Рішення адміністративного суду від 2022-07-19 00:00:00+03

Історія справи. [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач), в якому просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві при проведенні перерахунку пенсії та зменшення з 01.01.2018 основного розміру пенсії за вислугу років підполковнику запасу [PERSON] з 80% до 70% грошового забезпечення; - зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплату належної підполковнику запасу [PERSON] пенсії з урахуванням розміру за вислугу років 80% від грошового забезпечення, встановленого законодавством на час призначення пенсії. Розрахунок пенсії провести без обмеження її максимального розміру та виплачувати таку без обмеження такого її розміру (обмеження визнано неконституційним згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-рп/2016). Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», раніше призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається станом на день призначення пенсії. Разом з тим, суд зазначив, що при перерахунку пенсії Позивача з 01.01.2018, відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні нової пенсії. Тому, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у Позивача вислуги років, є незмінним. Разом з тим, суд дійшов висновку, що до Позивача не може бути застосовано обмеження максимального розміру його пенсії. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, стверджуючи, що жодні перерахунки пенсії Позивача неможливо провести у зв`язку зі скасуванням пунктів 1, 2 Постанови КМУ № 103, а також, що законодавством установлено коефіцієнт для розрахунку пенсії 70% і передбачено обмеження пенсії максимальним розміром. З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2022 та від 09/06.2022 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Обставини справи, установлені судом першої інстанції. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка до проведення перерахунку пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» у відсотковому співвідношенню становила 80% від суми грошового забезпечення відповідної посади. Згідно з розрахунком пенсії по пенсійній справі 2601019628 пенсія Позивача на момент її призначення (04.10.2012) обчислювалася у розмірі 80% грошового забезпечення, яке, у свою чергу, складалося з: посадового окладу; окладу за військове звання; процентної надбавки за вислугу років 40%; робота з таємними виробами, носіями, документами 15% 15%; шифрувальні роботи: стаж від 1 до 3 років 10% 10%; надбавки за особливо важливі завдання 50%; премія 90%. Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві було здійснено перерахунок пенсії Позивача, який з 01.01.2018 дорівнював 13320,00 грн та обчислювався, виходячи із 70% розміру грошового забезпечення: 7470,00 грн - посадовий оклад; 1410,00 грн - оклад за військове звання; 4440,00 грн - процентна надбавка за вислугу років (50%). Розмір пенсії Позивача дорівнює 9324,00 грн, з урахуванням попередньої суми пенсії 3796,43 грн та підвищення у розмірі 2763,79 грн. При цьому, згідно з постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 підвищення до пенсії Позивача у сумі 5527,57 грн виплачується поетапно: - з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення - 2763,79 грн; - з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення - 4145,68 грн; - з 01.01.2020 - щомісячно 100% підвищення - 5527,57 грн. Позивач, вважаючи порушеним своє право на належне пенсійне забезпечення та, зокрема, на перерахунок його пенсії, звернувся до суду з цим позовом. Нормативно-правове обґрунтування. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ), Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою КМУ від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок № 45), постановою КМУ від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова № 103). Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до положень статті 13 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; тим же особам, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення. Частиною другою цієї статті визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення. У статті 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Викладена норма статті 43 Закону № 2262-ХІІ міститься в розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18 та Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 у зразковій справі № 160/8324/19. Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону № 2262-XII, згідно з якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку. Кабінет Міністрів України постановою від 13.02.2008 № 45 затвердив Порядок № 45. Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. 30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Зокрема, постановою Уряду № 704 установлено такі додаткові види грошового забезпечення: - надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5 постанови № 704); - надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу (пункт 6 постанови № 704). Підпунктом 2 пункту 5 постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення. Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 45 в редакції постанови КМУ № 103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням. Водночас Додаток 2 до Порядку № 45 передбачає форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою № 103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення). Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Уряду №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45. До компетенції Уряду входить прийняття, зміна чи припинення дії Порядку № 45. Висновки суду апеляційної інстанції. 1. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що при здійсненні перерахунку пенсії відсотковий коефіцієнт, в якому відповідна пенсія була призначена, не підлягає зміні, а введенні законодавцем нові коефіцієнти застосовуються до осіб, яким пенсія призначається під час дії відповідних законодавчих норм. 2. З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності зменшення Відповідачем відсоткового коефіцієнту пенсії Позивача з 80% до 70% та задоволення позову у відповідній частині вимог. 3. Твердження Апелянта про те, що законодавством установлено коефіцієнт для розрахунку пенсії 70%, судова колегія відхиляє з огляду на вищезазначене, та ще раз наголошує, що такий коефіцієнт застосовується при призначенні нових пенсій, а не при здійсненні перерахунку раніше призначених пенсій. 4. Доводи Апелянта щодо неможливості здійснення відповідного перерахунку пенсії Позивача у зв`язку зі скасуванням пунктів 1, 2 Постанови КМУ № 103 судова колегія до уваги не приймає, оскільки предметом спору в цій справі є саме перерахунок пенсії Позивача у відповідному коефіцієнту (80%), а не застосування безпосередньо конкретних положень вказаного нормативно-правового акта. 5. При цьому, судова колегія враховує правову позиція ЄСПЛ, викладену в рішенні по справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch - United Kingdom» № 44277/98), в якому Суд, здійснюючи прецедентне тлумачення ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Крім того, у справі «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02) ЄСПЛ надав тлумачення поняттю «майно» саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якого таке поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності». При цьому, Суд зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Разом з тим, у рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 6. Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині щодо позовних вимог щодо виплату пенсії Позивача без обмеження її максимальним розміром, колегія суддів зазначає наступне. Так, станом на час виникнення спірних у цій справі правовідносин Відповідачем не було здійснено перерахунку пенсії Позивача із застосуванням коефіцієнту 80%, унаслідок чого й виник цей спір. Разом з тим, у межах виниклих правовідносин вирішенні питання щодо обмеження пенсії Позивача після її перерахунку у вказаному розмірі належить до дискреційних повноважень Відповідача, які будуть ним реалізовані лише при виконанні судового рішення в цій справі. Водночас, відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. У разі, коли суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин. Тобто, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта. Таким чином, суд не наділений повноваженнями підміняти собою суб`єкт владних повноважень при прийнятті певного рішення та не може втручатись у дискреційні повноваження такого суб`єкта. Тому, на теперішній час заявлені [PERSON] позовні вимоги в частині щодо зобов`язання Відповідача здійснити виплату його пенсії без обмеження максимальним розміром є передчасними і, відповідно до ст. 2 КАС України, виходячи із завдань адміністративного судочинства не можуть бути задоволені, оскільки судовому захисту підлягають виключно порушені права, а не захист права на майбутнє. 7. Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення спору в цій частині та, відповідно до ст. 317 КАС України, є підставою для скасування рішення суду щодо задоволення відповідних позовних вимог. 8. Щодо інших позовних вимог (з приводу коефіцієнту 80%), суд першої інстанції повно встановив обставини справи та правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 9. Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Відповідача виплатити Позивачу пенсію без обмеження максимальним розміром, а такі позовні вимоги - залишенню без задоволення. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Результат розгляду: partial