Рішення адміністративного суду від 2022-07-13 00:00:00+03

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2021 року даний адміністративний позов задоволено частково. Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2022 року частково задоволено заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування судових витрат в сумі 28 000, 00 грн, понесених на професійну правничу допомогу. При цьому, суд виходив з того, що позивачем документально підтверджено тільки сплату 10 000, 00 грн. Позивач, не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким його заяву задовольнити у повному обсязі. Позивач наголошує, що у самому договорі зазначено, що витрати у розмірі 18 000, 00 грн мають бути сплачені у майбутньому після набрання законної сили рішення суду. Міністерство внутрішніх справ України також оскаржує додаткове рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі. Наголошує, що заявлені позивачем витрати є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим часом на виконання відповідних робіт. В судовому засіданні представники відповідачів вимоги апеляційної скарги підтримали, наполягали на задоволенні скарги, заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача, в той час, як представник позивача просив задовольнити його апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню в повному обсязі. Так, відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта). Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката визначено ч. 5 ст. 134 КАС України. При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, з матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] (далі - замовник) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі - виконавець) 13.03.2021 укладено договір № 2 про надання юридично-консультативної допомоги та послуг щодо представництва. Пунктом 3.1 договору визначено вартість та оплату послуг, а саме вказано, що винагорода за надані послуги по даному договору - гонорар, який складається із сумарної вартості послуг, наданих виконавцем у конкретній справі та/або складенню документів та/або виконанню конкретної дії. Пунктом 3.6. визначено, що гонорар та/або інші фактичні витрати сплачуються замовником наступним чином: по конкретній справі - згідно з Додатковою угодою. Додатковою угодою № 1 до Договору від 13.03.2021 № 2, визначено вартість послуг наданих виконавцем позивачу в розмірі 28 000, 00 грн, при цьому, зазначено, що замовник сплачує аванс у розмірі 10 000, 00 грн в термін до 30 днів після підписання додаткової угоди. Решта, 18 000, 00 грн сплачується замовником в термін до 10 днів, після отримання замовником рішення суду, яке набрало законної сили Так, на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу представником позивача надано копію: - договору про надання правничої допомоги від 13.03.2021 року № 2; - додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 13.03.2021 року № 2; - квитанції прибуткового касового ордеру від 05.04.2021 про сплату позивачем на користь виконавця авансу в розмірі 10 000, 00 грн. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права (Рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 № 23-рп/2009 «У справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень ст. 59 Конституції України» (справа про право на правову допомогу). Колегія суддів, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19.09.2019 у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо. Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. При цьому, приписи КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а. Таким чином, з огляду на встановлені обставини і наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність відшкодування позивачеві понесених судових витрат на правову допомогу тільки в розмірі фактично сплаченої суми 10 000, 00 грн. При цьому, колегія суддів не приймає доводи апелянта-відповідача про неспівмірність цих витрат зі складністю справи, оскільки апелянтом такі доводи нічим не обґрунтовані, в той час, як доводи позивача документально підтверджені. Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: granted