Рішення адміністративного суду від 2022-10-06 00:00:00+03

І. Суть спору 1. [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Служби безпеки України (далі - відповідач, СБУ) з вимогами: 1.1. визнати неправомірними дії (бездіяльність) голови СБУ щодо зарахування полковника [PERSON] у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області (далі - УСБУ в Херсонській області) відповідно до наказу від 04.04.2018 №424-ос і не призначення на рівнозначну посаду відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ та підпункту 2 пункту 2 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; 1.2. визнати незаконними дії (бездіяльність) голови СБУ щодо порушення термінів перебування полковника [PERSON] у розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області за наказом голови СБУ від 04.04.2018 №424-ос; 1.3. визнати незаконним і скасувати наказ голови СБУ від 04.04.2018 №424-ос в частині зарахування у розпорядження начальника УСБУ в Херсонській області і зобов`язати призначити [PERSON] на рівнозначну посаду (начальника відділу); 1.4. стягнути грошове забезпечення з 23.03.2018 і компенсацію за затримку виплати грошового забезпечення по дату ухвалення рішення з СБУ. 2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що судовим рішенням визнано незаконною бездіяльність СБУ щодо невиконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007 (далі - Положення №1262/2007), в частині непризначення [PERSON] на посаду начальника відділу в УСБУ в Херсонській області відповідно до наказів голови СБУ від 15.01.2014 №28-ос "По особовому складу" від 15.01.2014 і від 06.11.2014 №10/75-ос "По особовому складу". Також судовим рішенням встановлено порушення відповідачем термінів перебування позивача у розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області та допущення з боку відповідача незаконного звільнення зі служби. 3. Позивач пояснює, що, усупереч судовому рішенню, відповідач продовжує ігнорувати вимоги Положення №1262/2007 при здійсненні повноважень щодо видання кадрових наказів щодо позивача. Голова СБУ повинен провести призначення позивача на рівнозначну посаду або за його згодою на іншу, не нижче ніж попередня, посаду. Нехтуючи визначеним обов`язком щодо працевлаштування позивача, відповідач наказом від 04.04.2018 №424-ос втретє направляє [PERSON] у розпорядження начальника УСБУ в Херсонській області. ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи 4. [PERSON] з 2013 року проходив службу на посаді начальника відділу Головного відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю УСБУ в Донецькій області. 5. Наказом голови СБУ від 15.01.2014 №28-ос позивача зараховано у розпорядження начальника УСБУ в Херсонській області у період з 15.01.2014 по 15.02.2014 за підпунктом "а" пункту 48 Положення №1262/2007, звільнивши його з посади начальника відділу УСБУ в Донецькій області. 6. Наказом голови СБУ від 06.11.2014 №10/75-ос позивача зараховано у розпорядження начальника УСБУ в Херсонській області за підпунктом "б" пункту 48 (у зв`язку з проведенням організаційних заходів) у період з 06.11.2014 по 06.02.2015. 7. Наказом голови СБУ від 22.08.2015 №810-ос позивача звільнено з військової служби за підпунктом "б" пункту 61 та підпунктом "г" пункту 63 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості використання на службі). 8. Наказом т.в.о. начальника УСБУ в Херсонській області від 08.09.2015 позивача виключено із списків особового складу Управління у запас Збройних Сил України. 9. Не погоджуючись з вказаними наказами та вважаючи дії СБУ, УСБУ в Херсонській області протиправними, позивач звернувся з позовом до суду. 10. Так, постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 в справі №821/3195/15-а позов задоволено частково. Визнано незаконними дії голови СБУ та начальника УСБУ в Херсонській області щодо порушення термінів перебування позивача у розпорядженні за наказами голови СБУ від 15.01.2014 №28-ос "По особовому складу" і від 06.11.2014 №10/75-ос "По особовому складу". Стягнуто з СБУ, УСБУ в Херсонській області солідарно на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 11. