Рішення адміністративного суду від 2023-04-20 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частина [NUMBER] , в якій просив суд: - визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не врахування «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» при обрахунку [PERSON] "грошової допомоги на оздоровлення" передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2016, 2017 рік; - визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не врахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку [PERSON] «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2018, 2019 рік; - визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не врахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку [PERSON] грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та доплату [PERSON] «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» за 2016, 2017 рік; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та доплату [PERSON] «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням «індексації грошового забезпечення» за 2018, 2019 рік; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та доплату [PERSON] грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XIІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки з урахуванням "індексації грошового забезпечення". В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач до 01.03.2019 проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] . Наказом командира військової частини [NUMBER] від 01.03.2019 № 54 (по стройовій частині) молодшого сержанта [PERSON] , звільненого наказом командира від 22.02.2019 № 28-РС у запас у зв`язку з закінченням строку контракту, з 01.03.2019 виключено зі списків особового складу. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року позовну заяву [PERSON] до Військової частина [NUMBER] про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частина [NUMBER] щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку [PERSON] грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 роки. Зобов`язано Військову частину [NUMBER] провести перерахунок та виплатити на користь [PERSON] грошову допомогу на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за 2016, 2017 роки, з урахуванням виплачених сум. В задоволенні інших позовних вимог-відмовлено. Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в цій частині та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що питання нарахування та виплати індексації грошового забезпечення уже вирішено судами при розгляді справи №480/2829/21 та рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року відповідача уже зобов`язано здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення. Тобто, питання індексації грошового забезпечення позивачу вирішено, та є рішення суду, яке набрало законної сили. Спірним питанням в цій справі є дії відповідача щодо розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік, 2017 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік без урахування, зокрема, індексації. Тобто дослідженню підлягають обставини включення сум індексації до розрахунку таких виплат, як одноразова грошова допомога при звільненні, грошова допомоги на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, а не включення цих виплат до складу грошового забезпечення військовослужбовця та їх індексації. Позивач вважає, що індексація повинна бути врахована при обрахунку «грошової допомоги на оздоровлення» та «одноразової грошової допомоги при звільненні», які є одноразовими видами грошового забезпечення. На переконання позивача, суд першої інстанції в повному обсязі не дослідив факти, що підлягали встановленню і лежать в основі позовних вимог, в повному обсязі не дослідив докази які знаходяться в матеріалах справи, що слугувало прийняттю необґрунтованого рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині відмови від задоволення позову, щодо включення розміру «індексації грошового забезпечення» при обрахунку «грошової допомоги на оздоровлення», а також грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки та щорічної основної відпустки. Представник відповідача скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Представник відповідача вважає, що відсутня протиправність в діях військової частини [NUMBER] при нарахуванні позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, а також компенсації за невикористану додаткову відпустку. Фактично такі виплати здійснювались військовою частиною [NUMBER] в 2016, 2017, 2018, 2019 роках. Перерахунок та виплата індексації грошового забезпечення позивачу були здійснені відповідачем на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі №480/2829/21, тобто значно пізніше, ніж фактично здійснювались нарахування та виплата позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, а також компенсації за невикористану додаткову відпустку. На переконання представника відповідача, вимога позивача щодо визнання протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо не врахування індексації грошового забезпечення при обрахунку позивачу грошової допомоги на оздоровлення та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки є необгрунтованою та такою, що не відповідає дійсності. На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказом командира Військової частини \~ [NUMBER] від 01.03.2019 № 54 молодшого сержанта [PERSON] , командира автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення з реактивного артилерійського дивізіону військової частини [NUMBER] , звільненого наказом командира 27 реактивної артилерійської бригади (по особовому складу) від 22 лютого 2019 року №28-РС з військової служби у запас за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту), пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу з 01 березня 2019 року виключено зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 року у справі №480/2829/21 адміністративний позов [PERSON] до Військової частини [NUMBER] про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не нарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 29.04.2016 року по 28.02.2018 року та зобов`язано Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 29.04.2016 року по 28.02.2018 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2021 апеляційну скаргу [PERSON] \~задоволено частково. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 по справі № 480/2829/21 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] про \~визнання \~протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не встановлення січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та невиплаті індексації грошового забезпечення [PERSON] в період з 29.04.2016 року по 28.02.2018 року; визнання протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо не врахування абзаців 4-6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 \~№ 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення [PERSON] в період з 01.03.2018 \~по 01.03.2019; зобов`язання Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 29.04.2016 по 01.03.2019 із застосуванням січня 2008 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 29.04.2016 по 28.02.2018, а в період з 01.03.2018 по 01.03.2019 із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) з урахуванням абзаців 4-6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не встановлення січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та невиплаті індексації грошового забезпечення [PERSON] в період з 29.04.2016 по 28.02.2018. Визнано протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо не врахування абзаців 4-6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 \~№ 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення [PERSON] в період з 01.03.2018 \~по 01.03.2019. Зобов`язано Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 29.04.2016 по 01.03.2019 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), в період з 29.04.2016 по 28.02.2018 та в період з 01.03.2018 по 01.03.2019 із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням абзаців 4-6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі № 480/2829/21 залишено без змін. На виконання вищезазначеного рішення суду відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення. Проте, позивач вважає, що йому в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, а також грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2016-2017 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889 є безпідставними, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача стосовно того, що грошова допомога на оздоровлення, грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки повинні обраховуватись із грошового забезпечення з урахуванням його індексації є помилковим, оскільки зазначені одноразові додаткові види грошового забезпечення обраховуються згідно з положень постанови Кабінету Міністрів України №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та в силу положень ст.2 Закону №1282 не підлягають індексації. