Рішення адміністративного суду від 2022-10-19 00:00:00+03

В квітні 2020 року Головне управління ДПС в Одеській області (надалі позивач, ГУ ДПС) звернулось до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (надалі відповідач), в якому просило стягнути з позивача податковий борг на загальну суму 256067,59 грн.. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 256067,59 грн., який вини внаслідок несплати відповідачем нарахованих податковими повідомленнями-рішеннями податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб та з військового збору. У зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості, податковим органом було винесено податкову вимогу форми №205692-53 від 02.08.2019 року, яку було направлено рекомендованим листом на адресу відповідача. Оскільки відповідач добровільно не сплатив нарахованих йому податкових зобов`язань, то податковий орган звернувся до суду з даним позовом. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2020 року позов задоволено. Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Бендерук О.М. в інтересах відповідача подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи [PERSON] , Головним управлінням ДПС в Одеській області складено Акт №697/15-32-13-05/ [NUMBER] від 17.04.2019 року (а.с.23-38) та винесено наступні податкові повідомлення рішення та штрафних санкцій від 10.06.2019 року: - №0017221305, яким нараховані грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 189048,38 грн. за основним платежем та 47262,10 грн. за штрафними санкціями (а.с.17-18); - №0017231305, яким нараховано штрафні санкції по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 170,00 грн. (а.с.19-20): - №0017241305, яким нараховані грошові зобов`язання з військового збору на суму 15754,03 грн. за основним платежем та 3938,51 грн. за штрафними санкціями (а.с.15-16). У зв`язку з несплатою відповідачем вказаних податкових зобов`язань, контролюючим органом сформовано та рекомендованим поштовим відправленням направлено в адрес відповідача податкову вимогу форми «Ю» №205692-53 від 02.08.2019 року (а.с.12-13), яка повернулась на адресу контролюючого органу з відміткою «не проживає» (а.с.14). Відповідно до довідки Головного управління ДПС в Одеській області станом на день подання даного позову за відповідачем обліковувалась податкова заборгованість на загальну суму 256067,59 грн. (а.с.5-11). Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності факту існування узгодженого податкового боргу відповідача на суму 256067,59 грн., і на цю суму була сформована податкова вимога №205692-53 від 02.08.2019 року, яка була направлена на адресу відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, але оскільки на час звернення позивача до суду із цим позовом відповідач вказану суму боргу не погасив, то це надає підстави для задоволення позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що заявлена до стягнення сума податкового боргу виникла за податковими повідомленнями-рішеннями, які були винесені відносно фізичної особи [PERSON] , а позов поданий до фізичної особи-підприємця, що, на думку апелянта, призвело до неправильного встановлення змісту правовідносин. Також апелянт зазначає, що повідомлення про призначення перевірки, результати такої перевірки, податкові повідомлення-рішення та податкова вимога направлялись податковим органом за адресою, за якою [PERSON] не проживав, а відомості про нову адресу проживання відповідача вже містилися у Держаному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, про що свідчить наданий позивачем витяг з цього реєстру, а також нова адреса відповідача містилась у копії Договору від 12.05.2012 року «Про припинення зобов`язань за кредитним договором №014/0035/82/88359 від 13 лютого 2008 року», який досліджувався при проведенні перевірки, за наслідками якої відповідачу були нараховані вищевказані суми зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб та військовому збору. Апелянт також зазначає, що суд першої інстанції не врахував факт припинення відповідачем своєї підприємницької діяльності з 26.03.2019 року. У відзиві на апеляційну скаргу податковий орган зазначає, що [PERSON] не виконав свого обов`язку по інформуванню контролюючого органу про зміну своєї адреси, а тому позивач направляв всі документи на ту адресу відповідача, яка була відома з Державного реєстру фізичних осіб. Не вірне зазначення в позові статусу [PERSON] , як платника податків, а саме - фізичної особи-підприємця замість фізичної особи, не звільняє останнього від сплати вказаної суми узгодженого податкового збору. Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Однак оскаржуване рішення таким вимогам не відповідає, оскільки суд першої інстанції не встановив всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення даного спору, дійшов помилкових висновків, які не підтверджуються матеріалами справи, що призвело до прийняття помилкового рішення. Зокрема, суд першої інстанції, приймаючи рішення про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] податкового боргу в сумі 256067,59 грн., не звернув уваги на той факт, що такий податковий борг був нарахований [PERSON] контролюючим органом не як приватному підприємцю за результатами його підприємницької діяльності, а як фізичній особі у зв`язку із отриманням [PERSON] у 2 кварталі 2017 року додаткового блага на суму 1051068,77 грн. за наслідком прощення банком цієї суми заборгованості за кредитним договором. Також суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що на час проведення перевірки, винесення податкових повідомлень-рішень та направлення податкової вимоги у Державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також у Державний реєстр фізичних осіб платників податків була зазначена адреса відповідача: [ADDRESS] , що не відповідає адресі, за якою контролюючий орган направляв повідомлення про призначення перевірки, результати такої перевірки, податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу - [ADDRESS] . За змістом Акту документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи [PERSON] з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу, отриманого платником податку, як додаткове благо за ознакою доходу « 126» за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року №697/15-32-13-05/2555518052 від 17.04.2019 року (а.