Рішення адміністративного суду від 2022-02-08 00:00:00+02

У червні 2020року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, про: визнання протиправними та незаконними дії Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради щодо організації дорожнього руху на площі 10-го Квітня у місті Одесі шляхом запровадження пріоритету руху транспортних засобів по вулицям Генуезькій та проспекту Шевченко на підставі схеми організації дорожнього руху на площі 10-го Квітня №238; зобов`язання Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради організувати дорожній рух на площі 10-го Квітня у м. Одесі відповідно до вимог частини 2 статті 41 Закону України «Про дорожній рух» та Схеми організації дорожнього руху на площі 10-го Квітня в м. Одеса №90, погодженої Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради та Управлінням превентивної діяльності ГУНП в Одеській області. 16.09.2020 року за вх.№37164/20 від позивача надійшла заява про зміну підстав позову. Позовні вимоги обґрунтовані (з урахуванням заяви позивача про зміну підстав позову від 16.09.2020 року за вх.№37164/20) тим, що оскаржувані дії відповідача в частині зміни організації дорожнього руху на площі 10-го Квітня у м. Одесі є протиправними, оскільки всупереч ст.19 Конституції України не відповідають вимогам частини 2 статті 41 Закону України «Про дорожній рух». Позивач стверджує, що дорога по площі 10-го Квітня у м. Одесі за своєю конструкцією є дорогою з рухом по колу, а тому запровадження на даній території пріоритету руху транспортних засобів по вулицям Генуезькій та проспекту Шевченко на підставі схеми організації дорожнього руху на площі 10-го Квітня №238 не відповідає принципу руху транспортних засобів по колу, коли пріоритет має автомобіль, який вже рухається по колу. Позивач звернув увагу, що встановлення чи зміна дорожніх знаків не змінює сутності або властивості такої ділянки, а тому здійснення руху по площі 10-го Квітня у м. Одесі має здійснюватися з урахуванням вимог частини 2 статті 41 Закону України «Про дорожній рух».Позивач також вказує, що порядок прийняття рішення про зміну організації руху не є обґрунтованим, оскільки дослідження питання особливостей руху проводилось однією особою, на підставі чого протягом одного дня прийнято рішення про розробку технічної документації на зміну схеми руху.Крім цього, вказано, що за організацією та інтенсивністю учасників дорожнього руху площа 10-го Квітня у м. Одесі повинна бути саморегульованим або регульованим перехрестям згідно Таблиці 6.1 Державних будівельних норм України «Вулиці та дороги населених пунктів (ДБН В.2.3-5:2017). Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року, у задоволенні адміністративного позову [PERSON] відмовлено повністю. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Громадська організація «Волонтерський рух «Спільна мета» звернулась до суду запеляційною скаргою на зазначене судове рішення, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі В обґрунтування скарги апелянт зазначив,що Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради порушено організацію дорожнього руху на площі 10 квітня у місті Одесі, яке полягає у тому, що на площі, побудованої за всіма принципами кругової (кільцевої) розв`язки, відповідач організував рух автомобілів таким чином, що автотранспорт, який рухається по колу, не має переваги у русі та змушений зупинятись на кільці, надаючи таку перевагу транспортним засобам, що в`їжджають на кільце. Такою організацією дорожнього руху, переривається круговий рух, що в свою чергу з огляду на норми дорожнього руху, є неприпустимим, а самі по собі дії з такої організації дорожнього руху прийняті відповідачем без урахування засад адміністративного судочинства, які ставляться Законом до суб`єктів владних повноважень. Зазначене вище порушення в організації дорожнього руху на площі 10-го квітня у місті Одесі, на думку апелянта, створює суттєву небезпеку його правам та інтересам як водія й пішохода, а ще становить суспільну небезпеку. Судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги доводи позивача про те, що організації дорожнього руху на площі 10 квітня у місті Одесі суперечить схемі організації дорожнього руху, закріпленій у Галузевих будівельних нормах України «Автомобільні дороги: Транспортні розв`язки в одному рівні» В.2.3-37641918-555:2016 