Рішення адміністративного суду від 2024-06-19 00:00:00+03

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. В лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкс-рейзен Біс" звернулось в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області, в якій просило суд: 1.1. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 030924 від 13.12.2023. КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 2. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 3. Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 4. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки під час перевірки були наявні та надані посадовим особам відповідача усі необхідні документи, що визначені ст. 53 Закону України "Про автомобільний транспорт". Зазначає, що в оскаржуваній постанові відповідач взагалі не зазначив зміст порушення, а лише посилання на ст. 53 Закону України "Про автомобільний транспорт". ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 5. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09.11.2023 посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку, здійснено перевірку міжнародних пасажирських перевезень, зокрема, транспортного засобу марки Van Hool, державний реєстраційний знак [NUMBER] , водій [PERSON] та встановлено, що автомобільним перевізником відповідно до Дозволу №0057315 та реєстраційних документів на ТЗ є ТОВ "Люкс-Рейзен біс". 6. За результатами перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом № 012137, яким встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 6 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: відсутні схеми маршрутів та відповідні дозволи іноземних держав. 7. На підставі Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом № 012137 від 09.11.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 030924 від 13.12.2023, у зв`язку з порушенням абз. 6 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", якою до перевізника ТОВ "Люкс-Рейзен біс" застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34 000 грн. 8. Вважаючи постанову №ПШ 030924 від 13.12.2023 протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом. ІІІ. ДОВОВДИ СТОРІН 9. Апелянт вказує на протиправність постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34000,00 грн від №ПШ 030924 від 13.12.2023. 10. Відповідач заперечує проти доводів наведених в апеляційній скарзі та зауважує, що перевізник ТОВ "Люкс Рейзен Біс" узгодив маршрут (який не виконував на день перевірки). Зазначений маршрут не проходить через місто Київ, проспект Перемоги, буд.142, які фігурують на трафареті автобуса і схемою міжнародного маршруту, розкладом руху. Зазначає, що перевізник в даному випадку не виконував те перевезення, дозвіл на яке додає до матеріалів справи. Дозвіл видається на чіткий маршрут за конкретно погодженою схемою, при цьому, відхилення від цієї схеми означає відсутність дозволу, тобто свого роду "нелегальні" перевезення. Перевізник під час виконання міжнародних перевезень 09.11.2023 не мав дозволу іноземної держави чим порушив приписи абз. 6 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 11. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 12. Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства). 13. Згідно п. 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті. 14. Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон від 05.04.2001 № 2344-III), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567). 15. Згідно з ст. 5 Закону від 05.04.2001 № 2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг. 16. Відповідно до ст. 6 Закону від 05.04.2001 № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. 17. Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком № 1567. V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ 18. Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого. 19. Відповідно до ст. 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. 20. Згідно зі ст. 53 Закону №2344-III організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень. 21. До міжнародних перевезень пасажирів та небезпечних вантажів допускаються резиденти України, які мають досвід роботи на внутрішніх перевезеннях на договірних умовах не менше ніж три роки. 22. При виконанні міжнародних перевезень пасажирів резиденти України повинні мати: - дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; - список пасажирів (при нерегулярних та маятникових перевезеннях); - білетно-облікову документацію; - схему маршруту. 23. При виконанні міжнародних перевезень пасажирів нерезиденти повинні мати: - дозвіл України; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; - список пасажирів (для нерегулярних та маятникових перевезень); - білетно-облікову документацію. 24. У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи. 25. Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв. 26. Абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону №2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 27. Аналіз викладених положень норм законодавства свідчить про те, що державний контроль на транспорті здійснюється органами Укртрансбезпеки шляхом проведення, зокрема, рейдових перевірок, в ході яких перевірці підлягає в тому числі додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України "Про автомобільний транспорт". 28. Колегія суддів зазначає, що статтею 53 Закону №2344-III визначений вичерпний перелік документів, які повинен мати при виконанні міжнародних перевезень пасажирів резидент України. 29. З матеріалів справи встановлено встановлено, що під час проведення перевірки були наявні та надані посадовим особам відповідача усі необхідні документи, що визначені ст. 53 Закону України "Про автомобільний транспорт". 30. При цьому, талонами бронювання, які додані позивачем до позову, підтверджується замовлення пасажирських перевезень з пересадкою у місті Львів . 31. Отже, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що Відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області безпідставно притягнуто позивача до відповідальності, передбачену абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону №2344-III - за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (34 000 грн). При цьому, відсутності у водія документів, передбачених частиною 3 статті 53 Закону № 2344-ІІІ, не встановлено. 32. Підсумовуючи викладене, колегія суддів констатує, що постанова №ПШ 030924 від 13.12.2023 прийнята Відділом Державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області з помилковим застосуванням вимог законодавства, за відсутності фактичних підстав для притягнення перевізника до відповідальності, передбаченої абзацом 6 частини першої статті 60 Закону № 2344-III, а тому підлягає визнанню протиправною та скасуванню. VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ. 33. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 34. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. 35. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 36. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог. VІІ. СУДОВІ ВИТРАТИ 37. Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. 38. Питання розподілу судових витрат регламентоване статтею 139 КАС України, частина 6 якої вказує, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративну справу на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, відповідно змінює розподіл судових витрат. 39. За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 40. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору (п.1, п.2 ч.9 ст.139 КАС України). 41. Відповідно до ст.322 КАС України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 42. Оскільки документально підтвердженими судовими витратами позивача є сплачений судовий збір, розмір якого є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у сумі 7540,00 грн, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що такі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Результат розгляду: granted