с.23-38) слідує, що копія наказу про проведення такої перевірки та повідомлення про дату початку перевірки були надіслані за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою рекомендованими поштовими відправленнями в адрес відповідача були направлені і податкові повідомлення-рішення від 10.06.2019 року з ПДФО №0017221305, №0017231305, з військового збору №0017241305 (а.с.15-22), а також і податкова вимога форми «Ю» №205692-53 від 02.08.2019 року (а.с.12-13). Згідно долучених до справи поштових повідомлень, вказані документи не були доставлені відповідачу та повернулись відправнику. Суд першої інстанції зазначив, що Акт перевірки від 17.04.2019 року та податкові повідомлення-рішення надсилалися Головним управлінням ДФС в Одеській області на адресу відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення (а.с.21-22, 38-39). Таке твердження суду першої інстанції є помилковим, оскільки суперечить тим відомостям, які містяться у наданому податковим органом витягу з Державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.40-41), та інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків (а.с.42 зворотній бік). Так, відповідно до долученої до позову інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, відповідач був зареєстрований як приватний підприємець 28.07.2004 року за адресою: [ADDRESS] , а остання реєстраційна дія у цьому реєстрі відбулась 26.03.2019 року, відповідно до якої приватний підприємець [PERSON] перебуває у стані припинення, але не знятий з обліку, і адресою цього підприємця є: [ADDRESS] . Тобто, вже станом на 26.03.2019 року у Державному реєстру фізичних осіб платників податків вже була інформація про нову адресу відповідача. Крім того, згідно витягу з Державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який сформований 03.03.2020 року, місцем проживання відповідача є: [ADDRESS] . Останні реєстраційні дії в цьому реєстрі щодо приватного підприємця [PERSON] були проведенні державним реєстратором 26.03.2019 року і стосувались проведення державної реєстрація зміни адреси цього приватного підприємця та припинення його підприємницької діяльності. Таким чином, ще до моменту призначення перевірки, винесення податкових повідомлень-рішень від 10.06.2019 року №0017221305, №0017231305 №0017241305 (а.с.15-22), та до формування податкової вимоги №205692-53 від 02.08.2019 року у Державному реєстру фізичних осіб платників податків та у Державному реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вже були відомості про нову адресу відповідача: [ADDRESS] . Надаючи оцінку тому факту, що повідомлення про призначення перевірки, результати такої перевірки, податкові повідомлення-рішення та податкова вимога направлялись в адрес [PERSON] за адресою, яка не відповідала адресі останнього за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків та Державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, колегія суддів виходить з наступних положень законодавства. Відповідно до п.15.1 ст.15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Тобто, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк. Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України). Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до ст.38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 59.1 ст.59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Відповідно пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків. Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.18). Главою 9 Розділу ІІ ПК України передбачено погашення податкового боргу платників податків. Пунктом 95.1 ст.95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Таким чином, передумовою для стягнення простроченої заборгованості є надсилання платнику податків податкової вимоги. Пунктом 42.2 ст.42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Зазначене кореспондується з п.6 Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 року №610. Податковою адресою платника податків - фізичної особи в розумінні ст.45 ПК України визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Пунктом 63.5 ст.63 ПК України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до п.70.1 ст.70 ПК України Державний реєстр фізичних осіб платників податків формує та веде Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Згідно пп.70.4.3 п.70.4 ст.70 ПК України до Державного реєстру фізичних осіб платників податків вносяться відомості про державну реєстрацію, реєстрацію та взяття на облік фізичних осіб - підприємців і осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, зокрема і відомості місце провадження діяльності, телефони та іншу додаткову інформацію для зв`язку з фізичною особою - підприємцем чи особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність. Відповідно до п.70.6 ст.70 ПК України органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб зобов`язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця. Як вже зазначено вище, 26.03.2019 року державним реєстратором була проведена державна реєстрація зміни адреси приватного підприємця [PERSON] на нову адресу - [ADDRESS] , що відображено у витягу з Державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.40-41), а відповідно така інформація на виконання вимог п.70.6 ст.70 ПК України також була включена і до Державного реєстру фізичних осіб платників податків з 26.03.2019 року. Це спростовує твердження позивача, викладені у запереченнях на апеляційну скаргу про те, що відповідач не виконав свого обв`язку по повідомленню контролюючого органу про зміну своєї адреси, і про те, що документи направлялись відповідачу за адресою, яка була внесена до Державного реєстру фізичних осіб платників податків. Таким чином, оскільки податкові повідомлення-рішення від 10.06.2019 року №0017221305, №0017231305 №0017241305 та податкова вимога №205692-53 від 02.08.2019 року направлялась на поштову адресу, за якою відповідач не був зареєстрований згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, тобто не за податковою адресою відповідача, тому визначені вказаними повідомленнями-рішення та податковою вимогою суми податкових зобов`язань не можуть вважатися узгодженими, і у ГУ ДПС в Одеській області відсутні встановлені Податковим кодексом України підстави для примусового стягнення з відповідача визначеної в цьому позові суми податкового боргу . За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог. За правилами ст.139 КАС України на користь відповідача з Головного управління ДПС у Миколаївській області підлягає стягненню сума судового збору, яка сплачена при поданні апеляційної скарги в розмірі 5761,00 грн..

Результат розгляду: granted