Рішення адміністративного суду від 2022-09-01 00:00:00+03

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним адміністративним позовом, зважаючи на наступне. Начальником Київської митниці Сілюком Сергієм 30 вересня 2021 року було винесено постанову про порушення митних правил №2365/10000/21, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.4 ст.469 Митного Кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн. Підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що 07 липня 2021 року до Київської митниці звернулась громадянка України [PERSON] , яка подала митну декларацію типу "ІМ40АА" №UA100230/2021/319650 з метою митного оформлення транспортного засобу автомобіля марки "AUDI" модель "А6", VIN № [NUMBER] , на підставі закону України від 15 квітня 2021 року № 1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України». При митному оформленні вказаного автомобіля відповідно до інформації, що міститься в електронній базі даних АСМО «Інспектор», було встановлено, що вказаний транспортний засіб було ввезено на митну територію України 14 листопада 2018 року позивачем в режимі «транзит», останній повинен був бути доставленим у митний орган призначення до закінчення строку, встановленого ст. 95 МК України. Однак відповідно до інформації, яка міститься в електронній базі даних АСМО «Інпектор», факт вивезення вищевказаного транспортного засобу відсутній. На підставі вищевказаної інформації відповідач дійшов висновку про наявність в діях позивача ознак порушення митних правил, передбачених ч.4 ст. 469 МК України, а саме передача без дозволу митного органу транспортного засобу особистого користування транспортного засобу автомобіля марки «AUDI» модель «А6», VIN № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , поміщений у митний режим транзиту, у користування особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту. [PERSON] вважає, що обставини та підстави винесення відповідачем даної постанови не відповідають дійсності, оскільки жодного автомобіля в Україну 14 листопада 2018 року в режимі транзит вона не ввозила, а відтак і не набула обов`язків, передбачених ст.95 МК України, та не могла об`єктивно вчинити дій, які мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч.4 ст.469 МК України, тобто передати в користування автомобіль марки «AUDI» модель «А6», VIN № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] у користування особі, яка безпосередньо такий транспортний засіб не ввозила. Жодних довірчих документів на право власності чи співвласності, а також на право користування даним автомобілем ніколи не мала і не має, а тому навіть і не знала до цього часу у чиєму володінні чи користуванні знаходився даний автомобіль весь цей час і кому фактично належить. За таких обставин представник позивача просить визнати протиправною та скасувати постанову, винесену начальником Київської митниці 30.09.2021 року в справі про порушення митних правил №2365/10000/21, про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.469 МК України, та стягнути на її користь з Київської митниці судові витрати у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва 17.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні 01.04.2022 року Від Київської митниці суду надійшли відзиви на позов у яких представники відповідача не погоджується з позовними вимогами позивача. Вважають, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки факт ввезення на митну територію України 14.11.2018 року марки «AUDI» модель «А6», VIN № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , громадянкою [PERSON] підтверджується інформацією з електронної бази даних митного органу АСМО «Інспектор», а передача даного автомобіля без дозволу митного органу особі, яка безпосередньо його не ввозила на митну територію України, відбулась 26.05.2020 року та підтверджується договором купівлі-продажу б/н від 26.02.2020 року на продаж автомобіля. Додатково для підтвердження даного факту разом з відзивом подано до суду копії технічного паспорту на автомобіль Литовської республіки № [NUMBER] та довідку про зняття з реєстрації від 26.02.2022 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. За положеннями ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в суді. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні докази та надавши їм належну оцінку, дійшов висновку про таке. Судом установлено, що 17.08.021 Київською митницею складено протокол про порушення митних правил №2365/10000/21 відносно позивача за ознаками правопорушення, передбаченого ч.4 ст.469 МК України, за фактом передачі без дозволу митного органу транспортного засобу особистого користування автомобіля марки «AUDI» модель «А6», VIN № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , поміщений у митний режим транзиту, у користування особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту. Постановою начальника Київської митниці Сергія Сілюка у справі про порушення митних правил №2365/10000/21 від 30.09.2021 року позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.4 ст.469 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34000 грн. Відповідальність за ч.4 ст.469 МК України настає у випадку передачі транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні. Разом з тим, ст.489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на відповідні органи, і за які Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Види порушень митних правил та відповідальність