Рішення адміністративного суду від 2024-02-15 00:00:00+02

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Івано-Франківської митниці (далі Митниця) в якому просив: визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206070/2023/000139 (далі Картка відмови); визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів відповідача від 26.06.2023 №UA206000/2023/000083/2 (далі Рішення). Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції не надано відповідь яких документів не було на підтвердження заявленої митної вартості, чому подані документи були недостатніми, які документи вимагав митний орган на підтвердження ціни договору, чи були вони подані, чи були вони прийняті митним органом у строк, визначений Митним кодексом України (далі МК), та в чому полягав сумнів митного органу. Також звертає увагу суду на те, що числові значення виставленої фактури, договору купівлі-продажу, платіжного документу та експортної декларації країни відправлення не змінювались, а тому сумніви відповідача є необгрунтованими. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами. Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, щодекларантом були надані митному органу документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення, однак їх зміст не підтверджував заявлену митну вартість імпортованого товару та на вимогу митного органу належних документів декларантом надано не було. Відповідно, Митницею було дотримано всіх вимог МК та інших нормативно-правових актів, при наданні Картки відмови та Рішення. Такі висновки суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань. Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 13.06.2023 представником позивача - декларантом фізичною-особою підприємцем [PERSON] (далі ФОП) (митний брокер) подано до Митниці митну декларацію (шляхом електронного декларування) №23UA206070005530U4 для митного оформлення автомобіля вантажного (N1), що був у використанні, марка - «OPEL», модель - «MOVANO», ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 2299 см.куб., потужність двигуна 125 KW, загальна кількість місць, включаючи водія 3, екологічний стандарт двигуна євро 6, колісна формула 4x2, тип кузова вантажний борговий тентований, маса в разі повного завантаження 3500 кг, вантажопідйомність 1131 кг, призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування, наявна стаціонарна перегородка між кабіною водія та вантажним відділенням, не виготовлений на базі кузова легкового автомобіля, календарний рік виготовлення 2019, модельний рік виготовлення 2019, дата першої реєстрації 23.07.2019, виробник - «Adam Opel AG», країна походження Німеччина. Митна вартість транспортного засобу визначалася за першим (основним) методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), і яка складається з фактурної вартості автомобіля у розмірі 123 967 CZK, та заявленої декларантом митної вартості нарахування до ціни договору (фактичних витрат понесених покупцем на доставку транспорту та надання брокерських послуг) у розмірі 300 EUR. В цілому, митна вартість у валюті, визначена декларантом, становить 131 092,4 CZK, курс валют на момент ввезення транспорту - 1.68. Разом із вказаною митною декларацією подано: - рахунок-фактуру (інвойс) від 17.05.2023№230100029; - декларацію про походження товару від 21.06.2023; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 23.07.2019; -банківський платіжний документ, що стосується товару від 22.05.2023№1694; - довідку, що підтверджує вартість перевезення товару від 21.06.2023; - договір про надання послуг митного брокера від 19.06.2023№19/06/2023-2; - акт фізичного огляду від 21.06.2023; - оголошення про продаж митного брокера від 19.06.2023 № 19/06/2023-2; - акт фактичного огляду від 21.06.2023; - звіт про авто від 21.06.2023; - квитанція від 19.06.2023; - оголошення про продаж автомобіля від 21.06.2023; - фото авто від 21.06.2023; - копія митної декларації країни відправлення MRN 23CZ610002IGJUAM4 від 06.06.2023; - копія паспорта позивача (одержувача транспортного засобу). 26.06.2023 Митницею було винесено Рішення про коригування митної вартості вантажного автомобіля (N1), марки «OPEL», моделі «MOVANO», ідентифікаційний номер кузова - [NUMBER] . Відповідно до пункту 2 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689 відповідачем були вчинені дії щодо аналізу, виявлення га оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів за вказаною\~ ВМД,. серед них зокрема: - вивчення характеристик товарів, які впливають па рівень їх митної вартості; - перевірки включення не включення складових митної вартості; - порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено (джерелом інформації, відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій, слугував спеціалізований програмно-інформаційний комплекс ЄАІС); - перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів. За результатом здійснення вищенаведених заходів, відповідач прийняв рішення про витребування додаткових документів. У своєму рішенні відповідач зазначив, що: «Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за вартістю визначеною декларантом, у зв`язку з невідповідністю обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів митне оформлення яких здійснено, а також значно нижчою за середню ринкову вартість такого транспортного засобу, відповідно до звіту наданого декларантом. Відповідно до частини другої статті 53 МК\~ декларантом виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: банківські платіжні документи про оплату товару, касові або товарні чеки висновки про вартість підготовлені спеціалізованою експертною організацією, вартість страхування автомобіля для транспортування до митного кордону України. Наданий платіжний документ містить невідповідність особи платника та власника автомобіля згідно рахунку на придбання. Інших документів не надано. Відповідно до вимог частини шостої\~ статті 54 МК, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених в частинах другій - четвертій\~ статті 53 МК. або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Проведено консультації з декларантом згідно з\~ статті 57 МК. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК) та методу 26 (ст. 60 МК) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК) та методу 2г (ст. 63 МК) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала митна декларація від 14.06.2023 №UA209180/2023/29087, за якою здійснене митне оформлення подібного (аналогічного) автомобіля: автомобіль вантажний (N1), бувший у використанні, марка - «OPEL», модель - «MOVANO», ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 2299 см. куб., потужність двигуна - 125 KW, номер двигуна - немає даних, загальна кількість місць, включаючи водія - 3, екологічний стандарт двигуна - євро 6, колісна формула - 4x2, тип кузова - вантажний бортовий платформа, маса в разі повного завантаження - 3500 кг, вантажопідйомність - 1219 кг, призначений для перевезення вантажів по дорогах загального користування, наявна стаціонарна перегородка між кабіною водія та вантажним відділенням, не виготовлений на базі кузова легкового автомобіля, календарний рік виготовлення - 2019, модельний рік виготовлення - 2019, дата першої реєстрації - 25.03.2019, виробник - «Adam Opel AG», країна походження - Німеччина. Визначена митна вартість - 316806 CZK. 27.06.2023 декларантом ФОП було подано нову митну декларацію №23UA206070005810U7 із внесенням застави. Відповідач відмовив у митному оформленні товарів та заявленою декларантом митною вартістю, посилаючись на те, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Вважаючи, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем із порушенням вимог митного законодавства, позивач звернувся до суду з метою захисту порушеного права шляхом скасування\~ Рішення та Картки відмови. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно частини першої статті 246 МК метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Згідно з частиною першою статті 257 МК декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Відповідно до статей 49, 50 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів. Згідно із частиною першою статті 51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. За змістом частини другої статті 52 МК заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та главою 8. За приписами частини другої цієї статті декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Як встановлено частиною першою статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК). За правилами частини третьої статті 53 МК у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Згідно з частиною першою статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першійстатті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частини друга-третя статті 54 МК). Частиною четвертою статті 54 МК встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування. Водночас частиною п`ятою статті 54\~ МК\~ передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю. Згідно з частиною шостою статті 54 МК орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Відповідно до статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Відтак, в силу приписів статті 55 МК орган доходів і зборів має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо. Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника. В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року у справі №815/6827/17. Як уже встановлено вище, декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості - за ціною договору. Поданий декларантом позивача до митного оформлення документ рахунок-фактура (інвойс) від 17.05.2023 №230100029 за назвою і змістом відповідає вимогам пункту 3 частини другої\~ статті 53 МК. У даному рахунку є інформація про марку та ідентифікаційний номер кузова транспортного засобу, а також зазначена сума переказу, яка збігається із сумою, що подана у платіжному документі та міститься у договорі KS...23/07. Окрім цього, у платіжному документі від 22.05.2023№1694 міститься опис призначення платежу марка автомобіля «OPEL», ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] , сума переказу 123967 СZK, а також номер рахунку [NUMBER] . На виконання пункту 2 частини другої статті 53 МК позивачем представлено копію договору KS...23/071, який містить таку ж суму переказу 123967 СZK, а також номер рахунку [NUMBER] , на який необхідно сплатити кошти. Щодо доводів відповідача про розбіжність в особі платника та власника вказаного транспортного засобу, то позивач зазначив, що оплату здійснювала інша особа, оскільки у позивача немає необхідних документів для відкриття банківського рахунка у Чеській Республіці для здійснення відповідних грошових переказів. Доводи відповідача про те, що декларантом не було подано на витребування митного органу повного переліку первинних документів є безпідставними, оскільки останнім було надано усі документи передбачені статтею 53 МК, які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом. Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого частиною другою статті 53 МК. З огляду на вказані норми законодавства та встановлені у справі обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з апелянтом, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч приписами частини другої статті 77 КАС не довів обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості імпортованого товару, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної у митній декларації. Відтак були відсутні підстави для коригування митної вартості імпортованих апелянтом товарів та прийняття оскаржуваного Рішення та Картки відмови. Відтак, належним способом захисту порушеного права позивача є задоволення позову, шляхом визнання протиправним та скасування Рішення та Картки відмови. Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Приписами частини сьомої статті 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Як підтверджено платіжними дорученнями від 25.07.2023 №ПН8888 позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 3008,56 грн, а за подання апеляційної скарги 4687,30 грн згідно з платіжною інструкцією від 01.12.2023, що відповідно підлягає стягненню зі сторони відповідача, як суб`єкта владних повноважень. З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовані норми матеріального права, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову.

Результат розгляду: granted