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018 в справі №821/3195/15-а скасовано постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність СБУ в частині невиконання Положення №1262/2007 щодо не призначення [PERSON] на посаду начальника відділу в УСБУ в Херсонській області відповідно до наказів голови СБУ від 15.01.2014 №28-ос "По особовому складу" і від 06.11.2014 №10/75-ос "По особовому складу"; визнано протиправною бездіяльність начальника УСБУ в Херсонській області [PERSON] по невиконанню наказів голови СБУ від 15.01.2014 №28-ос "По особовому складу" і від 06.11.2014 №10/75-ос "По особовому складу"; визнано протиправною бездіяльність голови СБУ та начальника УСБУ в Херсонській області щодо порушення термінів перебування [PERSON] у розпорядженні за наказами голови CБУ від 15.01.2014 №28-ос "По особовому складу" і від 06.11.2014 №10/75-ос "По особовому складу" відповідно до Положення №1262/2007; визнано протиправним та скасовано наказ голови СБУ від 22.08.2015 №810-ос "По особовому складу" і поновлено [PERSON] на військовій службі в органах СБУ з 22.08.2015; визнано протиправним та скасовано наказ УСБУ в Херсонській області "По особовому складу" від 08.09.2015 №624-ос і поновлено [PERSON] в списках особового складу УСБУ в Херсонській області; стягнуто з УСБУ в Херсонській області на користь [PERSON] матеріальне та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.08.2015, яке на час ухвалення судового рішення складало 273 226 грн 43 коп; стягнуто з СБУ, УСБУ в Херсонській області моральну шкоду в розмірі 2 000 грн та 3 000 грн відповідно. 12. В іншій частині позовних вимог, відповідно до яких позивач вимагав: визнати незаконною бездіяльність СБУ щодо непризначення [PERSON] на посаду начальника відділу в УСБУ в Херсонській області; визнати незаконними дії УСБУ в Херсонській області щодо невиконання наказу голови СБУ від 06.11.2014 №10/75-ос "По особовому складу"; винести рішення суду про поновлення [PERSON] в УСБУ в Херсонській області на посаді начальника відділу відповідно до наказу голови СБУ від 15.01.2014 №28-ос "По особовому складу"; зобов`язати голову СБУ провести призначення [PERSON] на посаді начальника відділу в СБУ; стягнути з СБУ на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн (відмовлено в межах суми 48 000 грн); стягнути з УСБУ в Херсонській області на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн (відмовлено в межах суми 47 000 грн); стягнути зі СБУ недоплачену суму коштів (одноразову винагороду) за тривалу безперервну військову службу; встановити СБУ в особі голови [PERSON] та УСБУ в Херсонській області в особі начальника Управління [PERSON] термін надання звіту про виконання судового рішення до суду - відмовлено. 13. 04 квітня 2018 року головою СБУ видано наказ №424-ос такого змісту: "Скасувати наказ голови СБУ від 22.08.2015 №810-ос про звільнення полковника [PERSON] з військової служби у запас Збройних Сил України і наказ начальника УСБУ в Херсонській області від 08.09.2015 №624-ос про виключення зі списків особового складу полковника [PERSON] ; вважати полковника [PERSON] таким, що перебуває у розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області з 22.08.2015". 14. Наказом УСБУ в Херсонській області від 24.04.2018 №231-ос призначено полковника [PERSON] , який перебуває у розпорядженні начальника Управління, на посаді начальника відділу (полковником), консультантом (полковником). 15. Не погоджуючись з вказаними діями, бездіяльністю та наказом відповідача від 04.04.2018 №424-ос, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 16. Щодо позову в частині позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльності голови СБУ стосовно не призначення [PERSON] на рівнозначну посаду відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ і підпункту 2 пункту 2 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; зобов`язання призначити [PERSON] на рівнозначну посаду (начальника відділу): 16.1. Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.06.2018 в справі №821/907/18 вказану частину позовних вимог залишено без розгляду. 16.2. Водночас постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2018 в справі №821/907/18 скасовано ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 23.06.2018 і направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 16.3. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 в справі №821/907/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2019, вказану частину позовних вимог задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність голови СБУ щодо не вирішення питання про призначення [PERSON] на рівнозначну посаду відповідно до Положення №1262/2007 і зобов`язано голову СБУ вирішити питання щодо призначення його на рівнозначну посаду. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 16.4. Ухвалюючи таке рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що [PERSON] перед незаконним звільненням, встановленим постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018 в справі №821/3195/15-а, перебував на посаді начальника відділу (полковника), а тому на підставі частини другої статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. Отож, на думку судів попередніх інстанцій, відповідач, з урахуванням установлених постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018 в справі №821/3195/15-а обставин, повинен був вирішити питання про призначення позивача на рівнозначну посаду, а не знову виводити його у розпорядження начальника УСБУ в Херсонській області. При цьому, що стосується доводів СБУ щодо призначення позивача наказом УСБУ в Херсонській області від 24.04.2018 №231-ос на рівнозначну посаду консультанта (полковника), то суди попередніх інстанцій зазначили, що відповідної згоди на призначення на іншу, ніж попередня посада, позивачем СБУ не надавалося. 