. Переглядаючи судове рішення \~колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить наступного висновку. Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно із п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно п.87.11 ст.87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження. У відповідності із п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Отже, наявність у платника податку податкової заборгованості є підставою для звернення контролюючим органом із позовом до суду про стягнення такої заборгованості. Як свідчать встановлені обставини справи, 26.01.2021р. відповідачем [PERSON] подано до контролюючого органу Податкову декларацію платника єдиного податку (звітна) за 2020 рік (№9370662866 від 26.01.2021), в якій ФОП [PERSON] самостійно зазначила суму податкових зобов`язань з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 63999 грн. 75 коп. З підстав наявності у позивача податкового боргу станом на 29.03.2021р. податковим органом прийнято вимогу форми «Ф» від 30.03.2021р. на суму 61999,75грн. Вказана вимога отримана [PERSON] 01.04.2021р. Відповідач в апеляційній скарзі зазначив про сплату 2000,00грн в рахунок погашення податкового боргу, чим і обґрунтовується сума такого боргу визначена у податкові вимозі. Позивач звертаючись до суду з позовом про стягнення суми боргу у розмірі 63999,75грн не обґрунтував її. Поданий розрахунок позивачем \~відповідає лише сумі боргу зазначеної у декларації проте не відповідає сумі боргу визначеної у вимозі, копію якої подано суду з позовом. Інтегрованої картки суду позивач не надав. Довідка яку позивач надав до суду апеляційної інстанції не містить інформації дати зарахування суми 2000,00грн, в рахунок погашення боргу, а отже не є належним доказом. Таким чином доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, що позивачем при зверненні до суду з позовом не враховано часткову сплату боргу, є вірними. Крім того, вимога форми «Ф» від 30.03.2021р. прийнята на суму 61999,75грн., а позивачем не зазначено за рахунок чого просить стягнути суму боргу у розмірі 63999,75грн. (можлива наявна інша узгоджена сума боргу підсля прийняття вимоги). Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки наявність податкового боргу на суму 61999,75грн. не спростовано відповідачем, а тому і підлягає стягненню, \~підстави для відмови у задоволенні позову у повному обсязі відсутні. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України. Сума на яку зменшено стягнення податкового боргу з відповідача складає 2000,00грн та є 3% від заявленої позивачем 63999,75грн. Відповідачем сплачено 1400,00грн судового збору за подання апеляційної скарги, а отже \~1400*100%/3%=42,00грн, така сума підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Запорізькій області \~на користь відповідача. Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: partial