Рішення адміністративного суду від 2022-08-10 00:00:00+03

Короткий зміст позовних вимог. Як вбачається з даних комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», у грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» (далі ТОВ «Строй Мир») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (далі Митниця), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 08.12.2021 №UA508040/2021/000274/2. Також позивач просив стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн та витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги в розмірі 2500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у суб`єкта владних повноважень законодавчо визначених підстав для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі. Товариство пояснило, що надані митному органу документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містили всі відомості, що підтверджують числові значення її складових та відомості щодо ціни, яка підлягала сплаті за ці товари. На думку позивача, митний орган дійшов неправильного висновку про неможливість застосувати метод визначення митної вартості товарів за ціною контракту та необґрунтовано вимагав від декларанта додаткові документи. Таким чином, на думку позивача, спірне рішення про коригування митної вартості є протиправним, оскільки прийнято з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання. Короткий зміст рішення суду першої інстанції. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), позов ТОВ «Строй Мир» задоволено. Суд визнав протиправним та скасував рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про коригування митної вартості товарів від 08.12.2021 №UA508040/2021/000274/2. Також суд стягнув на користь ТОВ «Строй Мир» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 270 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 2 500 грн за рахунок бюджетних асигнувань Митниці. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем, для оформлення товару за першим методом, надано всі передбачені, законодавством, документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а відтак митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару. Суд, за проведеним аналізом доводів Митниці, зробив висновки, що остання, не надала доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостовірними чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у недостовірності наданої інформації про митну вартість товару. Короткий зміст вимог апеляційної скарги. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено таке. По-перше, скаржник указує на спрацювання, в процесі дослідження митної декларації та документів до неї, Автоматизованої системи з оцінки ризиків (АСАУР), що вимагає порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, яка міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі митних органів Украни (ЄАІС). За результатом такого порівняння, Митниця \~встановила, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну. По-друге, скаржник зазначає, що інвойс №А221D002 від 30.09.2021 не містить посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця, на які необхідно здійснити платежі за поставлений товар. По-третє, на думку скаржника, суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність у декларанта страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування. Разом з тим, поставка товарів здійснювалася на умовах поставки CIF «ODESSA» ІНКОТЕРМС 2010, що зобов`язує \~Продавця за власний рахунок застрахувати вантаж, оформити це у вигляді контракту (договору) та надати Покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття. Останнє, на чому зупинив увагу скаржник, це необґрунтованість стягнення з нього витрат на правничу допомогу. Представник Митниці зазначає, що гонорар адвоката за складання позову в сумі 2500 грн. не відповідає складності справи, є завищеним, оскільки зміст позову є стандартним для такого виду справ, при підготовці позову не проводились будь-які дослідження та розрахунки, не здійснювалось будь-яких адвокатських запитів, позов був підготовлений за документами, які були надані адвокату позивачем. ТОВ «Строй Мир» не скористалось правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до приписів пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Фактичні обставини справи. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Строй Мир» є юридичною особою (код ЄДРПОУ 41688915), основним видом економічної діяльності якої є: 46.90 неспеціалізована оптова торгівля. 31.05.2018 між ТОВ «Строй Мир» (Покупець) та JIANGSU SHENGHUI IMPORT&EXPORT CO, LTD (Продавець) був укладений контракт CH-UA-18/05/31 (далі Контракт) на продаж приладів освітлення в номенклатурі, кількості та за \~цінами, згідно супровідних документів. Умови поставки - СІF ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNY, відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс-2010» (пункт 3.1 Контракту). Згідно із пунктами 4.1, 5.3, 5.5 Контракту ціна за одиницю товару вказується у товаросупровідних документах. Місце платежу валютні реквізити Продавця, зазначені в Контракті або додатках до нього (додаткових угодах, інвойсах, специфікаціях). Умови оплати: 100% оплата протягом 30 днів після отримання товару на склад Продавця. На виконання умов Контракту Продавцем JIANGSU SHENGHUI IMPORT&EXPORT CO, LTD поставлено, а ТОВ «Строй Мир» пред`явлено для митного оформлення товар «світильники електричні настільні з ЛЕД лампами, загальною кількістю 