17. Щодо позову в іншій частині позовних вимог: 17.1. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23.06.2018 в справі №821/907/18 вказану частину позовних вимог задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ СБУ від 04.04.2018 №424-ос в частині зарахування [PERSON] у розпорядження начальника УСБУ в Херсонській області з 22.08.2015. В задоволенні іншої частини - відмовлено. 17.2. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що виведення позивача у розпорядження начальника УСБУ в Херсонській області суперечить змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018 в справі №821/3195/15-а. Так, суд апеляційної інстанції в цьому рішенні вже звертав увагу на той факт, що виведення [PERSON] у період 2014-2015 років двічі поспіль в розпорядження начальника УСБУ в Херсонській області є протиправним. З огляду на це, суд першої інстанції визнав незаконним та скасував наказ голови СБУ від 04.04.2018 №424-ос у відповідній частині. 17.3. Інші вимоги, які викладені позивачем в такій формі: "Визнати неправомірними дії (бездіяльність) голови СБУ щодо зарахування полковника [PERSON] у розпорядження начальника УСБУ в Херсонській області за наказом від 04.04.2018 №424-ос, щодо порушення термінів перебування полковника [PERSON] у розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області за наказом голови СБУ від 04.04.2018 №424-ос", суд першої інстанції визнав тотожними задоволеній позовній вимозі про скасування наказу, а тому відмовив у їх задоволенні. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача грошового забезпечення з 23.03.2018 і компенсації за затримку виплати грошового забезпечення, то суд першої інстанції вказав, що наказом УСБУ в Херсонській області від 24.04.2018 №231-ос [PERSON] призначений на посаду консультанта з встановленням грошового забезпечення. Оскільки суд дійшов висновку про незаконність зарахування позивача в розпорядження наказом від 04.04.2018 №424-ос, то не може йти мова про грошове забезпечення за час перебування в цьому розпорядженні. Водночас позивач не позбавлений права заявити вимоги про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23.03.2018 до призначення його на посаду консультанта, оскільки відсутні належні докази виконання судового рішення про поновлення позивача на службі. 17.4. Однак постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 в справі №821/907/18 скасовано рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.06.2018 і закрито провадження в справі. 17.5. Ухвалюючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявлені позивачем позовні вимоги стосуються саме порядку виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018 в справі №821/3195/15-а і не є самостійними позовними вимогами. Отже, суд апеляційної інстанції вважав, що питання правомірності перебування [PERSON] в розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області, за наслідком виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018 в справі №821/3195/15-а та згідно з спірним наказом відповідача від 04.04.2018 №424-ос, є підставою для звернення до суду в порядку, встановленому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а не з новим позовом. ІV. Провадження в суді касаційної інстанції 18. 16 квітня 2019 року до Суду надійшла касаційна скарга [PERSON] на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019. 19. У касаційній скарзі скаржник, не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанцій, просить скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права та ухвалити нове, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції. 20. Касаційну скаргу скаржник мотивує тим, що суд апеляційної інстанції, закриваючи провадження в справі, указав на наявність тотожного спору, вирішеного постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018 в справі №821/3195/15-а, яка набрала законної сили, а отже, й на наявність підстав, передбачених статтею 238 КАС України, для закриття провадження в справі. Проте, на думку позивача, спірні правовідносини в справі №821/3195/15-а не є тотожними стосовно правовідносин у цій справі. При цьому, скаржник указує, що його позовні вимоги були безпідставно розділені судами попередніх інстанції та розглядались окремо. Також, закриваючи провадження в справі, суд апеляційної інстанції повинен був винести ухвалу, а не постанову. 