від 21.03.2016р. Апелянт також вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою приписи п. 4.3 Державних будівельних норм, які наголошують, що ці норми містять вимоги до проектування основних елементів вулиць, доріг і площ: зокрема - розв`язок в одному та різних рівнях вулиць і доріг; заходів щодо організації дорожнього руху, тощо. тому, цілком логічно допустити, що ДБН та ГБН, на які посилався позивач у позові, є тими належними та відповідними нормативно-правовими актами, що встановлюють принципи організації дорожнього руху на кільцевих розв`язках вулиць і доріг населених пунктів. Жодних посилань на профільні закони та підзаконні акти, які б регулювали порядок Організації дорожнього руху на вже існуючих вулицях відповідач не навів, а суд залишив це поза своєю увагою. Наведені позивачем у справі обґрунтування та надані на їх підтвердження до справи письмові докази свідчать про незаконність та протиправність дій відповідача щодо затвердження схеми організації дорожнього руху на площі 10 квітня у місті Одесі, адже такий організовано всупереч нормативних вимог та правил. Суд першої інстанції безпідставно ототожнює Організацію \~дорожнього руху з перевагою у русі по колу виключно з розміщенням дорожнього знаку 4.10 «Круговий рух», відводячи вимогам щодо організації дорожнього руху, які містять чинні ДБН та ГБН другорядну роль. 10.11.2021р. (вхід.№ 24211/21) від Управління патрульної поліції в Одеській області до суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити без змін рішення суду першої інстанції мотивуючи тим, що судом було вірно встановлено обставини справ \~та надано їм правильну правову оцінку. Позивачем, в свою чергу, не доведено необґрунтованості затвердження нової схеми. 24.11.2021р. (вхід.№ 25742/21) від відповідача у справі до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошує на хибності тверджень та доводів апелянта, просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення без змін мотивуючи тим, що ГБН на які посилається апелянт встановлюють вимоги до проектування транспортних розв`язок автомобільних доріг загального користування в одному рівні. В свою чергу, земельна ділянка, на якій організовано рух відповідно до схеми №238 з якою саме незгоден позивач та третя особа у справі, є магістральна вулиця загальноміського значення регульовано руху. В розумінні ст. 5 ЗУ «Про автомобільні дороги» це є різними видами доріг і зазначений ГБН відтак не застосовується у спірному випадку. Щодо переваги в русі, відповідач у відзиві зауважує, що метою введення нової схеми є оптимізація дорожнього руху, зумовлена великою кількістю транспортних засобів та наявністю житлових багатоповерхівок в районі вулиць Генуезька по направленні в центр міста Одеси по проспекту Шевченка і навпаки зранку та у вечірній час. Департаменту як органу, якому на законодавчому рівні надано повноваження з організації дорожнього руху, зазначена земельна ділянка розглядається як сукупність п`яти перехресть. І у даному випадку на зазначеній ділянці схема дорожнього руху не організована по колу, а здійснюється відповідно до затвердженої схеми №238, у зв`язку із чим не застосовуються положення ч. 2 статті 41 Закону України «Про дорожній рух». За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 08.02.2022р. (вхід.№ 3384/22) від представника третьої особи у справі Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності третьої особи. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, до 01.11.2019 організація дорожнього руху площі 10-го Квітня у місті Одесі відповідала принципу дорожнього руху, за яким на перехрестях, де організовано круговий рух, перевагу має транспорт, який рухається по колу (Схема №90) (Т.1 а.с.48). Вказана обставина зазначена у листі Департаменту архітектури та містобудування від 14.02.2020 року №01-15/59 (Т.1 а.с.38). 08.11.2018 року головним спеціалістом відділу ОСТіПО Матюшкіним А.В. складено Акт обстеження площі 10-го Квітня на предмет ліквідації кругового руху (Т.1 а.с.46). У вказаному Акті визначено, що представник поліції Білих Д.