Рішення адміністративного суду від 2022-05-17 00:00:00+03

Описова частина. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Короткий зміст позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В травні 2021 року [PERSON] звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Костринської сільської ради, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Костринської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області з приводу не розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, комунальної форми власності, орієнтовною площею 1,6 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка розташована на території Костринської сільської ради в межах населеного пункту; зобов`язати Костринську сільську ради Великоберезнянського району Закарпатської області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, комунальної форми власності, орієнтовною площею 1,6 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка розташована на території Костринської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, із урахуванням правової оцінки наданої судом в судовому рішенні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06.09.2021 позовні вимоги задоволено частково. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Визнано протиправною бездіяльність Костринської сільської ради, що полягає у неприйнятті рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України за результатами розгляду клопотання [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,6 га, яка розташована на території Костринської сільської ради в межах населеного пункту. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зобов`язано Костринську сільську раду повторно розглянути клопотання [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,6 га, яка розташована на території Костринської сільської ради та прийняти рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Короткий зміст вимог апеляційної скарги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відзив/заперечення на апеляційну скаргу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рух справи у суді апеляційної інстанції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження\~ \~\~\~\~у вищевказаній справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що у березні 2021 року позивач звернувся до Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,6 га, яка розташована на території Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до витягу з протоколу ІІ сесії VIII скликання Костринської сільської ради від 26 березня 2021 року проведено відкрите поіменне голосування за прийняття проекту рішення сільської ради щодо надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою, однак за результатами голосування рішення не прийнято. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач, вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав. Мотивувальна частина. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно із ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до пункту "б" ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно із ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі №21-358а13 та в постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17, від 07.06.2019 у справі №826/17196/17, від 25.02.2020 у справі №723/1964/14-а, від 22.04.2020 у справі №818/1707/16. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 Земельного кодексу України, відповідно до приписів частини 1 якої до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області з приводу не розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, комунальної форми власності, орієнтовною площею 1,6 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка розташована на території Костринської сільської ради в межах населеного пункту та зобов`язати Костринську сільську ради Ужгородського району Закарпатської області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Правовий статус відповідних рад визначається Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР). Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Отже, аналіз норм ч.9 ст.118 ЗК України та частин 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-В дає підстави для висновку, що при вирішенні клопотання громадянина про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства, комунальної форми власності у місцевої ради виникає обов`язок розглянути таке клопотання у передбачений законом строк і прийняти одне з наступних рішень: 1) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність; 2) про відмову у надання дозволу на розробку проекту землеустрою; 3) про залишення відповідного клопотання без розгляду. Водночас рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість депутатів від загального складу ради і, в такому разі, викладається у формі окремого документа. Натомість проект рішення, який не отримав необхідної кількості голосів депутатів на свою підтримку, вважається відхиленим та не викладається у формі окремого документу про відмову у задоволенні клопотання, а відповідний результат голосування фіксується у протоколі, що ведеться на пленарному засіданні ради. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.09.2018 року в справі № 343/244/16-а та у постанові від 09.12.2020 року в справі № 300/178/20. З матеріалів справи встановлено, що 26.03.2021 на розгляд ІІ сесії Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області VIII скликання було винесено та розглянуто проект рішення сесії сільської ради "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок", який передбачав надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,6 га. За результатами голосування за вказаний проект проголосували «за» 0 депутатів, «проти»- 11, «утримались» 7, «не голосували» 0, «відсутні» 4. Рішення не прийнято. Отже, із урахуванням обставин розгляду клопотання позивача, колегія суддів вважає що в діях відповідача відсутня пасивна поведінка, яка б проявлялася у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь позивача, адже внаслідок не набрання рішенням за результатом голосування 26.03.2021 необхідної кількості голосів, вважається, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки. З огляду на викладене колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта щодо відсутності бездіяльності відповідача, яка, полягає у не розгляді вищезазначеного клопотання. Тому у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, а також похідних вимог про зобов`язання останнього вчинити певні дії належить відмовити. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з пунктами 3 та 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому наявні підстави для її задоволення, скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Результат розгляду: denied