Рішення адміністративного суду від 2023-01-18 00:00:00+02

Приватне підприємство «Дубекспо» звернулося з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просило суд: - стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного Підприємства «Дубекспо» суму пені за період із 01.12.2021 по 31.05.2022, щодо протермінування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 169 874,03 грн; - стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного Підприємства «Дубекспо» суму інфляційних втрат за період із 01.12.2021 по 31.05.2022 року у розмірі 187 937,04 грн; - стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного Підприємства «Дубекспо» суму за користування чужими грошовими коштами за період із 01.12.2021 по 31.05.2022 року у розмірі 19 303,86 грн; - стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві на користь Приватного Підприємства «Дубекспо» за рахунок усіх наявних коштів моральну шкоду за вересень 2015 року 6500,00 грн; - стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві на користь Приватного Підприємства «Дубекспо» за рахунок усіх наявних коштів моральну шкоду за жовтень 2015 року 6500,00 грн; - стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві на користь Приватного підприємства «Дубекспо» за рахунок усіх наявних коштів моральну шкоду за листопад 2015 року 6500,00 грн. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року позовну заяву разом із доданими до неї матеріалами повернуто позивачеві на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України. Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми процесуального права. За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження). Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Дубекспо» на ухвалу про повернення позовної заяви Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2022 та на підставі ч. 2 ст. 312 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що Приватне підприємство «Дубекспо» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про стягнення коштів. Позовна заява підписана директором Приватного підприємства «Дубекспо» - Пасічник І.Ю. та адвокатом - Гошко В.І. На підтвердження повноважень Гошко В.І., як представника позивача, до позовної заяви додано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1243739. Судом першої інстанції встановлено, що даний ордер не містить відомості щодо посвідчення адвоката України, а саме: номеру, інформації стосовно того, ким та коли воно видане. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року позов Приватного підприємства «Дубекспо» повернуто позивачу через те, що останній підписано особою, повноваження якої не було підтверджено належним чином. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Приватне підприємство «Дубекспо» звернулось з апеляційною скаргою. Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до частини першої статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник. У відповідності до частини восьмої статті 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання. Частиною четвертою статті 59 КАС України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги. Згідно із частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордером є письмовий документ, що у випадках, установлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням і повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина друга статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Пунктом 4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (далі - також Положення) передбачено, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. Приписами пункту 12 Положення імперативно визначено, що ордер має містити обов`язкові реквізити, зокрема пп.12.5 п.12 « Прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане». Відповідно до пп.12.14 пункту 12 Положення, реквізити 12.1, 12.5, 12.6, 12.7, 12.8 генеруються автоматично, всі інші реквізити ордера заповнюються адвокатом самостійно з метою збереження адвокатської таємниці. Відповідно до приписів пунктів 13,14 Положення адвокати, право на заняття адвокатською діяльністю яких зупинено, не можуть генерувати ордер на надання правничої (правової) допомоги в період вказаного зупинення. Адвокати, право на заняття адвокатською діяльністю яких припинено шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не можуть генерувати ордер на надання правничої (правової) допомоги. Отже, відповідно до приписів вказаного положення, слідує, що в разі якщо в ордері автоматично не згенеровано дані свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, то є наявним факт або зупинення адвокатської діяльності , або анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Те чи інше унеможливлює здійснення відповідною особою представництва інтересів юридичної особи в суді. Також, колегія суддів звертає увагу на додаток 1 до рішення Ради адвокатів України №98 від 20 вересня 2019 року «Про затвердження роз`яснення щодо заповнення обов`язкових реквізитів ордеру на надання правової допомоги», в якому зазначається, що: « При генерації ордеру, у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua, графа «посвідчення адвоката» заповнюється автоматично. У випадку, якщо під час генерації ордеру, графа «посвідчення адвоката» не заповнилась автоматично, це означає, що відповідні відомості адвоката відсутні в Єдиному реєстрі адвокатів України. В такому випадку для зручності в роботі адвокат повинен оновити відомості про себе в ЄРАУ, а до тих пір вправі вносити ці данні вручну.» Зазначене вище підтверджує той факт, що Рада адвокатів України також вважає за необхідне вказувати в ордері на надання правової допомоги такий обов`язковий реквізит як номер посвідчення адвоката України, та інформацію стосовно того ким та коли воно видане. Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16). Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності таких повноважень на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 17 червня 2022 року справа № 380/13109/21. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження своїх повноважень представником позивача - Гошко Віктором Івановичем до суду першої інстанції додано ордер на надання правової допомоги серії АІ №1243739. При цьому ордер не містить обов`язкових реквізитів, передбачених Положенням, зокрема: номер посвідчення адвоката України, та інформацію стосовно того ким та коли він виданий. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що повноваження Гошко Віктора Івановича на представництво Приватного підприємства «Дубекспо» у суді першої інстанції належним чином не підтверджено. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що позовна заява також підписана директором цього Підприємства - Пасічник І.Ю. До позовної заяви на підтвердження повноважень (згідно додатку) надавалася копія рішення засновника про створення ПП «Дубекспо». Наразі судом першої інстанції повноваження цього представника не перевірялися та поданим документам належна правова оцінка не надавалася. Отже суд першої інстанції допустив неповноту при з`ясуванні обставин справи і дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для відкриття провадження у справі, з урахуванням положень ст. ст. 122, 123, 160, 161 КАС України.

Результат розгляду: partial