Рішення адміністративного суду від 2022-07-07 00:00:00+03

Короткий зміст позовних вимог. У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду першої інстанції з позовом до Державної податкової служби України (далі ДПС України), Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі) в якому просила: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~визнати протиправними, незаконними дії щодо формування заборгованості; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5259-17 від 04.08.2020 та № Ф-5259-17У від 06.11.2020; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~зобов`язати внести зміни до інтегрованих карток платника податків [PERSON] , шляхом внесення записів про відсутність податкового боргу, боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, пені та штрафних санкцій. Обґрунтування позову складалося з таких обставин. По - перше, [PERSON] зазначає, що ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі неправомірно не розглянуло її скаргу на прийняте ними рішення №0018025105 від 18.01.2020 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 15 127,88 грн, прийнявши замість цього вимогу \~про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску (далі ЄСВ) від 30.05.2020 \~№ Ф-5259-17 на суму 15 127,88 грн. По - друге, [PERSON] зазначає, що попри скасування, за її скаргою, ДПС України 16.07.2020 наведеної вимоги, 28.08.2020 \~вона отримала від ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі нову вимогу \~про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ № Ф-5259-17 від 04.08.2020 на суму 12 010,70 грн. У зв`язку з тим, що вона скористалася правом на її адміністративне оскарження до ДПС України, \~а вказаний контролюючий орган, \~в порушенні вимог пункту 56.8 статті 56 Податкового кодексу України, не прийняв рішення та не надіслав його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на її адресу, вона, відповідно до пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, вважала скаргу задоволеною. Лист ДПС України про те, що її скарга була розглянута як звернення, позивачка \~вважає \~юридично нікчемним, оскільки він відправлений неналежним чином, простою кореспонденцією, без повідомлення про вручення. До того ж, термін надання відповіді минув ще 28.12.2020. По трете, [PERSON] незгодна з вимогою ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі \~№ Ф-5259-17У від 06.11.2020 про стягнення коштів у сумі 15 127,88 грн, оскільки вона не може бути узгодженою між платником податку та податковим органом у зв`язку зі скасуванням ДПС України вимоги про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ № Ф-5259-17 від 04.08.2020. Короткий зміст рішення суду першої інстанції. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року, ухваленого за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції виходив із того, що вимога про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ № Ф-5259-17 від 04.08.2020 на суму 12 010,70 грн. була сформована на підставі залишку штрафу у сумі 2 340,60 грн та пені в сумі 9 670,10 грн., нарахованих відповідно до рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 18.01.2020 №0018025105 за несвоєчасну сплату узгоджених зобов`язань за період з 01.08.2013 по 22.04.2019. Суд також відзначив, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 18.01.2020 №0018025105 отримано позивачкою 04.03.2020 та в адміністративному чи в судовому порядку не було оскаржене, а тому є обов`язковим до виконання. Нараховані цим рішенням штрафні санкції та пеня, після спливу строку на оскарження рішення, набувають статусу податкового боргу, відповідно до вимог пункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України. Суд першої інстанції не прийняв доводи позивачки про те, що нею було оскаржено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 18.01.2020 №0018025105 в адміністративному порядку, оскільки надана нею копія заяви свідчить про те, що вона подана в порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки платник податків просив надати роз`яснення та інформацію щодо порядку та методики розрахунку штрафних санкцій та пені, який був незрозумілим. До того ж, суд першої інстанції не прийняв доводи позивачки про оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ № Ф-5259-17 від 04.08.2020 на суму 12 010,70 грн, оскільки така скарга була оформлена з порушенням вимог чинного законодавства, про що було вказано в листі ДПС України від 06.05.2021. Тому, суд першої інстанції вважав, що наведена вимога є правомірною, а підстав для її скасування немає. Переходячи до іншої вимоги про сплату боргу № Ф-5259-17У від 06.11.2020 на суму боргу 15 127,88 грн. суд відзначив, що такий борг складається із залишку пені в сумі 8832,58 грн., нарахованих відповідно до рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 18.01.2020 №0018025105 за несвоєчасну сплату узгоджених зобов`язань за період з 01.08.2013 по 22.04.2019 та недоїмки в сумі 6295,30 грн., що включає в себе нарахування ЄСВ за ІІІ квартал 2020 року в сумі 3178,12 грн., за ІІ квартал 2020 року в сумі 1039,06 грн., за І квартал 2020 року в сумі 2078,12 грн. У зв`язку з цим, суд першої інстанції вважав вимогу про сплату боргу № Ф-5259-17У від 06.11.2020 на суму боргу 15 127,88 грн. законною та обґрунтованою. Щодо зобов`язальної частини позову про внесення змін до інтегрованої картки позивачки по ЄСВ суд також дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення, оскільки у скасуванні вимог про сплату боргу відмовлено. