Рішення адміністративного суду від 2022-08-17 00:00:00+03

У грудні 2020 року позивач, Селянське (фермерське) господарство «Українка», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив: - визнати протиправним та скасувати рішення від 18.11.2020 №2149710/31508145 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 10.11.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних; - зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №1 від 10.11.2020 на суму 620 400, 00 грн. в тому числі ПДВ - 103 400, 00 грн. подану Селянським (фермерським) господарством «Українка» по взаємовідносинах з ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН» в Єдиному реєстрі податкових накладних. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю: Визнано протиправним та скасовано рішення від 18.11.2020 №2149710/31508145 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 10.11.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №1 від 10.11.2020 на суму 620 400, 00 грн. в тому числі ПДВ - 103 400, 00 грн. подану Селянським (фермерським) господарством «Українка» по взаємовідносинах з ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН» в Єдиному реєстрі податкових накладних. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року - задоволено частково, змінено мотивувальну частину рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року, зазначивши, що підставами для задоволення позовних вимог є доводи, викладені у даній постанові Шостого апеляційного адміністративного суду. У решті рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року - залишено без змін. В подальшому, до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника Селянського (фермерського) господарства «Українка» про ухвалення додаткового рішення. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви представника Селянського (фермерського) господарства «Українка» про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції при прийнятті постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, у відзиві на апеляційну скаргу представником позивача було зазначено про включення до складу судових витрат Селянського (фермерського) господарства «Українка» витрат на професійну правничу допомогу адвоката Павленко Андрія Васильовича у суді апеляційної інстанції у сумі 12 000,00 грн. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Так, відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Приписи частини третьої статті 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому в силу положень частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. З матеріалів справи вбачається, що до відзиву на апеляційну скаргу представником позивача було додано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 20-09/2021 від 20.09.2021 року (т. 2 а.с. 43), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (т. 2 а.с. 45), ордер (т. 2 а.с. 46), рахунок-фактуру № 20-09/2021 від 20.09.2021 року (т. 2 а.с. 47), довідку про підтвердження отримання готівкових коштів (т. 2 а.с. 48), розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи (т. 2 а.с. 49) та детальний опис робіт (послуг) адвоката Павленка Андрія Васильовича під час виконання договору про надання правової (правничої) допомоги № 20-09/2021 від 20.09.2021 року (т. 2 а.с. 50). 17 січня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли заперечення на заяву про винесення додаткового рішення у справі, в яких Головне управління ДПС у Київській області вказує, що представником позивача в детальному описі не зазначено кількість витраченого часу для виконання робіт та вартість однієї години роботи, а також те, що розмір витрат є неспівмірним. Колегія суддів, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19.09.2019 року у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо. Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Перевіряючи обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат у розрізі їх видів наданих послуг, з урахуванням доводів заперечень на заяву про відшкодування витрат, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке. Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано, зокрема, детальний опис робіт (послуг) адвоката Павленка Андрія Васильовича під час виконання договору про надання правової (правничої) допомоги № 20-09/2021 від 20.09.2021 року (т. 2 а.с. 50), з якого вбачається, що послуги включають: опрацювання та наліз усіїх матеріалів позивача, які були подані до суду першої інстанції, опрацювання та аналіз рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року, опрацювання та аналіз НПА, які регулюють правові відносини у сфері реєстрації податкових накладних, надання усної консультації клієнту щодо перспектив судового провадження у суді апеляційної інстанції, підготовка та подача відзиву. Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що відзив на апеляційну скаргу частково дублює позовну заяву позивача, що дає підстави погодитися з позицією податкового органу про завищення розміру витрат на професійну правничу допомогу та його неспівмірність. Відтак, оскільки процесуальний закон наділяє суд повноваженнями з урахуванням клопотання іншої сторони зменшити належну до стягнення суду правничої допомоги, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що дана категорія справ - оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, є типовою, малозначною та надзвичайно поширеною, зі сталою судовою практикою, а предметом оскарження в даній справі було оскарження лише одного рішення податкового органу про відмову в реєстрації однієї податкової накладної, що апріорі не може передбачати необхідності опрацювання значної кількості документації. Таким чином, враховуючи категорію складності даної справи (малозначна і типова), колегія суддів приходить до висновку, що розмір витрат на правову допомогу, які позивач просив компенсувати, не є обґрунтованим, співрозмірним та пропорційним до предмету спору, у зв`язку з чим апеляційний суд прийшов до висновку, що присудженню на користь Селянського (фермерського) господарства «Українка» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Аналогічна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.01.2020 року у справі № 820/1719/18, від 29.01.2020 року у справі № 826/16707/18, від 17.08.2020 року у справі № 820/1683/18. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Результат розгляду: partial