Рішення адміністративного суду від 2022-01-11 00:00:00+02

Історія справи. Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області (далі - Відповідач) про: - визнання неправомірними дій Відповідача щодо проведення позапланового інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця [PERSON] з додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин; - скасування постанови про накладення штрафу № 25-01-016/0771/20 від 17.02.2021. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу № 25-01-016/0771/20 від 17.02.2021. У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за виявлене під час проведення інспекційного відвідування порушення законодавства, відносно позивача винесено попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю, а в подальшому за те ж саме порушення накладено штраф, що суперечить статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, в якій зазначив, що Управління Держпраці не погоджується з висновками суду щодо скасування постанови про накладення на Позивача штрафу. При цьому, Апелянт вказує, що попередження роботодавця пр. відповідальність за порушення законодавства про працю та накладення на нього штрафу є різними заходами і застосування першого з них не виключає можливості застосування другого. Також, Апелянт зазначає, що спірну постанову про накладення штрафу було винесено у зв`язку із виявленням порушення Позивачем вимог чинного законодавства про працю. З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав. Обставини справи, установлені судом першої інстанції. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, начальником відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернігівській області Луцишиною В. на підставі листа фінансового управління Чернігівської міської ради від 17.09.2020 № 253/2-01/2020 на ім`я начальника Управління Держпраці у Чернігівській області підготовлено доповідну записку від 11.12.2020 № 1361 про проведення інспекційного відвідування Позивача. На підставі вказаної службової записки, 14.12.2020 Відповідачем було видано наказ № 974 про проведення інспекційного відвідування ФОП [PERSON] щодо додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин та направлення № 937 з терміном інспекційного відвідування з 23 по 31.12.2020. На підставі вищезазначених наказу та направлення інспектором праці Залуговським О.А. за участю інспектора праці Дудар Л.М. було проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , бар « [INFO] », про що складено акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, № 25-01-016/0771 від 30.12.2020. У зазначеному акті встановлено, що в ході інспекційного відвідування 23.12.2020 року о 15 год. 00 хв. за адресою [ADDRESS] , в приміщенні бару « [INFO] », де здійснює діяльність ФОП [PERSON] в залі працювала барменом [PERSON] та на кухні працювала [PERSON] [PERSON] 23.12.2020 о 15 год. 09 хв. надала письмове пояснення, в якому вказала, що стажується в кафе « [INFO] » барменом з 23.12.2020 у ФОП [PERSON] поки без оформлення на роботі, [PERSON] 23.12.2020 15 год. 10 хв. надала письмове пояснення, в якому вказала, що вона 23.12.2020 знаходиться на стажуванні на посаді кухаря барі «[INFO]» в м. Чернігів у ФОП [PERSON] , та вказала, що стажується вже близько місяця, на даний час на роботу не оформлювалась і ніяких договорів не укладала. ФОП [PERSON] 23.12.2020 в 15 год 30 хв. надав письмове пояснення, в якому вказав, що у нього в барі « [INFO] » перебувають на стажуванні [PERSON] на посаді бармена та [PERSON] з 23.12.2020. Під час інспекційного відвідування 23.12.2020 ФОП [PERSON] не надано і не виявлено будь-яких документів, що підтверджують факт укладення трудових договорів у письмовій формі, оформлених наказами чи розпорядженнями, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з працівниками [PERSON] та [PERSON] , що також підтверджується відомостями з реєстру ПФУ «Поточний список працівників страхувальника». Після цього 24.12.2020 ФОП [PERSON] надано: наказ № 30 від 23.12.2020 «Про прийняття на роботу», в якому вказано про прийняття [PERSON] на посаду кухаря з 23.12.2020, письмовий трудовий договір від 23.12.2020, наказ № 29 від 23.12.2020 «Про прийняття на роботу», в якому вказано про прийняття [PERSON] на посаду бармена з 23.12.2020, письмовий трудовий договір від 23.12.2020, повідомлення про прийняття працівників [PERSON] та [PERSON] на роботу, яке подано до ГУ ДПС у Чернігівській області тільки 23.12.2020 о 16 год. 03 хв., та прийнято ГУ ДПС у Чернігівській області 23.12.2020 о 16 год. 05 хв. Зазначені дії ФОП [PERSON] свідчать про факт укладення трудових договорів із [PERSON] та [PERSON] під час проведення інспекційного відвідування, а не до початку роботи працівників. Будь-якого документального підтвердження того, що з працівниками [PERSON] до 15 години 23.12.2020 та [PERSON] до 15 години 23.12.2020 і протягом місяця до 23.12.2020, тобто до початку їх роботи, були укладені трудові договори у письмовій формі, оформлені наказами чи розпорядженнями, та повідомлено центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, не надано. 30.12.2020 Управлінням Держпраці у Чернігівській області відносно Позивача винесено попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № 25-01-016/0771-0256-074. Управлінням Держпраці у Чернігівській області було надіслано позивачу повідомлення від 05.01.2021 № 10-04/59, яким Позивача проінформовано про одержання уповноваженою посадовою особою 04.01.2021 акта інспекційного відвідування, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників ФОП [PERSON] , для розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, які повернулись відправнику у зв`язку з закінченням терміну зберігання. 17.02.2021 заступник начальника Управління Держпраці у Чернігівській області Хоменко І.І., розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування від 30.12.2020 № 25-01-016/0771 щодо порушення ФОП [PERSON] законодавства про працю, встановлено, що працівників [PERSON] та [PERSON] фактично допущено до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, винесено постанову № 25-01-016/0771/20, якою на позивача на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України накладено штраф у розмірі 100000,00 грн. Позивач, вважаючи протиправними дій Відповідача щодо проведення вказаного позапланового інспекційного відвідування та протиправною зазначену постанову про накладення штрафу, звернувся до суду з цим позовом. Нормативно-правове обґрунтування. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V), Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96), Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами), та фізичними особами, які використовують найману працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 (далі - Порядок № 823). Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно зі ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Частиною першою статті 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом № 877-V. Згідно зі ст. 1 Закону № 877-V заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом. У частинах четвертій та п`ятій статті 2 Закону № 877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються, серед інших, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону. Частинами другою, третьою статті 7 Закону № 877-V визначено, що на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення). Згідно з підпунктами 6, 9 пункту 4 Положення № 96 від 11.02.2015, Державна служба України з питань праці (Держпраці) відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування. Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю встановлено Порядком № 823. Згідно з пунктом 5 Порядку № 823 підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема: рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту. Відповідно до статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження. Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Застосування до суб`єкта перевірки попередження регламентовано пунктом 16 Порядку № 823, в якому зазначено, шо за результатами інспекційного відвідування складається акт інспекційного відвідування і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Висновки суду апеляційної інстанції. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю та штрафом є окремими видами відповідальності особи, яка використовує найману працю, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору. Вказані види відповідальності за своєю правовою природою належать до такого виду юридичної відповідальності як адміністративна відповідальність. При цьому, винесення попередження роботодавцю або накладення штрафу на нього залежить від перебування юридичної особи чи фізичної особи - підприємця, яка використовує найману працю, на певній системі оподаткування. Разом з тим, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України як шляхом винесення попередження, так і шляхом накладення штрафу, повністю збігаються суб`єкт відповідальності і вид порушення (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору). Таким чином, застосування одного із зазначених видів відповідальності за одне й те саме порушення виключає можливість застосування за це ж саме правопорушення іншого виду. В інакшому випадку це б призвело до порушення статті 61 Конституції України. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що за виявлене під час проведення інспекційного відвідування порушення 30.12.2020 відносно Позивача винесено попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № 25-01-016/0771-0256-074, а в подальшому за те ж саме порушення на Позивача постановою № 25-01-016/0771/20 від 17.02.2021 накладено штраф. Тобто, приймаючи вказану постанову про накладення штрафу, Відповідач здійснив повторне притягнення Позивача до відповідальності за одне й те саме порушення законодавства про працю, що суперечить приписам ст. 61 Конституції України. При цьому, судова колегія зазначає, що станом на час виникнення спірних правовідносин відповідне попередження про відповідальність було чинним і у Відповідача при прийнятті спірної постанови не було жодних підстав його не враховувати. Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу й на те, що приймаючи відносно ФОП [PERSON] попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 30.12.2020 № 25-01-016/0771-0256-074, Відповідач самостійно визначився з видом відповідальності, до якої повинен бути притягнутий Позивач, не зважаючи на наявність у нього на момент проведення перевірки інформації про перебування Позивача на загальній системі оподаткування. Водночас, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме правову позицію, викладену ним в рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків. Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для визнання протиправною т скасування постанови про накладення штрафу № 25-01-016/0771/20 від 17.02.2021 і задоволення позову в цій частині позовних вимог. Доводи Апелянта про те, що попередження роботодавця про відповідальність за порушення законодавства про працю та накладення на нього штрафу є різними заходами і застосування першого з них не виключає можливості застосування другого, судова колегія відхиляє, з огляду на вищезазначене. З приводу тверджень Апелянта про те, що спірну постанову про накладення штрафу було винесено у зв`язку з виявленням порушення Позивачем вимог чинного законодавства про працю, колегія суддів зазначає, що дійсно допущення Позивачем відповідного порушення підтверджується матеріалами перевірки, але застосування до нього штрафу є протиправним саме через те, що цьому передувало застосування іншого виду відповідальності - попередження, що виключає можливість притягнення до відповідальності за це ж саме порушення двічі. Також колегією суддів у сукупності з усіма обставинами справи враховується, що Позивачем повністю виконано припис контролюючого органу та усунуто допущене ним порушеня. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, апеляційна скарга Управління Держпраці у Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року - без змін. Розподіл судових витрат. З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Результат розгляду: denied