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву. Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, [PERSON] подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Мотивами апеляції є те, що суд першої інстанції проігнорував факт ненадання відповіді на скаргу [PERSON] , яку вона подавала до ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі 17.02.2020 на рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 18.01.2020 №0018025105. Скаржниця вважає, що надання відповіді на її скаргу мало б інші наслідки у даній справі. Далі, скаржниця наводить обставини щодо неправомірності складення контролюючим органом вказаного рішення. Також [PERSON] зазначає про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ № Ф-5259-17 від 04.08.2020 на суму 12 010,70 грн. була нею оскаржена, що підтверджується копіями відповідних листів, доданих до позову. Водночас, ДПС України не надало доказів, що така скарга була розглянута, а тому слід вважати, що вона є задоволеною, в силу приписів пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України. Відповідачі не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження. Фактичні обставини справи. [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі як платник ЄСВ з 17.01.2012. Рішенням ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та місті Севастополі №0018025105 від 18.01.2020 до [PERSON] застосовано штрафні санкції в сумі 5 412,78 грн. (в тому числі 627,07 грн штрафу за період з 01.08.2013 по 19.02.2016 та штрафні санкції в сумі 4785,71 грн за період з 21.01.2015 по 22.04.2019) та нарахована пеня в сумі 9670,10 грн., загальна сума нарахувань 15082,88 грн. Зміст розрахунку штрафних санкцій, доданого до вказаного рішення, свідчить про те, що підставою для застосування такої відповідальності став факт несвоєчасної сплати страхових внесків за 2013-2019 роки. 17.02.2020 [PERSON] звернулась до ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та місті Севастополі із заявою в якій виклала свою незгоду з нарахованою штрафною санкцією та просила надати детальну довідку усіх нарахованих штрафних санкцій, пені за період з 2013 року. Замість відповіді, 04.03.2020 позивачка отримала рішення №0018025105 від 18.01.2020, що підтверджено копією повідомлення про вручення поштового відправлення № 7303601164661. У зв`язку з тим, що позивачці були незрозумілі суми штрафної санкції та пені, 13.03.2020 вона звернулась до ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та місті Севастополі із заявою, в якій просила надати щомісячний розрахунок штрафних санкцій, оскільки була незгодна із штрафом. Однак, відповіді на свої звернення позивачка не отримала. Водночас, позивачка не оскаржувала рішення №0018025105 від 18.01.2020 до ДПС України або до суду. У зв`язку із наявністю заборгованості з ЄСВ за період з 01.08.2013 по 22.04.2019, внаслідок несплати застосованих штрафних санкцій та пені, ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5259-17 від 13.05.2020 на суму 15 127,88 грн.(в тому числі штраф 5 457,78 грн. та пеня 9670,10 грн.). 23.06.2020 дану вимогу [PERSON] оскаржила в адміністративному порядку до ДПС України. Рішенням від 16.07.2020 №22699/6/99-00-06-03-01-06 скарга [PERSON] була задоволена. При цьому, в рішенні зазначено, що, станом на 30.04.2020, за даними інформаційної системи загальна сума заборгованості по єдиному внеску становить 15 127,88 грн. Підставою для скасування вимоги від 13.05.2020 став факт направлення її платнику податків з порушенням п. 3, 4 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449. Також, вказаним рішенням ДПС України зобов`язало ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі сформувати та направити нову вимогу відповідно до вимог чинного законодавства. Рішення за результатами розгляду скарги направлено 16.07.2020 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за №04053 4654036 2 на адресу зазначену у скарзі та вручено 23.07.2020. У зв`язку із наявністю заборгованості з єдиного соціального внеску, станом на 31.07.2020, на підставі даних інформаційної системи податкових органів, ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі сформовано нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5259-17 від 04.08.2020 на суму 12010,70 грн., в тому числі штраф 2340 грн., пеня 9670,10 грн. Вказану вимогу отримано позивачкою 28.08.2020, що нею не заперечується. 07.09.2020, вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5259-17 від 04.08.2020 на суму 12010,70 грн протиправною, позивачка звернулась до ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі зі скаргою. ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі 25.09.2020 надало відповідь, що станом на 31.07.2020 сума заборгованості по ЄСВ зменшилась, тому податкова вимога № Ф-5259-17 від 04.08.2020 сформована на суму 12 010,70 грн. Також зазначено, що у разі незгоди з вимогою про сплату боргу, позивачка має право оскаржити її в адміністративному порядку до органу доходів і зборів вищого рівня або в судовому порядку. 