21. За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Стрелець Т.Г., суддям Желтобрюх І.Л., Білоусу О.В. 22. Ухвалою Суду від 22.04.2019 відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою. 23. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 27 травня 2019 року №494/0/78-19, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги. 24. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2019 касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур О.В., Уханенку С.А. 25. Від відповідача надійшли заперечення на касаційну скаргу позивача, в яких він наполягає на безпідставності останньої, просить у її задоволенні відмовити і залишити оскаржуване судове рішення без змін. 26. 23 липня 2019 року до Суду надійшла касаційна скарга СБУ на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2019. 27. У касаційній скарзі скаржник, не погоджуючись із рішенням судів попередніх інстанцій в частині задоволення позову, просить їх скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині. 28. Касаційну скаргу скаржник мотивує тим, що на час звільнення з військової служби позивач не перебував на посаді начальника відділу, а перебував у розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області. Таким чином, відповідач уважає, що, виконуючи судове рішення, він правильно поновив позивача на військовій службі з 22.08.2015 (тобто з часу порушення його прав) саме у тому статусі, в якому він перебував на час звільнення з військової служби - у розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області. 29. За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Уханенку С.А., Кашпур О.В. 30. Ухвалою Суду від 01.08.2019 відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою. 31. Позивач подав заперечення на касаційну скаргу відповідача, в яких наполягає на безпідставності останньої, просить у її задоволенні відмовити і залишити оскаржувані судові рішення без змін. 32. Від відповідача 16.04.2021 надійшли пояснення до касаційної скарги, у яких містяться додаткові підстави касаційного оскарження судових рішень. Водночас Суд до уваги їх не приймає, оскільки відповідно до частини першої статті 337 КАС України особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. Строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції закінчився у липні 2019 року, однак пояснення відповідем подано у квітні 2021 року, тобто поза межами дозволеного КАС України строку. V. Джерела права та акти їхнього застосування 33. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15.01.2020 №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким до окремих положень КАС України, у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни. 34. Водночас пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону від 15.01.2020 №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 35. З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями КАС України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом №460-IX. 36. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 37. За змістом статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. 38. Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 39. Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. 40. Згідно з положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 41. Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (частина восьма статті 382 КАС України). 42. Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. 43. Пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. VI. Позиція Верховного Суду 44. Як установлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018 в справі №821/3195/15-а визнано незаконною бездіяльність СБУ в частині невиконання вимог Положення №1262/2007 щодо не призначення позивача на посаду начальника відділу в УСБУ в Херсонській області відповідно до наказів відповідача від 15.01.2014 №28-ос і від 06.11.2014 №10/75-ос; визнано бездіяльність начальника територіального Управління щодо невиконання цих наказів голови СБУ; визнано протиправною бездіяльність відповідача та начальника регіонального УСБУ щодо порушення термінів перебування позивача у розпорядженні начальника УСБУ в Херсонській області за наказами відповідача від 15.01.2014 №28-ос і від 06.11.2014 №10/75-ос відповідно до Положення №1262/2007; визнано протиправним і скасовано наказ відповідача від 22.08.2015 №810-ос і поновлено позивача на військовій службі; визнано незаконним і скасовано наказ начальника УСБУ в Херсонській області від 08.09.2015 №624-ос і поновлено в списках особового складу регіонального УСБУ; стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з відповідача та УСБУ в Херсонській області та моральну шкоду. 