6 400 шт.». Декларантом подано для здійснення митного оформлення зазначеного товару такі документи: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~митну декларацію від 08.12.2021 №UA508040/2021/009567; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~пакувальний лист від 30.09.2021 б/н; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~рахунок-фактуру (інвойс) №А221D002 від 30.09.2021; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~коносамент від 16.10.2021 №ХМ21100527А; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~автотранспортну накладну від 06.12.2021 №46188-1; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~декларацію про походження товару №А221D002 від 30.09.2021; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~доповнення до зовнішньоекономічного договору від 30.09.2021 №14; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~доповнення до зовнішньоекономічного договору від 28.05.2021; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 31.05.2018 №CH-UA-18/05/31. Митна вартість товару, визначена декларантом самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), - 17 161,00 доларів США. За результатами перевірки митної декларації та поданих до неї документів, відповідач сформував повідомлення від 08.12.2021, відповідно до якого, на підставі статті 53 Митного кодексу України, позивачу запропоновано надати додаткові документи, а саме: 1) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи; 2) банківські платіжні документи; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. На виконання вимог митного органу декларант додатково надав відповідачу прайс-лист, комерційну пропозицію. Також повідомив про відсутність будь-яких інших документів. За результатами розгляду поданих документів Митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 08.12.2021 UA508040/2021/000274/2, відповідно до якого визначено вартість товару за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України та на підставі інформації, наявної у митного органу 31 806,9767 доларів США. Мотивами для прийняття такого рішення слугувало непідтвердження складових митної вартості, а саме як фактурної вартості так і витрат на страхування. Так, інвойс №А221D002 від 30.09.2021 не містить посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця, на які необхідно здійснити платежі за поставлений товар. Далі, вказано, що відсутні страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, враховуючи, що поставка товарів здійснюється на умовах поставки CIF «ODESSA», відповідно до ІНКОТЕРМС 2010. Зауважено, що додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців. Наголошено на тому, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, що підтверджується даними ЄАІС. Окрім того, заявлено про ненадання декларантом на вимогу Митниці: платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару і містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; додатків до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; копії митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. На підставі оскаржуваного рішення Митниці, позивач додатково сплатив: мито 39 861,51 грн, ПДВ 87 695,34 грн. Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції. Переглянувши справу за наявними у ній доказами, які перебувають у комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке. Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1ст.52 Митного кодексу України). У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1ст.53 Митного кодексу України). Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2ст. 53 Митного кодексу України). У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини(ч.3ст. 53 Митного кодексу України). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5ст. 53 Митного кодексу України). Стаття 58 Митного кодексу України унормовує визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Зокрема, частина 1 даної статті встановлює, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів. Далі, частини з 2 по 5 даної статті встановлюють, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Частина 10 статті 58 Митного кодексу України встановлює, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем, зокрема: вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Частина 11 даної статті забороняє при визначенні митної вартості включати до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, ніякі інші витрати, крім тих, що передбачені у цій статті. Досліджуючи доводи апеляції про законність прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів, колегія суддів установила таке. Перший довід Митниці полягає у тому, що після отримання митної декларації та документів до неї, спрацювала АСАУР, що стало підставою для порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну, яка міститься в ЄАІС Держмитслужби. За результатом такого порівняння встановлено, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну. Оцінюючи даний довід, колегія суддів виходить з такого. Відомості, які містяться в ЄАІС мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників АСАУР. Так, Верховним Судом сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Суд касаційної інстанції зазначив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (постанова від 21.02.2018 року у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 у справі №818/1186/17). Другий довід скарги полягає у тому, що інвойс декларанта