Рішення адміністративного суду від 2022-02-01 00:00:00+02

позивач, в особі представника Шалар І.О., звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Тихомирського Володимира Віталійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в якому просив скасувати постанову серії ЕАО №4539577 від 25.07.2021 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.4 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу, в розмірі 1700 грн. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Поновлено позивачу строк для звернення до суду із позовною заявою. Скасовано постанову серії ЕАО №4539577 від 25.07.2021, винесену Інспектором роти №2 батальйону управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Тихомирським Володимиром Віталійовичем, про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення за ч.4 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу, в розмірі 1700 грн. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.4 ст. 122 КУпАП закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач - Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 25.07.2021 інспектором поліції УПП в Тернопільській області Тихомирським В.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4539577 щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення п.12.4. ПДР за ч.4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. Згідно вказаної постанови позивач, керуючи транспортним засобом «TOYOTA CAMRY», д.н.з. [NUMBER] , по дорозі М-19, рухався зі швидкістю 111 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортних засобів більше ніж на 50 км/год. Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом. Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме повноважень у працівника поліції щодо використання такого технічного засобу, тримаючи в руках, та неналежне оформлення електронного доказу. Колегія суддів не погоджується із таким висновком з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП). Згідно із п.8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Для позначення початку та кінця населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах встановлюються знаки, передбачені п.п.5.45 та 5.46. Пункт 1.10 ПДР України визначає значення термінів, зокрема, населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48. Згідно з положеннями п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год. Складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність відповідно до ч.4 ст.122 КУпАП є перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину. Підставою для прийняття спірної постанови було порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме: перевищення в населеному пункті швидкості руху транспортного засобу на 50 км/год, тобто порушень вимог п.12.4 ПДР України. Швидкість руху транспортного засобу було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС0008352). Він же зазначений і у оскаржуваній постанові, що свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відсутності зазначення технічного пристрою вимірювання швидкості. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Згідно Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 \~року № UA TR.001 241-18 лазерний вимірювач швидкості автотранспортних засобів TruCam LTI 20/20 зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки . Відповідачем проводилась фіксація приладом TruCam LTI 20/20 серії № ТС0008352 руху автомобіля TOYOTA CAMRY, д.н.з. [NUMBER] в населеному пункті, який рухався зі швидкістю 111 км/год, що є перевищенням дозволеної швидкості в населених пунктах згідно Правил дорожнього руху, а також спілкування позивача з працівниками поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Отже, фотознімок та відеозапис, здійснені сертифікованим приладом ТС0008352, є отриманими у встановленому законом порядку доказами скоєного позивачем правопорушення та підтверджують перевищення позивачем швидкості в межах населеного пункту на 51 км/год. Крім того, аналізуючи відеозаписи інспекторів патрульної поліції можна зробити висновок, що інспектор дотримався передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оголосив про розгляд справи, ознайомив водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, надав на огляд докази вчинення правопорушення, розглянув заяви і клопотання. Колегія суддів зазначає, що відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, є документом, який відповідно до вимог ст.251 КУпАП, містить фактичні дані щодо предмету доказування, зокрема - місце, суть порушення та доводи сторін в момент винесення оскаржуваної постанови, а тому є належним та допустимим доказом у справі. При розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, відповідач діяв у відповідності до вимог ст. ст. 280, 283 КУпАП. Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на відсутність у відповідача повноважень на використання приладу TruCam LTI у ручному режимі, мотивуючи це змістом ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Як зазначено було вище, порядок провадження в справах про адміністративне правопорушення визначений КУпАП, який є спеціальним нормативним актом по відношенню до Закону України «Про Національну поліцію», і саме він підлягає застосуванню. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Результат розгляду: denied