Рішення адміністративного суду від 2022-10-05 00:00:00+03

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Девелопмент» (далі - ТОВ «Укрбуд Девелопмент», позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.02.2020 №02032615050105 та №0201265050105. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Не погоджуючись з рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва, відповідачем подано апеляційну скаргу де викладено мотиви незгоди з рішенням суду. Також, відповідачем подано клопотання про залишення позову без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом. 17 березня 2021 року Шостим апеляційним адміністративним судом винесено постанову, якою частково задоволено апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві: рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 грудня 2020 року скасовано, а позов залишено без розгляду. Ухвалюючи таке рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що позовна заява подана ТОВ «Укрбуд Девелопмент» до суду першої інстанції з пропуском строку, визначеного п. 56.19 ст. 56 Податкового кодексу України (далі -ПК України). При цьому будь-яких обставин на підтвердження поважності причин пропуску цього строку позивач не навів. Не погоджуючись із таким рішенням суду апеляційної інстанції позивач звернувся із касаційною скаргою до Верховного суду. В ній, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати таке рішення та ухвалити нове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що, ухвалюючи дане рішення, судом проігноровано та не враховано вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 № 540-ІХ, що набрав чинності 02.04.2020 року, яким з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193,261,295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також інші процесуальні строки продовжено на строк дії карантину. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки вважає доводи позивача безпідставними, а оскаржуване рішення - таким, що ухвалене з додержанням норм процесуального права. В судовому засідання представник позивача підтримав вимоги касаційної скарги, просив її задовольнити. Поряд із цим навів додаткові обґрунтування, які, на його погляд, свідчать про необхідність скасування як постави суду апеляційної інстанції, так і рішення суду першої інстанції, з направленням справи на новий розгляд. Представник відповідача заперечив проти вимог задоволення касаційної скарги, просив в її задоволенні відмовити. Переглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. За приписами ч. 1 ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Процесуальні строки (в тому числі строки звернення до адміністративного суду) в адміністративному судочинстві визначені Главою 6 КАС України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Згідно з ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України). Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України. Своєю чергою, відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України. Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті. Таким чином, в силу приписів пункту 56.19 статті 56 ПК України позивач, дійсно, мав звернутись із позовом протягом одного місяця від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження. Як вбачається з матеріалів справи у спірному випадку процедура адміністративного оскарження закінчилася днем отримання позивачем рішення ДФС України від 07.04.2019 № 12511/6/99-00-08-05-01-06 за результатом розгляду скарги, яке отримано позивачем 13.04.2020. Однак, позовна заява була подана до суду першої інстанції лише 22.05.2020, що, на переконання суду апеляційної інстанції свідчить про пропуск позивачем строку звернення до суду, визначеного п. 56.19 ст. 56 ПК України. Поряд із цим, судом не враховано, що відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 лютого 2020 року, Кабінет Міністрів України починаючи з 12 березня 2020 року по всій території України встановив карантин (постанова від 11 березня 2020 року №211 (зі змінами та доповненнями)). У зв`язку із установленими Урядом заходами, пов`язаними із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) на території України, Законом №540-IX (набрав чинності 02 квітня 2020 року) розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України доповнено пунктом 3 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Зазначена редакція пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України була чинною до 16 липня 2020 включно. В подальшому, 17 липня 2020 року набрав чинності Закон №731-IX, яким пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України викладено в новій редакції, яким унормовано, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Згідно із пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №731-IX процесуальні строки, які були продовжені відповідно до (…) пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону №540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Отже, зміст наведених норм права дає підстави для висновку, що визначені КАС України процесуальні строки за 02 квітня по 16 липня 2020 року, у тому числі (…) на звернення до суду, були продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Аналогічна правова позиція була викладена в постанові від 05 березня 2021 року по справі № 640/3948/19. Таким чином на час звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом процесуальні строки, в тому числі на звернення до суду, були продовжені на строк дії карантину Законом №540-ІХ, що не було враховано Шостим апеляційним адміністративним судом, чим порушено норми процесуального права. Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. За таких обставин, Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржувану постанову з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з цим така постанова підлягає скасуванню із передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Результат розгляду: partial