за №21RS0711-3-4 від 05.08.2021 не містить посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити Продавця, на які необхідно здійснити платежі за поставлений товар. Оцінюючи даний довід, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий недолік не впливає на ціноутворення, а також не спростовує реальну вартість товару. Так, відповідно до пункту 5.3 Контракту № СН-UA-18/05/31 банківські реквізити Продавця вказані в даному документі чи доповненнях до нього (додаткових угодах, інвойсах, специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього контракту. Окрім цього, за пунктом 5.5 даного Контракту оплата здійснюється в розмірі \~100% протягом 30 днів після отримання товару на склад, а відтак, сам факт оплати не впливає на митну вартість товару, оскільки за умовами договору сторони можуть розрахуватись уже після розмитнення товару. Третій довід скаржника полягає в тому, що декларант не надав документів про страхування та документів, які б містили відомості про вартість страхування. Суд першої інстанції, з висновком якого погоджується і колегія суддів, відповідаючи на вказаний довід, обґрунтовано вказав, що, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на Продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь Покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження. За такого правового регулювання, витрати Постачальника щодо страхування товару включені до \~ціни товару і \~відсутні підстави для оформлення додаткових документів. Таким чином, довід скаржника про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товарів за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування вантажу не засновані на законодавстві. Правова позиція з даного питання неодноразово висвітлювалась у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах за №№ 821/1617/17, 821/410/18, 821/289/18. Отже, на думку суду апеляційної інстанції, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною контракту, Митниця не навела, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «Строй Мир» митної вартості товару судом першої та апеляційної інстанцій не встановлено. Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції робить висновок, що застосування відповідачем, при визначенні митної вартості товару, другорядного методу (резервного) є протиправним. В апеляції скаржник також висловлює незгоду з рішенням суду першої інстанції щодо стягнення з нього на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката та щодо розміру цих витрат в сумі 2\~ 500 грн. Наведене питання регулюється статтями 132 та 134 КАС України. Так, відповідно до частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу. За приписами статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 6. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 7. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Досліджуючи документи надані ТОВ «Строй Мир» на підтвердження понесених витрат щодо оплати правничої допомоги адвоката, суд апеляційної інстанції встановив наявність договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 № 1СМр, укладеного із Адвокатським бюро «Євгена Малюка», де визначено, що вартість складання позову становить 2\~ 500 грн, акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 14.12.2021, з якого вбачається, що на підготовку позовної заяви адвокатом витрачено три години. При оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд апеляційної інстанції застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг). Слід погодитися зі скаржником, що стосовно спорів про визнання протиправним рішення Митниці про коригування митної вартості товару існує поширена судова практика. Наведена категорія справ не є складною, а тому вартість адвокатської послуги щодо складання позову 2\~ 500 грн, є завищеною. До того ж, суд оцінює фінансовій стан Митниці, а саме: обставини того, що дана установа фінансується за рахунок бюджетних асигнувань, надходження яких у воєнний час є складним. За таких обставин, колегія суддів, ураховуючи витрачений адвокатом час на складання позову, вважає, що співмірною її оплатою є сума в розмірі 1\~ 500 грн. Статтею 317 КАС України встановлені підстави, в тому числі і для зміни судового рішення суду першої інстанції, зокрема, однією з таких підстав є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково вважав, що розмір гонорару адвоката, який належало стягнути з суб`єкта владних повноважень є доведеним за наведеними вище критеріями, а відтак рішення суду в цій частині слід змінити. Вирішуючи питання \~стягнення судового збору за подання апеляції, колегія суддів установила таке. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2022 року Митниці було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги у справі, а тому він підлягає стягненню у сумі 3405 грн. Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. Відповідно до пункту 10 частини 6 статті 12 КАС України до справ незначної складності відносяться інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянути за правилами спрощеного позовного провадження. Суд правомірно розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, адже, остання не відноситься до справ, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження. Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто рішення суду першої інстанції, розглянутого за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його касаційного оскарження.

Результат розгляду: partial