В. в ході виїзної наради повідомив про значне скупчення транспортних засобів при виїзді на коло з вулиці Генуезька та проспекту Шевченка у зв`язку із значною інтенсивністю руху транспорту, у результаті чого створюються аварійно-небезпечні ситуації. З 01.11.2019 рух транспортних засобів на площі 10-го Квітня змінений відповідачем шляхом запровадження Схеми організації дорожнього руху №238, якою обмежена перевага в русі транспортних засобів, що рухаються по колу та перевага в русі надана транспортним засобам, які виїжджають на розв`язку з вулиці Генуезька та проспекту Шевченка (Т.1 а.с.42-43). Не погоджуючись із таким визначенням організації дорожнього руху, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що: по-перше, положення ч.2 ст.41 Закону №3353 застосовується виключно до перехресть, де організовано круговий рух, яким перехрестя площі 10-го Квітня не визначено. Особливості побудови дорожнього шляху не визначають особливість організації дорожнього руху, такі особливості визначаються виключно розробленими та затвердженими схемами; по-друге, в контексті дотримання вимог ст.2 КАС України суд зазначає, що позивачем не наведено конкретних підстав вважати затверджену схему необґрунтованою або прийнятою без наявності у суб`єкта владних повноважень передбаченого законом права на прийняття такого рішення; по-третє, згідно наданої позивачем копії вказаного ДБН сферою його застосування є вимоги на проектування та будівництво вулиць і доріг населених пунктів, вказані ДБН не регулюють відносини у сфері організації дорожнього руху, а також не стосуються вже побудованих доріг, у зв`язку із чим не мають відношення до предмета спору. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позивачем не обґрунтовано та не доведено порушення його права на безпечні умови дорожнього руху. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного. Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулює Закон України «Про дорожній рух» (далі Закон №3353-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Як встановлено ст. 6 Закону №3353-ХІІ, до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить, зокрема: виконання вимог законодавства та рішень органів виконавчої влади про дорожній рух і його безпеку; організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами; контроль за виявленням дорожньо-транспортних пригод та впровадженням заходів у місцях їх концентрації, на аварійно-небезпечних ділянках вулиць, доріг та залізничних переїздах. У відповідності до приписів ст.21 Закону №3353-ХІІ автомобільна дорога, вулиця являє собою частину території, в тому числі в населеному пункті, призначену для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розміщеними на ній спорудами. Автомобільні дороги, вулиці поділяються на: загального користування, відомчі та приватні. Автомобільні (позаміські) дороги загального користування поділяються на дороги державного та місцевого значення. Автомобільні дороги державного значення поділяються на магістральні та інші. У містах вулиці та дороги поділяються на магістральні вулиці та дороги, дороги та вулиці місцевого значення. В силу вимог ст. 27 Закону №3353-ХІІ, організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-телекомунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і нормативів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення. Організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами; на залізничних переїздах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки на залізничному транспорті. Зміни в організації дорожнього руху з метою підвищення інтенсивності руху транспортних засобів за рахунок зниження рівня безпеки дорожнього руху не допускаються. У разі виникнення загрози безпеці дорожнього руху, перешкод у русі транспортних засобів і пішоходів відповідні посадові особи Міністерства внутрішніх справ України, дорожніх і комунальних служб мають право вносити оперативні зміни в організацію дорожнього руху і вживати необхідних заходів щодо усунення перешкод. При виникненні місць концентрації дорожньо-транспортних пригод усі заходи щодо ліквідації їх причин та умов виконуються позачергово. Як вірно звернув увагу суд першої інстанції, предметом даного спору є неналежна, на думку позивача, організація дорожнього руху, згідно зі Схемою №238, при якій ліквідовано рух по колу на площі 10-го Квітня у м. Одесі. Ключовим моментом є те, що позивач вважає вказану схему суперечливою по відношенню до ч.2 ст.41 Закону №3353-ХІІ щодо переваги руху транспортних засобів, які вже рухаються по колу. У зв`язку з цим, колегія суддів за необхідне зазначити, що статтею 41 Закону №3353-ХІІ визначено, що в Україні встановлено правосторонній рух транспортних засобів. Перевага в русі на перехрестях, де організовано круговий рух, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу. Узагальнене поняття сходження доріг в одному місці це перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. Площа 10-го Квітня у м. Одесі є перехрестям, про що свідчать наявні у справі документи. Водночас, слід зазначити, що перехрестям з рухом по колу може бути лише дорога, на якій відповідною схемою затверджено рух по колу, а також міститься відповідний дорожній знак 4.10 «Круговий рух». Отже, положення ч.2 ст.41 Закону №3353 застосовується виключно до перехресть, де організовано круговий рух, про що вірно зауважено було судом першої інстанції. Колегія суддів звертає увагу на те, що особливості побудови дорожнього шляху не визначають особливість організації дорожнього руху, такі особливості визначаються виключно розробленими та затвердженими схемами. З наявної в матеріалах справи Схеми організації дорожнього руху №238 слідує, що з 01.11.2019, рух транспортних засобів на площі 10-го Квітня організовано наступним чином: обмежена перевага в русі транспортних засобів, що рухаються по колу та перевага в русі надана транспортним засобам, які виїжджають на розв`язку з вулиці Генуезька та проспекту Шевченка (Т.1 а.с.42-43). З наявного в матеріалах справи відеозапису, який надавався позивачем до суду першої інстанції, апеляційним судом встановлено, що рух транспорту на площі 10 Квітня відповідно до наявних дорожніх знаків, організовано наступним чином: - Транспорт, який рухається з вулиць Черняховського, Академічна та Французьки бульвар, не має переваги \~русі перед транспортом, яким вже рухаються по колу; - Транспорт, який рухається з вулиць проспект Шевченка та Генуезька при виїзді площу 10 Квітня з круговим рухом, мають перевагу у русі транспортних засобів, що вже рухаються по колу. Вказана перевага надана лише транспорту при виїзді на площу 10 Квітня з вулиць Генуезька та проспект Шевченка. З урахуванням вказаного, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про порушення відповідачем принципу пріоритетності руху транспортних засобів по колу згідно ч.2 ст.41 Закону №3353-ХІІ, оскільки матеріалами справи підтверджується, що органом, у відповідності до наданої йому нормами чинного законодавства компетенції, у зв`язку з оптимізацією дорожнього руху на спірній ділянці площі 10 Квітня (а саме заїзд на площу з вулиць Генуезька та проспект Шевченко), були запроваджені зміни, шляхом затвердження Схеми №238, а саме - обмежено перевагу в русі транспортних засобів, що рухаються по колу та перевага в русі надана транспортним засобам, які виїжджають на розв`язку з вулиці Генуезька та проспекту Шевченка. При цьому, судова колегія наголошує апелянту, що у розумінні вимог ч. 2 ст. 41 Закону України №33583-ХІІ, перевага у русі на перехрестях надається транспортним засобами які вже рухаються по колу саме на тих ділянках, де безпосередньо організовано круговий рух. З приводу надання оцінки правомірності дій відповідача щодо затвердження Схеми організації дорожнього руху № 238, дотримання порядку вирішення питання щодо зміни організації дорожнього руху, колегія суддів враховує, що як такого окремого спеціального порядку прийняття рішення про затвердження схеми організації дорожнього руху чинним законодавством не встановлено та не передбачено. Відповідного порядку, який на думку позивача є порушеним відповідачем при організації дорожнього руху на площі 10 квітня відповідно до Схеми №238, не вказано і позивачем у позовній заяві. Про такий не зазначає також і апелянт. Водночас, Закон України №3353-ХІІ визначає загальні вимоги щодо повноважень юридичних осіб публічного права щодо затвердження та погодження відповідної схеми. Апеляційний судом з матеріалів справи встановлено, що встановленню даної схеми руху передувало проведення обстеження площі 10-го Квітня, за результатом чого 08.11.2018 року головним спеціалістом відділу ОСТіПО Матюшкіним А.В. складено Акт обстеження площі 10-го Квітня на предмет ліквідації кругового руху (Т.1 а.с.46). Згідно вказаного Акту слідує, що представник поліції Білих Д.