Рішення адміністративного суду від 2022-09-12 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не закінченні виконавчих проваджень № 53118268, № 53118383 з примусового виконання постанов № 49674163 від 09.12.2016 про стягнення з [PERSON] на користь держави в особі Головного територіального управління юстиції у місті Києві виконавчого збору у розмірі 348726,61 грн, стягнення з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, у розмірі 353,60 грн; - зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавчі провадження № 53118268, № 53118383 з примусового виконання постанов № 49674163 від 09.12.2016 про стягнення з [PERSON] на користь держави в особі Головного територіального управління юстиції у місті Києві виконавчого збору у розмірі 348726,61 грн, стягнення з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, у розмірі 353,60 грн; - зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити всі необхідні дії (у зв`язку з закінченням виконавчих проваджень): - зняти арешт, накладений на майно (кошти) [PERSON] , накладений постановою державного виконавця відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.01.2022 ВП№ 53118268; - скасувати стягнення з доходів [PERSON] у Головному управлінні Пенсійного фонду України у місті Києві; - виключити відомості про [PERSON] як боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті виконавцем заходи у виконавчому провадженні № 53118268; - провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчих проваджень № 53118268, № 53118383. Позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено у задоволенні його заяви про закінчення виконавчих проваджень № 53118268, № 53118383, зняття арешту з його рахунків, припинення стягнення коштів з нього у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та вчиненні інших дій, пов`язаних із закінченням виконавчих проваджень, оскільки заочне рішення, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 49674163, було скасовано ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.05.2018 у справі № 752/20657/14-ц, отже, виконавчі провадження підлягають закінченню на підставі п. 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 липня 2022 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги - задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскільки ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.05.2018 у справі № 752/20657/14-ц, яка набрала законної сили, скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2015 у справі № 752/20657/14-ц, за наслідками примусового виконання якого згідно з виконавчим листом від 24.11.2015 № 752/20657/14-ц винесено постанови № 49674163 від 09.12.2016 про стягнення з [PERSON] на користь держави, в особі Головного територіального управління юстиції у місті Києві, виконавчого збору у розмірі 348727,61 грн та про стягнення з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 353,60 грн, тобто скасовано рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, тому наявні підстави для закінчення виконавчого провадження. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2019 у справі № 752/15339/18 визнано неправомірними дії та зобов`язано державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві закінчити виконавче провадження №49674163 та скасувати вжиті державним виконавцем заходи, пов`язані із закінченням виконавчого провадження, якими є, в тому числі, постанови державного виконавця №49674163 від 09.12.2016 про стягнення з [PERSON] на користь держави виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Також апелянтом надано постанову від 10.12.2019 про закінчення виконавчого провадження, згідно з якою припинено чинність арешту всього майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення у ВП №49674163, що свідчить про наявність підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавче служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження № 49674163 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2015 у справі № 752/20657/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3483622,13 грн та судового збору в 3654,00 грн. При цьому, 09 грудня 2016 року державним виконавцем на підставі п. 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчої документа стягувачеві, що підтверджується копієї виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2015 у справі 752/20657/14-ц. Того ж дня, державним виконавчем у межах виконавчого провадження № 49674163 винесено постанови про стягнення виконавчого збору від 09.12.2016, якими постановлено стягнути з позивача (боржника у вказаному виконавчому провадженні) виконавчий збір у розмірі 348727,61 грн та про стягнення з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 353,60 грн. Надалі, 20 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53118268 на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 09.12.2016 №49674163. Крім того, 20.12.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53118383 на підставі постанови про стягнення з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 09.12.2016 №49674163. Однак, відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 04.05.2018 у справі № 752/20657/14-ц скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2016 у справі № 752/20657/14-ц, на підставі якого було видано виконавчий лист Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2015 у зазначеній справі. У подальшому, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2019 у справі № 752/15339/18 визнано неправомірними дії посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо відмови [PERSON] у закінченні виконавчого провадження № 49674163 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/20657/14-ц від 24.11.2015 та знятті арешту з майна; зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві закінчити виконавче провадження № 49674163 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/20657/14-ц від 24.11.2015, виданого на виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2015 по справі № 752/20657/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованості в розмірі 3 487 267,13 грн та судового збору в розмірі 3 654 грн; зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві скасувати арешт, накладений на майно (кошти) [PERSON] в межах виконавчого провадження № 49674163 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/20657/14-ц від 24.11.2015, виданого на виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2015 по справі № 752/20657/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованості в розмірі 3 487 267,13 грн та судового збору в розмірі 3 654 грн, а також скасувати інші вжиті державним виконавцем заходи, пов`язані із закінченням виконавчого провадження. Втім, 18.01.2022 відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 53118268. Крім того, 20.01.2022 відповідачем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 53118268, якою звернуто стягнення на пенсію [PERSON] у розмірі 20%. У свою чергу, 28.01.2022 позивач звернувся до відповідача з заявою про закінчення виконавчого провадження № 53118268 про стягнення виконавчого збору, у якій просив закінчити вказане виконавче провадження, зняти арешт, накладений на його майно, скасувати стягнення з його доходів у Головному управлінні Пенсійного фонду у м. Києві, виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про [PERSON] як боржника та провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження № 53118268. На вказане звернення Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надало лист від 20.02.2022 № 53118286/6, у якому зазначив, що виконавчі провадження № 53118268 та №53118383 відкриті на виконання постанов від 09.12.2016 № 49674163 про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Вказані постанови є окремими виконавчими документами, які станом на час надання відповіді не оскаржувались й подальші виконавчі дії будуть здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства. Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки постанова про стягнення виконавчого збору № 49674163 від 09.12.2016 та про стягнення з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій №49674163 від 09.12.2016 не скасовані, є окремими виконавчими документами, відповідно, відсутні правові підстави для закінчення виконавчих проваджень № 53118268 та №53118383. Як наслідок, відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не закінченні виконавчих проваджень № 53118268, № 53118383 з примусового виконання постанов № 49674163 від 09.12.2016 про стягнення з [PERSON] на користь держави в особі Головного територіального управління юстиції у місті Києві виконавчого збору у розмірі 348726,61 грн, про стягнення з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, у розмірі 353,60 грн., та задоволення інших позовних вимог як похідних. Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII). У відповідності до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За правилами частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Згідно пункту 7 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами. Як наслідок, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26 Закону №1404-VIII). У силу вимог частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (частина сьома статті 27 Закону №1404-VIII). Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що виконавчий збір підлягає поверненню виключно у випадку закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Так, згідно пункту 5 частини першої статті 39 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Тобто, лише у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавчий збір підлягає поверненню виключно. При цьому, частиною третьою статті 40 Закону №1404-VIII (у редакції, чинній станом на час винесення постанов від 09.12.2016 у ВП № 49674163 про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій) було передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення. Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що державний виконавець визначає суму виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження, а у випадку повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) постанова про стягнення виконавчого збору має бути прийнята не пізніше наступного дня з дня наведених обставин. При цьому, останнє повноваження реалізується державним виконавцем, якщо виконавчий збір ще не стягнуто. Крім того, наведені норми дозволяють державному виконавцю вирішити питання про стягнення виконавчого збору як у постановах про відкриття виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження так і в окремій постанові, якою вирішується питання про стягнення виконавчого збору. З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження № 49674163 було закінчено на саме підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону №1404-УІІІ, тобто, у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відтак, постанови від 09.12.2016 у виконавчому провадженні № 49674163 про стягнення виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій були виокремлені у виконавчі провадження № 53118268 та № 53118383 відповідно. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2019 у справі № 752/15339/18 визнано неправомірними дії посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо відмови [PERSON] у закінченні виконавчого провадження № 49674163 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва №752/20657/14-ц від 24.11.2015 та знятті арешту з майна; зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві закінчити виконавче провадження № 49674163 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/20657/14-ц від 24.11.2015, виданого на виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2015 по справі № 752/20657/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованості в розмірі 3 487 267,13 грн та судового збору в розмірі 3 654 грн; зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві скасувати арешт, накладений на майно (кошти) [PERSON] в межах виконавчого провадження № 49674163 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/20657/14-ц від 24.11.2015, виданого на виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2015 по справі № 752/20657/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованості в розмірі 3 487 267,13 грн та судового збору в розмірі 3 654 грн, а також скасувати інші вжиті державним виконавцем заходи, пов`язані із закінченням виконавчого провадження. У зв`язку з наведеним, державним виконавцем на підставі 4 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» 10.12.2019 винесено постанову про скасування процесуального документа, якою скасовано документ «Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу» від 12.12.2016 у ВП №49674163. Як наслідок, згідно пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» 10.12.2019 державним виконавчем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/20657/14-ц від 24.11.2015, припинено чинність арешту всього майна боржника, на яке постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виданої ВПВР УДВС ГТУЮ у місті Києві №49674163 від 22.02.2016 накладено арешт та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскільки виконавчі провадження № 53118268 та №53118383 були відкриті на підставі виконавчого провадження №49674163, яке було закінчено на підставі саме пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для стягнення виконавчого збору з позивача були відсутні. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не закінченні виконавчих проваджень № 53118268, № 53118383 з примусового виконання постанов № 49674163 від 09.12.2016 про стягнення з [PERSON] на користь держави в особі Головного територіального управління юстиції у місті Києві виконавчого збору у розмірі 348726,61 грн, стягнення з боржника витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, у розмірі 353,60 грн, та як наслідок зобов`язати відповідача закінчити виконавчі провадження № 53118268, № 53118383. У свою чергу, всі постанови, які були прийняті під час виконавчих проваджень №53118268, № 53118383 є протиправними, відтак належним способом захисту порушених прав буде скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.01.2022 ВП № 53118268, якою накладено арешт на майно (кошти) [PERSON] та постанову від 20.01.2022 ВП № 53118268 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 53118268, якою звернуто стягнення на пенсію [PERSON] у розмірі 20%. Щодо позовних вимог про зобов`язання відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити всі необхідні дії (у зв`язку з закінченням виконавчих проваджень): виключити відомості про [PERSON] як боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті виконавцем заходи у виконавчому провадженні № 53118268 та провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчих проваджень № 53118268, № 53118383, колегія суддів зазначає наступне. Частиною сьомою статті 9 Закону №1404-VIII передбачено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. За правилами частини першої статті 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з частиною другою цієї ж статті про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відтак, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувачу з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі №817/928/17. Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що оскільки виконавчі провадження № 53118268, № 53118383 на даний час ще не завершено, а суд позбавлений можливості надавати наперед оцінку діям відповідача, який повинен вжити заходи щодо виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, та провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчих проваджень № 53118268, № 53118383, тому такі вимоги є передчасними. З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки суд першої інстанції неправильно неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: partial