45. На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018 в справі №821/3195/15-а і відповідно до Положення №1262/2007, відповідачем видано наказ від 04.04.2018 №424-ос "По особовому складу", згідно з яким скасовано наказ відповідача від 22.08.2015 №810-ос, наказ начальника УСБУ в Херсонській області від 08.09.2015 №624-ос і наказано вважати позивача таким, що перебуває у розпорядження начальника УСБУ в Херсонській області. 46. Зміст уточненої позовної заяви в цій справі свідчить, що позивач, звертаючись до суду із цим адміністративним позовом, зокрема вказує на те, що: 1) підстав для виведення позивача у розпорядження начальника УСБУ в Херсонській області не було; 2) на виконання судового рішення в справі №821/3195/15-а відповідач повинен був провести призначення позивача на рівнозначну посаду, а не вивести його в черговий раз в розпорядження; 3) грошове забезпечення ним не отримано. 47. Отож фактично підставою для звернення позивача до суду із позовними вимогами в цій справі є незгода із рішеннями, діями та бездіяльністю відповідача (щодо не призначення позивача на рівнозначну посаду (начальника відділу), щодо зарахування позивача у розпорядження начальника УСБУ в Херсонській області) під час виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2018 в справі №821/3195/15-а. 48. Водночас аналіз зазначених норм свідчить, що процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язані з невиконанням судового рішення в цій справі. 49. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. 50. Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 51. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження. 52. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03.04.2019 у справі №820/4261/18 та від 02.11.2021 у справі №620/1528/19. 53. Відповідно, якщо позивач в цій справі вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення в справі №821/3195/15-а порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов. 54. Посилання позивача в касаційній скарзі на те, що спірні правовідносини в справі №821/3195/15-а не є тотожними щодо правовідносин у цій справі, а тому відсутні підстави для застосування пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, є безпідставними, оскільки за правовою позицією Верховного Суду від 02.12.2021, висловленій в справі №808/1156/18, у разі порушення зазначеного порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду - провадження у справі належить закривати з посиланням на те, що спір вирішений судовим рішенням, яке набрало законної сили. 55. Суд уважає також безпідставними доводи касаційної скарги позивача про те, що, закриваючи провадження в справі, суд апеляційної інстанції повинен був винести ухвалу, а не постанову, оскільки закриття провадження у справі не відноситься до питань, які, згідно з частиною другою статті 321 КАС України, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал. При цьому, частиною четвертою статті 241 КАС України встановлено, що перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядках закінчується прийняттям постанови. 56. З урахуванням зазначеного Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, який викладений в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019, про те, що у зв`язку із наявністю судового рішення в справі №821/3195/15-а, яке набрало законної сили, наявні підстави для закриття провадження в справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України. 57. Однак Суд звертає увагу на те, що частина позовних вимог в цій справі, зокрема, що стосується вирішення відповідачем питання про призначення [PERSON] на рівнозначну посаду, помилково була розглянута судами попередніх інстанцій по суті. Так, рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19.12.2018, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2019, такі вимоги задоволені частково. 58. З огляду на викладене Суд указує, що, розглядаючи справу у відповідній частині, суди попередніх інстанцій помилково виходили з того, що такі вимоги позивача підлягають розгляду в межах окремої справи, оскільки всі вимоги позивача у цій справі стосуються виключно виконання судового рішення і мають вирішуватися в порядку статті 383 КАС України. 59. За правилами пункту 5 частини першої статті 349, частини першої статті 354 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині. 60. Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. 61. Таким чином, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 і постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2019 підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі у відповідній частині. 62.

Результат розгляду: partial