04.11.2020 [PERSON] звернулась до ДПС України зі скаргою на вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5259-17 від 04.08.2020 на суму 12 010,70 грн. У зв`язку з тим, що у цій скарзі не було зазначено податковий номер [PERSON] , ДПС України листом від 18.11.2020 відповіла, що немає можливості ідентифікувати позивачку як платника податків, у тому числі як фізичну особу-підприємця. Тому, скарга була повернута позивачці без розгляду. 03.12.2020 [PERSON] знову звернулась до ДПС України зі скаргою на вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5259-17 від 04.08.2020 на суму 12 010,70 грн., в якій вказала свій податковий номер. У цій скарзі [PERSON] просила притягнути винних осіб контролюючого органу до дисциплінарної відповідальності за прийняття неправомірного рішення, а саме: вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5259-17 від 04.08.2020. 13.01.2021 ДПС України, розглянувши скаргу позивачки як звернення, надало відповідь щодо сформованої заборгованості, а саме: штрафних санкцій та нарахування пені. Після цього, 15.04.2021 [PERSON] звернулась до ДПС України з повідомленням про те, що, у зв`язку з ненаданням у встановлений термін (20 календарних днів рекомендованим листом з повідомленням) відповіді на її скаргу, останню вважає повністю задоволеною та просить надати рішення про списання боргу (недоїмки) з ЄСВ. ДПС України листом від 06.05.2021 відповіла, що у зв`язку з порушенням заявницею \~вимог Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 №1124 щодо оформлення скарги, податковий орган надав роз`яснення щодо підстав виникнення недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафних санкцій та пені нарахованих на ці суми недоїмки листом від 13.01.2021, який було направлено позивачці. Водночас, у зв`язку з тим, що вказана вище вимога стала узгодженою, 06.11.2020 ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5259-17У на суму 15 127,88 грн. (в тому числі основна недоїмка 6295,30 грн. та пеня 8832,58 грн.). Згідно інтегрованої картки платника єдиного внеску вбачається, що залишок пені в сумі 8832,58 грн. обліковується за рішенням від 18.01.2020 №0018025105. Сума недоїмки 6295,30 грн. включає в себе нарахування ЄСВ за ІІІ квартал 2020 року в сумі 3178,12 грн, за ІІ квартал 2020 року в сумі 1039,06 грн, за І квартал 2020 року в сумі 2078,12 грн., на підставі даних інформаційної системи податкових органів. Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції. Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон№ 2464-VI). За правилами пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Згідно з абз. 1 п.1 та п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. За приписами ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Відповідно до абзацу другого пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.15 №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 №469) (далі Інструкція№449), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Частиною 11 ст. 25 Закону № 2464-VI до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому, складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди. На суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. Документи, які є підставою для нарахування пені: документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк її сплати, - звіт платника щодо нарахування єдиного внеску (з додатним значенням); вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком; рішення суду; документи, що підтверджують суму та дату погашення недоїмки за єдиним внеском, - виписки з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; корінець прибуткового документа про приймання установою банку платежів готівкою; звіт платника щодо нарахування єдиного внеску з від`ємним значенням; відомості або довідка (витяг) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; свідоцтво про смерть фізичної особи (п.5 розділу VII Інструкції №449). Як свідчать обставини справи, податковий борг позивачки виник на підставі прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення №0018025105 від 18.01.2020 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Дане рішення було отримано [PERSON] 04.03.2020 та не було предметом оскарження ані в адміністративному порядку, ані в судовому. В апеляційній скарзі скаржниця указує на те, що ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі не надало відповіді на її скаргу від 17.02.2020. Вважає, що надання відповіді на цю скаргу мало б інші правові наслідки. Відповідаючи на даний довід апелянта колегія суддів зазначає, що, відповідно до пунктів 56.1, 56.2 статті 56 Податкового кодексу України,рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня. У межах спірних правовідносин, контролюючий орган вищого рівня є ДПС України. Судом апеляційної інстанції встановлено, що скарга до ДПС України на рішення №0018025105 від 18.01.2020 про застосування штрафних санкцій та пені не подавалась. [PERSON] зверталась 17.02.2020 та 13.03.2020 (а.