Рішення адміністративного суду від 2022-05-27 00:00:00+03

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області \~№ 905040149952 від 28.10.2021 про перерахування довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді із стажу судді 23 роки 3 місяці 27 днів без врахування до стажу судді роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ 1 рік 9 місяців 29 днів, періоду навчання у вищому навчальному закладі 1 рік 11 місяців, періоду проходження строкової військової служби 2 роки 4 дні; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 із стажу судді 29 років 1 місяць 1 день, визначеного на час призначення довічного грошового утримання судді у відставці, згідно довідки ТУ ДСА України у Вінницькій області № 4-35/0309 від 19.02.2020 про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді, з у рахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року позов задоволено частково: визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] починаючи з 19.02.2020 виходячи із 56 % суддівської винагороди судді, який працював на відповідній посаді зі стажу 23 роки 3 місяці 27 днів; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити \~ [PERSON] перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання виходячи зі стажу 29 років 01 місяць 01 день згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області № 4-35/0309 від 19.02.2020, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного. Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду, як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до яких судді України, які перебувають у відставці, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання лише за умови проходження кваліфікаційного оцінювання або призначення судді за результатами конкурсу. Встановлено, що постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 25.05.2017 по справі № 129/735/17, яка залишена без змін Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017, зобов`язано Гайсинське об`єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати\~ [PERSON] до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: час роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ - 1 рік 9 місяців 29 днів з 06.08.1991 по 05.06.1993, період навчання у вищому навчальному закладі - 1 рік 11 місяців з 01.09.1987 по 30.06.1991, період проходження строкової військової служби з 01.11.1984 по 05.11.1986 - 2 роки 4 дні. Зобов`язано Гайсинське об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок призначеного [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначити і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди без обмеження граничного розміру, починаючи з 01.10.2016, з виплатою недоплачених коштів. Крім того, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 по справі №120/1534/21-а, окрім іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки про суддівську винагороду від 19.02.2020 № 35/0309, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Вінницькій області, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2021 у справі № 120/1534/21-а, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2021 скасовано в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] у розмірі 90%. Прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. На виконання рішень судів , відповідачем проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області від 19.02.2020 №4-35/0309, \~\~починаючи з 19.02.2020. Разом із тим, при перерахунку хоча і враховано збільшений розмір суддівської винагороди вказаний у довідці від 19.02.2020 №4-35/0309, проте зменшено стаж з 29 років 1 місяць 1 день до 23 років 3 місяців 27 днів з якого обчислюється довічне грошове утримання судді у відставці. Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Так, згідно з положеннями частини 1 статті 142 закон України "Про судоустрій і статус суддів", судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. В силу частини 2 статті 142 закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення. У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Так само, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу. У відповідності до частини 3 статті 142 закону України "Про судоустрій і статус суддів" щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. За змістом частиною 4, 5 статті 142 закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Пунктом 25 розділу XII Закону №1402-VIII було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41 - 45, ст. 529; 2015 р., №№ 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Водночас, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII, вказаний пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнаний неконституційним. В силу статті 91 закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Тобто, починаючи з 19.02.2020 в законодавстві України відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону №1402-VIII. Беручи до уваги наведене, на спірні правовідносини розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII. Розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме: щодо відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді по Закону №2453-VI, а розмір суддівської винагороди - по Закону №1402-VIII, оскільки такий перерахунок ставить суддів, які вийшли або вийдуть у відставку по Закону №1402-VIII у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, так як Закон №2453-VI передбачав, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді за 20 років, а Закон №1402-VIII - 50 відсотків за 20 років суддівського стажу. Разом з тим, частина третя статті 142 Закону №1402-VIII не визнавалась Конституційним судом України не конституційною. Зокрема, згідно висновку Конституційного Суду України, викладеного у пункті 16 Рішення від 18.02.2020 №2-р/2020, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. З матеріалів справи встановлено, що здійснюючи перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з 19.02.2020, відповідач обрахував його розмір на рівні 56% розміру суддівської винагороди відповідного працюючого судді. При цьому, як слідує із протоколу перерахунку довічного грошового утримання, відповідний розмір грошового утримання розрахований із врахуванням стажу позивача на посаді судді - 23 роки 3 місяці 27 днів. При цьому встановлено, що постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 25.05.2017 року по справі № 129/735/17, яка залишена без змін Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017, окрім іншого, зобов`язано Гайсинське об`єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати\~ [PERSON] до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: час роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ - 1 рік 9 місяців 29 днів з 06.08.1991 по 05.06.1993, період навчання у вищому навчальному закладі - 1 рік 11 місяців з 01.09.1987 по 30.06.1991, період проходження строкової військової служби з 01.11.1984 по 05.11.1986 - 2 роки 4 дні. Приймаючи відповідне рішення, Теплицький районний суд Вінницької області дійшов висновку, що стаж роботи судді [PERSON] , який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання складає 29 років 01 місяць 01 день. Положеннями ч. 4 ст. 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, обставини, які стосуються наявного у позивача стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, не потребують доказування в межах розгляду даної справи, адже є такими, що встановлені рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 25.05.2017 по справі №129/735/17-а, яке набрало законної сили. Із наведеного слідує, що з урахуванням приписів ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розмір довічного грошового утримання позивача відповідає 68% (9 років роботи на посаді судді понад 20 років * 2 %) розміру суддівської винагороди, визначеної у довідці від 19.02.2020 №4-35/0309. Також, слід зауважити, що з матеріалів пенсійної справи позивача не вбачається прийняття відповідачем окремого рішення в розумінні положень КАС України, яке б могло бути предметом оскарження в суді. В свою чергу протокол про перерахунок пенсії від 28.10.2021, таким рішенням не вважається, тоді як зазначений у ньому № 905040149952 є номером пенсійної справи позивача, який зазначається на усіх наявних в ній протоколах та документах пенсійного органу. Таким чином, у даному випадку відповідач вчинив дії щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з якими позивач не погоджуються та яким суд надає оцінку в межах розгляду цієї справи. Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. А тому, суд першої інстанції, з метою ефективного захисту прав позивача, вірно вийшов за межі заявлених позовних вимог та прийняв рішення про їх часткове задоволення, шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача починаючи з 19.02.2020 виходячи із 56 % суддівської винагороди судді, який працював на відповідній посаді зі стажу 23 роки 3 місяці 27 днів та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання виходячи зі стажу 29 років 01 місяць 01 день згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області № 4-35/0309 від 19.02.2020, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум. Водночас, посилання позивача на ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус судді» \~є безпідставним, оскільки в даному випадку мало місце зменшення розміру довічного грошового утримання \~судді у відставці внаслідок неврахування частини стажу позивача, а не внаслідок зміни складових суддівської винагороди. Рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог щодо звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць та постановлення окремої ухвали колегія суддів не переглядає через відсутність оскарження у цій частині. Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Результат розгляду: denied