за такі правопорушення закріплено у главі 68 Кодексу. З аналізу зазначених норм вбачається, що для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.469 МК України, має бути встановлено, що транспортний засіб, який ввозився на митну територію України, перебував у володінні, користуванні чи розпорядженні [PERSON] ; [PERSON] безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України та поміщувала його у митний режим транзит (в тому числі має бути встановлено, що саме вона заявила митний режим транзит з наданням митному органу відповідних документів на підтвердження права власності або користуванням транспортним засобом); [PERSON] , яка подала митну декларацію типу «ІМ40АА» №UA100230/2021/319650, з метою митного оформлення транспортного засобу марки «AUDI» модель "А6", VIN № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , дійсно отримала у володіння вказаний транспортний засіб від [PERSON] . Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Будь-яких даних, що позивач була власником або мав право користування автомобілем марки «AUDI» модель «А6», VIN № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , відповідач не надав. Єдиний протокол про порушення митних правил без підтвердження іншими доказами не є підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Згідно п. 3 розділу 1 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України №1118 від 17.11.2005 року, транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою. Відповідно до п. 7 розділу 1 Правил власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: - що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); - реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; - митної декларації - у разі потреби. Пунктом 9 розділу 1 Правил передбачено, що транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження), не підлягає пропуску через митний кордон України. Виходячи з вищевикладеного відповідачем при прийнятті рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не доведено, саме вона мала право на користування, володіння, розпоряджання автомобілем марки «AUDI» модель «А6», VIN № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Суд ставиться критично до доказів, що надані відповідачем на підтвердження, що саме позивач ввезла автомобілем марки «AUDI» модель «А6», VIN № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] на територію України в режимі транзиту. Відомості з бази даних митного органу АСМО «Інспектор» не підтверджують, що саме [PERSON] поміщувала даний автомобіль в режим транзиту. Такі відомості можуть бути доказом лише того, що позивач перетинала митний кордон України в даному автомобілі 14.11.2018 року разом з громадянином, яким і був поміщений даний автомобіль в режим транзиту, оскільки ввозити транспортний засіб на митну територію може лише та особа, яка є його власником , або має законне право ним користуватись. Також оскаржувана постанова не містить посилять на докази які б підтверджували, що саме позивач передала автомобіль марки «AUDI» модель «А6», VIN № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] у користування [PERSON] , яка подала митну декларацію типу «ІМ40АА» №UA100230/2021/319650, з метою митного оформлення даного транспортного засобу. Такі докази також не були подані відповідачем і під час розгляду справи судом. Викладене вище свідчить, що наявність складу правопорушення в діях позивача, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України, може мати місце лише у випадку документального підтвердження наявності відповідних записів внесених до реєстраційних документів даного автомобіля, доручення на управління чи розпорядження таким, заяв про дозвіл на ввезення автомобіля, наявності копій митних декларацій чи будь-яких письмових зобов`язань про вивезення тимчасово ввезеного автомобіля, тощо. У разі відсутності документальних відомостей про таке, звинувачення Позивача у вчиненому правопорушенні слід вважати таким, яке за змістом ст. 62 Конституції України ґрунтується виключно на припущеннях та повинно розглядатись на його користь. Жодних оригіналів чи копій документів на ввезений автомобіль, що посвідчують право власності чи користування ним митному органу позивач не надала, оскільки не ввозила його на митну територію України в режимі «транзит» та не є ні власником даного транспортного засобу, ні особою, якій надано право користуватись, розпоряджатись вказаним транспортним засобом, Таким чином, в діях [PERSON] відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ч.4 ст.469 МК України, оскільки остання не могла передати транспортний засіб марки «AUDI» модель «А6», VIN № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] будь-кому в користування, у зв`язку з тим, що в її володінні, користуванні та розпорядженні не перебував даний транспортний засіб та позивач безпосередньо не поміщувала його в митний режим «транзит». Відповідно до ст.531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх доказів, що є в матеріалах справи, в їх сукупності, враховуючи, що суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів правомірності свого рішення, суд приходить до висновку, що постанову Київської митниці у справі про порушення митних правил № 2365/10000/21 від 30.09.2021 року про накладення на позивача стягнення за порушення митних правил слід скасувати. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 139 КАС України. Виходячи з наведеного,

Результат розгляду: granted