с.16, 20) до ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, тобто до територіального органу податкової служби, який його прийняв, а тому це не може вважатися скаргою. В апеляційній скарзі [PERSON] наводить обставини щодо неправомірності складення контролюючим органом рішення №0018025105 від 18.01.2020 про застосування штрафних санкцій та пені, однак суд апеляційної інстанції не може надавати оцінку таким доводам, оскільки зазначене рішення не є предметом спору у межах даної справи. Наступним доводом апеляції є те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ №Ф-5259-17 від 04.08.2020 на суму 12 010,70 грн. була оскаржена в адміністративному порядку до ДПС України, що підтверджується копіями відповідних листів, доданих до позову. ДПС України не надало доказів, що така скарга була розглянута, а тому слід вважати, що вона є задоволеною, в силу приписів пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України. Відповідаючи на такий довід скарги, колегія суддів керується наступним. Дійсно, [PERSON] 03.12.2020 зверталась до ДПС України з листом, який назвала «скарга», на вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5259-17 від 04.08.2020 на суму 12010,70 грн. Однак, ДПС України не розглядало її лист як скаргу, а розглянуло його як звернення. Зміст листа [PERSON] від 03.12.2020 (а.с.34-36) свідчить про те, що він оформлений не як скарга, оскільки відсутні конкретні вимоги особи, яка подавала скаргу. Водночас, у цій скарзі позивачка просила притягнути винних осіб контролюючого органу до дисциплінарної відповідальності за прийняття неправомірного рішення, а саме: вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5259-17 від 04.08.2020 та надати відомості щодо нарахування штрафних санкцій та пені по рокам та місяцям. За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржниці щодо нерозгляду її листа від 03.12.2020, як скарги необґрунтованими та безпідставними. Далі, колегія суддів вважає, що спірні вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5259-17 від 04.08.2020 та № Ф-5259-17У від 06.11.2020 прийняті контролюючим органом у відповідності до норм податкового законодавства. Такий висновок суду апеляційної інстанції побудований на такому. Так, вимога № Ф-5259-17 від 04.08.2020 була сформована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме: в ІКП позивачки з ЄСВ обліковувався борг на загальну суму 12 010,70 грн. Такий борг складався із залишку штрафу у сумі 2340,60 грн. та пені в сумі 9670,10 грн., нарахованих відповідно до рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 18.01.2020 №0018025105 за несвоєчасну сплату узгоджених зобов`язань за період з 01.08.2013 по 22.04.2019. Далі, у зв`язку з тим, що позивачка, отримавши дану вимогу, не оскаржувала її, контролюючим органом 06.11.2020 прийнята вимога за тим же № Ф-5259-17, однак з літерою «У». Порядок формування вимог про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ визначено положеннями п. 4 Розділу VІ Інструкції №449. Зокрема, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції. При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога). В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу. З системного аналізу вказаних норм права та реквізитів, що підлягають заповненню згідно форми вимоги про сплату боргу (недоїмки), затвердженої Додатком 7 до Інструкції №449, колегія суддів дійшла висновку, що при формуванні (виданні) вимоги їй присвоюється однин порядковий номер до повного погашення сум боргу, однак це не стосується дати винесення вимоги. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було видано дві вимоги за одним і тим же порядковим номером Ф-5259-17, однак за різними датами і та що видана пізніше з літерою «У», що означає узгоджена вимога. Слід акцентувати увагу, що вимога № Ф-5259-17У від 06.11.2020 дублює попередню вимогу № Ф-5259-17 від 04.08.2020. Водночас, вимога № Ф-5259-17У від 06.11.2020 містить іншу суму боргу, оскільки складена пізніше. Борг у цій вимозі в сумі 15 127,88 грн. складається із залишку пені в сумі 8832,58 грн., нарахованих відповідно до рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 18.01.2020 №0018025105 за несвоєчасну сплату узгоджених зобов`язань за період з 01.08.2013 по 22.04.2019 та недоїмки в сумі 6295,30 грн., що включає в себе нарахування ЄСВ за ІІІ квартал 2020 року в сумі 3178,12 грн., за ІІ квартал 2020 року в сумі 1039,06 грн., за І квартал 2020 року в сумі 2078,12 грн. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що [PERSON] помилково підсумовує обидві вимоги та робить висновок про те, що сума її податкового боргу складає 27 138,58 грн. На користь такого висновку суду апеляційної інстанції свідчить також обставина, що до органу ДВС, як виконавчий документ, була надіслана саме вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5259-17У від 06.11.2020 на суму 15 127,88 грн. Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У цій справі суд першої інстанції дотримався наведених вимог, що свідчить про відсутність підстав для втручання в судове рішення. З огляду на результат апеляційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають. Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цьогоКодексупозбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. Ураховуючи, що дана справа правомірно була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, після її перегляду в апеляційному порядку, відсутні підстави для касаційного оскарження.

Результат розгляду: denied