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частинами 1-4 статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011 -XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011 -XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Абзацом другим частини 3 статті 9 Закону №2011 -ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Частиною 1 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ визначено, що один раз в рік військовослужбовцям виплачується грошова допомога на оздоровлення обрахунок якої здійснюється виходячи з розміру місячного грошового забезпечення. Частиною 14 статті 15 Закону №2011-XII визначено, що військовослужбовцям які не використали щорічну або додаткову відпустку їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки обрахунок якої здійснюється виходячи з розміру місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Тобто, аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що обрахунок: «грошової допомоги на оздоровлення», грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки та щорічної основної відпустки, здійснюється виходячи з місячного грошового забезпечення. Отже, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, грошова допомога на оздоровлення, грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки не повинні обраховуватись із грошового забезпечення з урахуванням його індексації, оскільки зазначені одноразові додаткові види грошового забезпечення обраховуються згідно з положень постанови Кабінету Міністрів України №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та в силу положень ст.2 Закону №1282 не підлягають індексації є необґрунтованим та суперечать фактичним обставинам справи. Оскільки з матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач не вимагає провести індексацію «грошової допомоги на оздоровлення» та грошової компенсації за невикористані календарні дні відпустки Дійсно, питання нарахування та виплати індексації грошового забезпечення уже вирішено судами при розгляді справи №480/2829/21 та рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року відповідача уже зобов`язано здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення. Тобто, питання індексації грошового забезпечення позивачу вирішено, та є рішення суду, яке набрало законної сили. Предметом ж розгляду даної справи є питання включення до складу грошового забезпечення з якого здійснюється обчислення «грошової допомоги на оздоровлення» а також грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки та щорічної основної відпустки, - «індексації грошового забезпечення», яка відповідачем не виплачувалася та була виплачена на виконання рішення суду по справі № 480/2829/21. Статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 р. № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина 2 статті 19 Закону № 2017-ІІІ). Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон №1282-ХІІ). Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Відповідно до статті 6 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (в редакції до 01.01.2016 року в розмірі 101 відсоток). У разі виникнення обставин, передбачених статті 4 Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Відповідно до пункту 2 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі - Порядок №1078) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення. Відповідно до пункту 1.1 Порядку №1078 індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. До 01.01.2016 року поріг індексації встановлювався в розмірі 101 відсоток (внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 рок №77). Пунктом 5 Порядку №1078 (редакції від 15.12.2015 року, вступив в дію з 01 грудня 2015 року) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Колегія суддів зазначає, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації. Незважаючи на наявність спеціального законодавства, якими імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється «грошова допомога на оздоровлення» та «одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту», при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку №1078. Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту для розрахунку «грошової допомоги на оздоровлення» та «одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту». Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 03 квітня 2019 року справа №638/9697/17 (провадження №К/9901/30616/18) від 11 грудня 2019 у справі № 638/5794/17 (провадження №К/9901/22230/18), від 27 грудня 2019 у справі № 643/11749/17 (провадження № К/9901/24713/18), предметом розгляду яких було, зокрема, включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення. Так, Верховним Судом в постанові від 03 квітня 2019 року справа №638/9697/17 зазначено: «Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.» При обчислення «грошової допомоги на оздоровлення» та грошової компенсації за невикористані календарні дні відпустки також не враховуються одноразові види грошового забезпечення. Обчислення даних виплат здійснюється виходячи з місячного грошового забезпечення, тобто з виплат які мають щомісячний характер. Верховний Суд в постанові від 11 грудня 2019 у справі № 638/5794/17 зазначив: «В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.» Що є аналогічним до даної справи, оскільки позивачу при обрахунку та визначенні розміру «грошової допомоги на оздоровлення» та грошової компенсації за невикористані календарні дні відпустки застосовано знецінене місячне грошове забезпечення без врахованої індексації. Слід також окремо зазначити, що питання включення індексації до складу грошового забезпечення з якого здійснюється обчислення безпосередньо «одноразової грошової допомоги при звільненні» та «грошової допомоги на оздоровлення», було предметом розгляду Верховним Судом. Так, Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року по справі № 240/10130/19, було зазначено: «При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-Ш, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку №1078. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для включення індексації до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивачки.» Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2021 року по справі № 820/3423/18, було зазначено: «Субсидіарне застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг. Правова позиція стосовно систематичного та постійного характеру виплати індексації наведена у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17, від 30 грудня 2020 року у справі №359/8843/16-а. Таким чином, позовні вимоги позивача в зазначеній частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на те, що грошова допомога на оздоровлення за 2016 та 2017 роки і матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік не входять до складу грошового забезпечення, мають разовий характер, а тому у відповідності до ст.2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення не підлягають індексації. Суд звертає увагу на те, що спірним питанням в цій справі є дії відповідача щодо розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік, 2017 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік без урахування, зокрема, індексації. Тобто дослідженню підлягають обставини включення сум індексації до розрахунку таких виплат, як одноразова грошова допомога при звільненні, грошова допомоги на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, а не включення цих виплат до складу грошового забезпечення військовослужбовця та їх індексації.» Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 березня 2020 року по справі №820/5286/17 та у постанові від 26 лютого 2021 року по справі № 620/3346/19 у яких також розглядалося питання врахування індексації при обрахунку «грошової допомоги на оздоровлення» та «одноразової грошової допомоги при звільненні». Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що індексація повинна бути врахована при обрахунку «грошової допомоги на оздоровлення» та «одноразової грошової допомоги при звільненні», які є одноразовими видами грошового забезпечення, отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції частково задовольнивши позовні вимоги, зробив помилкові висновки. Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року по справі № 480/6855/22, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Результат розгляду: granted