В. в ході виїзної наради повідомив про значне скупчення транспортних засобів при виїзді на коло з вулиці Генуезька та проспекту Шевченка у зв`язку із значною інтенсивністю руху транспорту, у результаті чого створюються аварійно-небезпечні ситуації. З 01.11.2019 рух транспортних засобів на площі 10-го Квітня змінений відповідачем, шляхом запровадження Схеми організації дорожнього руху №238, якою обмежена перевага в русі транспортних засобів, що рухаються по колу та перевага в русі надана транспортним засобам, які виїжджають на розв`язку з вулиці Генуезька та проспекту Шевченка (Т.1 а.с.42-43). Вказана схема в свою чергу, була погоджена Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради та Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, як того вимагає ст.27 Закону №3353. Перевіряючи прийняте рішення в контексті дотримання вимог ст.2 КАС України, судова колегія вважає ґрунтовним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не наведено конкретних підстав вважати затверджену схему необґрунтованою або прийнятою без наявності у суб`єкта владних повноважень передбаченого законом права на прийняття такого рішення. Метою введення нової схеми, як зазначено у акті від 08.11.2019 року, є оптимізація дорожнього руху, зумовлена великою кількістю транспортних засобів та наявністю житлових багатоповерхівок в районі вулиці Генуезька по направленні в центр міста Одеси по проспекту Шевченка і направки зранку та у вечірній час. У свою чергу, позивачем не наведено доводів того, чому вказані у акті причини для затвердження нової схеми є необґрунтованими. Разом з тим, як вірно зауважив суд першої інстанції, оперативність прийняття рішення не означає його необґрунтованість всупереч твердженням позивача. Слід також зазначити, що під час апеляційного розгляду справи відповідачем до апеляційного суду було також надано копію Акту обстеження вулично-дорожньої обстановки на пл.10Квітня від 01.11.2018р., зі змісту якого апеляційним судом встановлено, що за зверненнями громадян стосовно скупчення транспорту при виїзді на площу 10 Квітня з вул.Генузька та просп.Шевченко, з метою виявлення та усунення недоліків в організації дорожнього руху, Департаментом за участю представників КУ «СМЕП» було організовано обстеження та підрахунок трафіку руху транспорту при виїзді на площу 10 Квітня з прилеглих до неї вулиць. Так, як далі слідує за змісту зазначеного вище Акту, при проведення підрахунку трафіку в ранковий час (8:00-9:00) встановлено, що: - з вулиці Генуезька виїхало 1300 авто; з площі 10 Квітня на вулицю Генуезька заїхало 1100 авто; - з проспекту Шевченко на площу 10 Квітня заїхало 1670 авто; на проспект Шевченко з площі 10 Квітня заїхало 1580 авто; - з вулиці Черняховського на площу 10 Квітня заїхало 690 авто; з площі на вулицю Черняховського 450 авто; - з вулиці Академічна на площу 10 Квітня заїхало 770 авто; з площі на вулицю Черняховського 970 авто. З огляду на встановлені у ході проведеного обстеження 01.11.2018р., комісією було вирішено з метою прийняття рішення по організації руху на площі 10 Квітня, організувати виїзну нараду за участю представників патрульної поліції та КУ «СМЕП», за наслідками якого визначитись з необхідністю ліквідувати круговий рух по площі 10 Квітня. Тобто, як свідчать наявні у справі документи, необхідність у затвердженні Схеми організації дорожнього руху №238 була зумовлена потребами міста, оптимізацією дорожнього руху, зумовлена великою кількістю транспортних засобів та наявністю житлових багатоповерхівок в районі вулиць Генуезька по напрямку в центр міста Одеса по проспекту Шевченка і навпаки зранку і у вечірній час. Колегія суддів оцінює критично посилання апелянта на вимоги визначені Міністерством інфраструктури України у Галузевих Будівельних нормах України «Автомобільні дороги: Транспортні розв`язки в одному рівні» В.2.3-37641918-555:2016 від 21.03.2016 (далі ГБН), оскільки ці Галузеві Будівельні норми, згідно першого розділу «Сфера застосування» встановлюють вимоги до проектування транспортних розв`язок автомобільних доріг загального користування в одному рівні. При цьому, як наголошує відповідач у справі, зазначені норми застосовуються до проектування транспортних розв`язок, в той час як у межах даного спору оскаржується організація руху на вже існуючій, діючій розв`язці з організованим рухом транспортних засобів відповідно до вимог законодавства. Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що у позові, [PERSON] посилався на невідповідність схеми дорожнього руху ДБН В.2.3-5:2017 «Вулиці та дороги населених пунктів», які обґрунтовано було відхилено судом першої інстанції з тих підстав, що згідно наданої копії вказаного ДБН (п. 1.1) сферою його застосування є вимоги на проектування та будівництво вулиць і доріг населених пунктів. Вказані ДБН не регулюють відносин у сфері організації дорожнього руху, а також не стосуються вже побудованих доріг, відтак не мають \~відношення до предмета спору. Окрім того, надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції, апеляційний суд звертає увагу, у даному провадженні спірним є питання правомірності дії відповідача Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР щодо організації дорожнього руху на площі 10 квітня на підставі Схеми організації дорожнього руху № 238. Апеляційний суд вважає за необхідне вказати, що згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Тож у контексті визначених частиною першою статті 2 КАС України завдань адміністративного судочинства, звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів позивача. Права, свободи та інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту. Відповідно до частин 1,2 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. При цьому, в силу вимог пункту 9 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю прав, свобод або інтересів позивача. Отже, в адміністративному судочинстві захисту підлягають саме порушені права особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом. Конституційний Суд України у рішенні у справі про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України\~ \~\~(справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України у Рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний\~ \~\~законом\~ \~\~інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити\~ \~\~Конституції\~ \~\~і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «прав» має один і той же зміст. Отже, оскільки адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав особи у сфері публічно-правових відносин, то для задоволення позову позивач має довести (а суд - під час розгляду справи установити), що позивачеві належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких він звернувся до суду. Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що в силу вимог ст.14 ЗУ «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху мають право на: безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху; вивчення норм і правил дорожнього руху; своєчасне забезпечення екстреною медичною допомогою; отримання від гідрометеорологічних, дорожніх, комунальних та інших організацій, а також відповідних підрозділів Національної поліції, військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України інформації про умови дорожнього руху. Учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника відповідних підрозділів Національної поліції, військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України у разі порушення з його боку чинного законодавства. Учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод. Поліцейські, працівники військової інспекції безпеки дорожнього руху, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, дорожньо-експлуатаційних служб та бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги при виконанні службових обов`язків можуть відступати від окремих вимог Правил дорожнього руху лише у випадках і при виконанні умов, викладених у них. Колегія суддів наголошує, що у розумінні приписів ст.14 Закону №3353-ХІІ позивач, як учасник дорожнього руху, має право на безпечні умови дорожнього руху, при цьому є недоведеними та необґрунтованими посилання позивача у справі та апелянта у своїй скарзі про те, що шляхом введення нової схеми організації дорожнього руху №238 таке право позивача порушується. Такі твердження позивача, на переконання колегії суддів, поза розумним сумнівом, є припущенням, що не засноване на конкретних фактах та обставинах. З огляду на наведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що в даному випадку, позивачем у позові жодним чином не обґрунтовано, чим саме порушено його права, свободи чи інтереси затвердженою відповідачем Схемою організації дорожнього руху №238. Апелянтом вказаних висновків суду не спростовано. Загалом доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Результат розгляду: denied