Рішення адміністративного суду від 2022-01-17 00:00:00+02

Головне управління ДПС у Сумській області (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило: - стягнути з ТОВ «Компанія «Вест Поінт» за рахунок коштів на рахунках у банках, обслуговуючих платника податків та готівки, що йому належить податковий борг загальною сумою 20 274,62 грн з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код податку 14010100) отримувач ГУК Сум.обл/Сумська МТГ/14060/100, на р/р UА158999980313040029000018540, код отримувача 37970404, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат), МФО банка одержувача 899998; - накласти арешт на кошти ТОВ «Компанія «Вест Поінт» в загальній сумі 20 274,62 грн, які знаходяться на відкритих рахунках у таких банках: - МФО банку - 305482; назва банку - ФДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ О АТОЩАД М. ДНІПРО; номер рахунку - [NUMBER] ; валюта рахунку - 980 - українська гривня; - МФО банку - 305482; назва банку - ФДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ О АТОЩАД М. ДНІПРО; номер рахунку - [NUMBER] ; валюта рахунку - 980 - українська гривня. В обґрунтування позову зазначило, що відповідач має податковий борг у розмірі 20 274,62 грн. Передбачені чинним законодавством заходи не призвели до погашення податкового боргу відповідачем. Станом на дату подання позову сума податкового боргу у добровільному порядку не сплачена, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення у судовому порядку податкового боргу з рахунків відповідача у банках. Також зазначено, що у ТОВ «Компанія «Вест Поінт» відсутнє нерухоме майно, транспортні засоби, техніка, які можуть бути джерелом погашення податкового боргу, а тому наявні підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача з метою погашення податкового боргу. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Компанія «Вест Поінт» за рахунок коштів на рахунках у банках, обслуговуючих такого платника податків та готівки, що належить такому платнику податків податковий борг загальною сумою 20 274,62 грн з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарі (робіт, послуг) (код податку 14010100) отримувач ГУК Сум.обл/Сумська МТГ/14060/100, на р/р I+UА158999980313040029000018540, код отримувача 37970404, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат), МФО банка одержувача 899998. У задоволенні інших вимог відмовлено. ГУ ДПС у Сумській області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просило його скасувати в цій частині та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов. Вказує на неврахування судом окремих положень Податкового кодексу України, а також наданих контролюючим органом належних доказів на підтвердження відсутності відповідного майна у відповідача, а отже висновки суду про відсутність підстав для накладення арешту на кошти підприємства є неправомірними. ТОВ «Компанія «Вест Поінт» (далі - відповідач) не подало відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ТОВ «Компанія «Вест Поінт» зареєстрована в якості юридичної особи та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Сумській області згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 21.08.2019 ГУ ДПС у Сумській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0061075412, яким до відповідача застосовано штрафні санкції на загальну суму 20 274,62 грн: за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів - 2 661,54 грн; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів - 17 613,08 грн (а.с. 14). Вказане податкове повідомлення - рішення не оскаржено відповідачем та є узгодженим. Станом на 23.06.2021 у ТОВ "Компанія "Вест Поінт" наявний податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код бюджетної класифікації 14010100) загальною сумою 20 274,62 грн., що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків та податковим розрахунком (а.с. 10-12). З метою погашення податкового боргу, позивачем направлена на податкову адресу відповідача податкова вимога від 23.03.2019 №3494-10, яка повернулась до податкового органу із поміткою на конверті "за закінченням терміну зберігання" (а.с.17). Не зважаючи на вжиті податковим органом заходи, податковий борг товариством сплачений не був, що обумовило звернення із цим позовом до суду. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що несплачена відповідачем сума узгодженого податкового зобов`язання є податковим боргом, що підлягає стягненню у судовому порядку. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження відсутності у відповідача майна (зокрема транспортного або промислового), на яке може бути накладено арешт. Також зазначив, що наявність у відповідача податкового боргу не є безумовною підставою для застосування адміністративного арешту коштів на рахунку платника податків, оскільки адміністративний арешт не є виключним та єдиним способом погашення податкового боргу. Враховуючи оскарження позивачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне. Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. Відповідно до пп. 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. Відповідно до пп. 59.1. ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Пунктом 59.3. ст. 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Згідно з пунктом 59.5. статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). Як з`ясовано судом першої інстанції, у відповідача наявний узгоджений податковий борг, відповідна податкова вимога від 23.03.2019 №3494-10 була належним чином направлена за адресою місцезнаходження відповідача та з незалежних від позивача обставин не отримана платником податків, тому суд дійшов висновку про те, що вищевказана вимога вважається врученою останньому належним чином. При цьому, відповідачем борг погашено не було. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з рахунків ТОВ «Компанія «Вест Поінт» в установах банку податкового боргу у сумі 20 274,62 грн. і задоволення позовних вимог ГУ ДПС у Сумській області у цій частині, з чим податковий орган цілком погоджується. Разом з тим, згідно із пунктом 88.1 статті 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. У відповідності до пункту 89.5 статті 89 ПК України, у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі. Відповідно до пункту 94.1. статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом. Згідно з пунктом 94.2. статті 94 ПК України адміністративний арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки). За пунктом 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Положеннями підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Отже, Податковим кодексом України визначені вичерпні правові підстави для звернення податкового органу до суду з заявою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків. Реалізація цього права можлива лише за умови дотримання підстав, встановлених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Водночас Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу. Так, відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. У свою чергу, відсутність умов для застосування арешту коштів платника податків, передбачених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, за наявності умов, встановлених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, не може бути підставою для відмови у застосуванні арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є імперативною і обов`язковою до виконання. Таким чином, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу. Підставою застосування арешту коштів ТОВ «Компанія «Вест Поінт» податковим органом визначено відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг. Судом першої інстанції враховано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, акт ГУ ДПС у Сумській області від 23.12.2020 відповідно до яких у ТОВ "Компанія "Вест Поінт" відсутнє майно. Разом з тим, за висновком суду першої інстанції позивачем не надано доказів в підтвердження відсутності у відповідача іншого майна (зокрема транспортного або промислового), на яке може бути накладено арешт, а також того, що балансова вартість майна менша за суму податкового боргу. Натомість, колегія суддів зазначає, що приписами ч. 4 ст. 9, ч. 4 ст. 77 КАС України, суд наділений правом збирати докази з власної ініціативи, а також повноваженням сприяти в реалізації обов`язку доказування (у випадку неможливості самостійного надання особами, які беруть участь у справі доказів) і витребовувати необхідні докази. Судом першої інстанції всупереч вищезазначеним вимогам КАС України не витребувано у позивача докази в підтвердження відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути накладено арешт. Натомість, ГУ ДПС у Сумській області суду апеляційної інстанції надано лист Територіального сервісного центру № 5946 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області від 19.12.2020, в якому повідомляється, що, зокрема, за ТОВ «Компанія «Вест Поінт» станом на 17.12.2020 транспортні засоби не зареєстровані. Наявність у відповідача банківських рахунків підтверджена наданою позивачем інформацією. За наведених обставин колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги податкового органу щодо накладення арешту на кошти ТОВ «Компанія «Вест Поінт» для погашення податкового боргу у розмірі 20 274,62 грн з огляду на відсутність у нього майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг. Натомість, суд першої інстанції під час розгляду справи неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Результат розгляду: granted