Рішення адміністративного суду від 2023-08-01 00:00:00+03

Історія справи. 1. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Відповідач), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову № 354073 від 30.11.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог Позивач стверджує, що ним не було допущено порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, зокрема не було перевищено габаритні норми та відповідний відсоток можливого процентного перевищення від нормативного. Позивач наголошував, що згідно з технічною характеристикою трактора колісного марки К-701, його ширина складає 2850 мм, а згідно з характеристики спеціалізованого вантажного автомобіля трьохосного сідлового тягача-Е MАN TGS 26.440 габаритна ширина даного авто складає 2450 мм, що відповідає вимогам законодавства. На переконання Позивача Відповідачем не надано доказів щодо вимірювання ширини його транспортних засобів та доказів перевищення ним встановлених габаритних норм під час руху автомобільними дорогами. Крім того, на думку Позивача, при винесені спірної постанови Відповідачем не було враховано вимоги пункту 4 Правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, щодо допустимого перевищення вагових параметрів. Також Позивач посилався на те, що під час проведення рейдової перевірки інспектором не було дотримано вимог Закону № 877, а саме: не проінформовано Позивача про його права та обов`язки; не вручено направлення на перевірку; не ознайомлено з підставою проведення рейдової перевірки; не зроблено запис в журналі перевірок; не проведено позаплановий захід в присутності керівника чи іншої уповноваженої особи. Позивач зазначав, що рейдова перевірка проведена поза межами затвердженого графіку, працівниками Укртрансбезпеки без форменого одягу, без пред`явлення службового посвідчення та направлення на перевірку, сигнального диску (жезла) та індивідуальної печатки. 2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 28.10.2022 посадовими особами Укртрансбезпеки під час рейдової перевірки виявлено перевищення Позивачем установлених законодавством габаритних норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Суд зазначив, що в ході перевірки та здійснення габаритно-вагового контролю Відповідачем було встановлено, що ширина транспортного засобу Позивача становила 3,12 м при допустимій 2,6 м (перевищення на 20%), що таке порушення зафіксовано в акті перевірки від 28.10.2022 №332756, в акті перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 28.10.2022 № 020205, а також у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 28.10.2022 № 0079264. При цьому суд установив, що факт перевищення габаритів (ширини ТЗ) підтверджується фотокопіями засобу вимірювальної техніки (рулетка вимірювальна з фібергласовою стрічкою), повіреним належним чином, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Суд вказав, що трактор перевозився на під`єднаному до сідлового тягача причепі (днз [NUMBER] , марка та модель: Wielton NJ 4R) і що, відповідно до інформації у мережі Інтернет, зовнішня ширина вказаного причепу може досягати 3050 мм. Також суд вказав, що порушення Відповідачем процедури притягнення Позивача до відповідальності, на які він посилається у своєму позові, не спростовує правомірності винесення спірної постанови. 3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування заявлених вимог Апелянт наводить доводи, аналогічні тим, що були викладені в його позові, та зазначає, що під час рейдової перевірки Відповідачем не було дотримано вимоги Закону № 877, а саме: не проінформовано Позивача про його права та обов`язки, не вручено направлення на перевірку, не повідомлено підставу її проведення, не зроблено запис у журналі перевірок та проведено позаплановий за відсутності керівника СТОВ «Батьківщина». Разом з тим Апелянт стверджує, що згідно з технічними характеристиками ширина трактора, який ним перевозився, становить 2850 мм, а не 3120 мм, як наполягає Відповідач. Також Апелянт звертає увагу й на те, що ширина вантажного автомобіля складає 2450 мм і також не відповідає ширині, вказаній Відповідачем. На переконання Апелянта, СТОВ «Батьківщина» не порушувала ПДР України, а порушення, щодо якого Відповідачем винесено спірну постанову, не підтверджується жодними належними і допустимими доказами. З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому. 4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2023 та від 20.06.2023 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду. 5. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції. 6. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2023 витребувано додаткові докази у справі. 7. 26.07.2023 та 28.07.2023 від Відповідача надійшли додаткові докази у справі. 8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав. 9. Обставини справи, установлені судом першої інстанції. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, СТОВ «Батьківщина» є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки MAN TGS 26.440, днз [NUMBER] , та трактора колісного, р.н. [NUMBER] . Відповідно до щотижневого графіку рейдових перевірок, направлення на перевірку посадовими особами Відділу 28.10.2022 проведено рейдову перевірку належного позивачеві транспортного засобу. За результатами перевірки контролюючим органом складено акт № 332756 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. У вказаному акті перевірки зафіксовано порушення товариством вимог пункту 22.5 постанови КМУ 1306-2001, а саме: перевезення неподільного вантажу (трактор колісний днз ВТ18232 (транзит), зазначено, що ширина ТЗ склала 3 м 12 см, при дозволених 2 м 60 см; перевищення склало 20%; у водія на момент перевірки відсутня товарно-транспортна накладна. Також інспекторами складено акт № 020205 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, акт № 0079264 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, які були вручені водію та в яких зафіксовані габаритні параметри транспортного засобу. 08.11.2022 Відділом сформовано Позивачу повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, призначений на 30.11.2022. СТОВ «Батьківщина» подало Відповідачу письмові пояснення щодо суті порушень. За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відповідачем винесено постанову від 30.11.2022 № 354073 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою на СТОВ «Батьківщина» накладено штраф у розмірі 34000,00 грн за порушення абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (перевищення встановлених законодавством габаритних норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу). 10. Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернувся до суду з цим позовом. 11. Нормативно-правове обґрунтування. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III), «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-IV (далі - Закон № 2862-IV), Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30), Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України), Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 103), Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567). Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 1 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Згідно зі статті 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ установлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків. Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону № 2344-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті. У п.п. 1, 5, 8 Положення № 103 передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань - здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; - здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи. Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону № 2344-ІІІ установлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Відповідно до п.п. 2, 4 Порядку № 1567, рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку. Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункт 14 Порядку №1567) Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. Пунктом 20 Порядку № 1567 передбачено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. Згідно із пунктом 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Відповідно до вимог статті 33 Закону № 2862 рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пунктом 4 Правил № 30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Здійснення габаритно-вагового контролю регламентовано Порядком № 879. Згідно з п.п. 3, 4, 11, 12, 13, 16, 18 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, власниками (балансоутримувачами) зон габаритно-вагового контролю і підприємствами. Місце та режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. Відповідно до пункту 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема для транспортного засобу, що перевірявся: зовнішніх габаритів - ширина: 2,6 м. Згідно з частиною першою статті 60 Закону № 2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Висновки суду апеляційної інстанції. 12. Отже, законодавством регламентовано нормативні параметри транспортних засобів та їх составів, відповідно до яких зовнішні габарити, а саме ширина, не мають перевищувати 2,6 м. 13. Разом з тим законодавством, а саме статтею 60 Закону № 2344, передбачено відповідальність за перевищення вказаних нормативів та штрафні санкції, розмір яких залежить від відсотка перевищення, допущеного перевізником. 14. Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, судова колегія встановила, що СТОВ «Батьківщина» є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки MAN TGS 26.440, днз [NUMBER] , та трактора колісного марки К-701, р.н. [NUMBER] . 28.10.2022 Позивачем здійснювалося перевезення вказаного трактора зазначеним спеціалізованим вантажним сідловим тягачем. Згідно із загальними технічними характеристиками вказаної моделі трактора його ширина становить 2850 мм. В актах проведення перевірки, про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів та в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю Відповідачем зазначено, що ширина трактора, який перевозився Позивачем, становить 3,12 м /т.1 а.с.62-64/. У зв`язку з цим Відповідачем винесено спірну постанову, якою Позивача притягнуто до відповідальності, передбаченої абзацом 16 частини першої статті 60 Закону № 2344, за перевищення встановлених законодавством габаритних норм понад 20% при перевезенні вантажу /т.1 а.с.12/. 15. Разом з тим, дослідивши матеріали справи, зокрема надані Відповідачем на виконання ухвали апеляційного суду фотокартки, колегія суддів вважає, що матеріали перевірки, на які посилається контролюючий орган, не підтверджують габаритні характеристики, у томі числі трактора, зазначені у вищевказаних актах і довідці, оскільки з них неможливо встановити початкову точку заміру. З на фотокартці з вимірювальною рулеткою, що як убачається з матеріалів справи та безпосередньо з пояснень самого Відповідача, використовувалася ним для визначення ширини трактора, зображено кінцеву точку виміру платформи за відсутності жодного зображення щодо її співвідношення з трактором та за відсутності зображення початкової точки виміру /т.1 а.с.151/. Більш того з вказаного фото взагалі неможливо встановити, частина якого саме предмету на ньому зображена. При цьому, з приводу доводів Відповідача про те, що технічні характеристики трактора Позивача могли бути змінені після його заводського випуску за рахунок наступної модифікації, колегія суддів зазначає, що такі доводи не підтверджуються жодними належними і допустимими у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, доказами. Водночас, згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, а отже в жодному разі не може засновуватися на припущеннях. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що Відповідачем не доведено, що ширина трактора, який перевозився сідловим тягачем Позивача, становить 3,12 м. 16. Окрім наведеного, судова колегія звертає також увагу й на те, що Позивача притягнуто до відповідальності, передбаченої абзацом 16 частини першої статті 60 Закону № 2344, тобто за перевищення встановлених законодавством габаритних норм понад 20% при перевезенні вантажу (штрафна санкція - дві тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян). Втім різниця між законодавчо регламентованими нормативними параметрами транспортних засобів та їх составів (2,6 м) та між шириною трактора Позивача, про яку стверджує Відповідач (3,12 м), становить рівно 20. У свою чергу, відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритних норм понад 10%, але не більше 20%, при перевезенні вантажу регламентована абзацом 15 частини першої статті 60 Закону № 2344, тобто іншою нормою, яка передбачає застосування іншої штрафної санкції (одна тисяча неоподатковуваних мінімумів громадян). 17. Тож, спірна постанова, окрім іншого, винесена з порушенням принципу «належного урядування». У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119). Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67). 18. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги правові висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 19. Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про наявність достатніх та необхідних правових підстав для визнання протиправною та скасування постанови № 354073 від 30.11.2022 і задоволення позову в цій справі. 20. Отже, судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення без дотримання норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. 21. Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 22. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» підлягає задоволенню, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2022 року - скасуванню, а позов - залишенню без задоволення. 23. Розподіл судових витрат. Відповідно до частин першої, шостої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Отже, з огляду на результат розгляду цієї справи, понесені Позивачем судові витрати підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача. Судова колегія встановила, що Позивачем при звернення з позовом в цій справі сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн, а за подання апеляційної скарги - 4026,00 грн. Тож, вказані судові витрати, що загалом складають 2684+4026=6710,00 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Результат розгляду: granted