Рішення адміністративного суду від 2022-09-21 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі перший відповідач) та Міністерства внутрішніх справ України в особі Департамента фінансово-облікової політики МВС України (далі другий, відповідач), в якому просив суд: - визнати протиправним та скасувати лист-рішення Департамента фінансово-облікової політики МВС України від 29 грудня 2020 року за вих. №44503/15-2020 про відмову [PERSON] у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи з 14 лютого 2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, передбаченої статтею 23 Закону України № 565-ХІІ від 20 грудня 1990 року "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850; - визнати протиправним та скасувати лист-рішення №4/А-6/Оп-19 голови Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від 12 січня 2021 року про відмову [PERSON] у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи з 14 лютого 2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, передбаченої статтею 23 Закону України № 565-ХІІ від 20 грудня 1990 року "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850; - зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області прийняти рішення про призначення та виплату [PERSON] одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи з 14 лютого 2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, передбаченої статтею 23 Закону України № 565-ХІІ від 20 грудня 1990 року "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850; - зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України в особі Департамента фінансово-облікової політики МВС України прийняти рішення про призначення та виплату [PERSON] одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи з 14 лютого 2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, передбаченої статтею 23 Закону України № 565-ХІІ від 20 грудня 1990 року "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2021р. відмовлено в задоволенні позову [PERSON] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (вул. Пушкіна, буд. 83, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 08592276) та Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01024, ідентифікаційний код 00032684) в особі Департамента фінансово-облікової політики МВС України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії. Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 2, 3, 6, 7, 8, 9, 72, 77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 19 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про міліцію», п. 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги \~ [PERSON] до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та Міністерства внутрішніх справ України в особі Департамента фінансово-облікової політики МВС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі. Перший відповідач - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. \~\~\~ Судом першої інстанції встановлено, що Наказом начальника УМВС України в Полтавській області №103 о/с від 15 грудня 2003 року /а.с. 13/ лейтенанта міліції [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом "ж" статті 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Відповідно до свідоцтва про хворобу №334-с /а.с. 14/ 17 грудня 2003 року Військово-лікарською комісією УМВС України в Полтавській області здійснено медичний огляд [PERSON] та встановлено, що його захворювання (Гіпертонічна хвороба ІІ ст., Хронічна дисциркуляторна енцефалопатія І ст. з розсіяними мікросимптомами, лікворно-венозною дистензією. ІХС: Стенокардія напруги І ф.кл. Кардіосклероз атеросклеротичний, Н 0 ст. Деформуючий остеоартроз колінних суглобів без порушення функції. Ангіопатія сітківки обох очей. Міопія легкого ступеню обох очей) - так, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. На підставі вказаного свідоцтва наказом начальника УМВС України в Полтавській області №107 о/с від 29 грудня 2003 року /а.с. 15/ внесено зміни до наказу УМВС України в Полтавській області №103 о/с від 15 грудня 2003 року в частині звільнення за статтею 64 пунктом "ж" (за власним бажанням) лейтенанта міліції [PERSON] , а саме: вважати [PERSON] звільненим за статтею 64 пунктом "б" (через хворобу). Відповідно до довідки Полтавської обласної дирекції ПАТ НАСК «Оранта» №03-01/1254 від 11 березня 2019 року /а.с. 51/ [PERSON] звернувся із заявою про виплату страхової суми з державного обов`язкового страхування працівників органів внутрішніх справ України до ПАТ Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» у 2005 році та 11 листопада 2005 року за визначеним медико-соціальною експертною комісією ступенем втрати працездатності 25 % була виплачена страхова сума в розмірі 2000,00 грн. В наступні роки страхові виплати з державного обов`язкового особистого страхування гр. [PERSON] ПАТ «НАСК «Оранта» не проводила. З 14 лютого 2019 року при повторному огляді [PERSON] встановлено другу групу інвалідності (80% втрати працездатності) внаслідок захворювання, так, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0021686 від 04 березня 2019 року /а.с. 18/, довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0022847 від 04 березня 2019 року /а.с. 20/, довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №102176 від 15 лютого 2021 року /а.с.19/. [PERSON] звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області із заявою (рапортом) від 21 березня 2019 року /а.с.46/, в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку тим, що він отримав інвалідність ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. До вказаної заяви додав: копію свідоцтва про хворобу, довідку МСЕК, копії паспорта та ідентифікаційного номера, довідку НАСК «Оранта», реквізити банку /а.с.47-51/. Листом Управління МВС України в Полтавській області №4/2617 від 02 липня 2019 року /а.с. 22/ [PERSON] повідомлено про те, що Департаментом фінансово-облікової політики МВС України розглянуто матеріали щодо призначення йому одноразової грошової допомоги та відмовлено у її призначенні і виплаті листом від 14 червня 2019 року вих.№15/2-2318 з посиланням на пункт 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, оскільки у 2005 році йому виплачено страхову суму за встановлені МСЕК первинно 25% втрати працездатності, а повторний огляд, яким встановлено ІІ групу інвалідності та 80% втрати працездатності, проведено 14 лютого 2019 року, що перевищує установлений вказаним Порядком дворічний термін. Не погодившись з відмовою у призначенні йому одноразової грошової допомоги, [PERSON] звернувся з адміністративним позовом до суду. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі №440/4340/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 87351895) позов [PERSON] до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні висновку про призначення та виплату одноразової грошової допомоги [PERSON] відповідно до Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу [PERSON] у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності з 14 лютого 2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, в решті позовних вимог відмовлено. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі №440/4340/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 91376013) рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі № 440/4340/19 скасовано в частині зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу [PERSON] у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності з 14 лютого 2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, та ухвалено постанову, якою в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги [PERSON] у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності з 14 лютого 2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, а в іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року по справі № 440/4340/19 залишено без змін. Висновком про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі №440/4340/19, складеним 20 листопада 2020 року УМВС України в Полтавській області на підставі матеріалів працівника міліції [PERSON] у зв`язку із встановленням інвалідності, 22 грудня 2020 року відмовлено у призначенні такої допомоги /а.с.57, 69/. Листом Департаменту фінансово - облікової політики МВС України №44503/15-2020 від 29 грудня 2020 року /а.с. 58, 70-71/ повідомлено Ліквідаційній комісії УМВС України в Полтавській області про те, що за результатами розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] . Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України вказано на те, що медико-соціальна експертна комісія йому проведена з порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03 грудня 2009 року, оскільки при проведенні йому медико-соціальної експертизи представники закладів охорони здоров`я МСВ до складу комісії не залучались. Пунктом 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, передбачено, що у випадку якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Установлення [PERSON] другої групи інвалідності та 80 % втрати працездатності (2019 рік) відбулося в період понад два роки від дати встановлення йому 25% втрати працездатності (2005 рік), що суперечить умовам Порядку. Наявність зазначених невідповідностей надісланих матеріалів вимогам Положення та Порядку унеможливлює затвердження Міністерством висновку про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] . Враховуючи викладене, за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] прийнято рішення про відмову та затверджено відповідний висн Листом Управління МВС України в Полтавській області №4/А-6/Оп-19 від 12 січня 2021 року /а.с. 23, 59/ повідомлено [PERSON] про те, що Департаментом фінансово- облікової політики МВС України розглянуто його матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі № 440/4340/19 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі №440/4340/19. Листом ДФОП МВС України від 29 грудня 2020 року за вих. №44503/15-2020 повідомлено, що за результатами розгляду його матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України вказано на те, що медико-соціальна експертна комісія йому проведена з порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03 грудня 2009 року, оскільки при проведенні йому медико-соціальної експертизи представники закладів охорони здоров`я МСВ до складу комісії не залучались. Пунктом 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, передбачено, що у випадку якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Установлення йому другої групи інвалідності та 80 % втрати працездатності (2019 рік) відбулося в період понад два роки від дати встановлення йому 25% втрати працездатності (2005 рік), що суперечить умовам Порядку. Наявніст Не погодившись з відмовою відповідачів щодо призначення одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з цим позовом. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] , суд першої інстанції виходив з необґрунтованості його позовних вимог. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII /далі - Закон № 580-VIII/ право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію". Частиною шостою статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-XII /далі - Закон № 565-XII / встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства. Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначає Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 /далі - Порядок №850/. Відповідно до пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги, зокрема у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. Згідно пункту 4 вищезазначеного Порядку якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Як вбачається з матеріалів справи, у 2005 році [PERSON] звертався із заявою на виплату страхової суми з державного обов`язкового страхування працівників органів внутрішніх справ України до ПАТ Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» та 11 листопада 2005 року йому була виплачена страхова сума у розмірі 2000,00 грн за визначеним медико-соціальною експертною комісією у 2005 році ступенем втрати працездатності (25 %). В 2019 році [PERSON] було проведено повторний огляд та \~з 14 лютого 2019 року встановлено другу групу інвалідності (80% втрати працездатності) внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Таким чином, повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, відбувся понад два роки після первинного встановлення ступеня втрати працездатності в розмірі 25 % (2005 рік). При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача, що його вперше було оглянуто комісією МСЕК у 2019 році, а тому має право на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з моменту встановлення йому 2-ї групи інвалідності з 14.02.2019р., оскільки такі доводи спростовуються довідкою Полтавською обласною дирекції ПАТ НАСК «Оранта» від 11.03.2019 року, зі змісту якої [PERSON] 11 листопада 2005 року за визначену медико-соціальною комісією ступінь втрати працездатності в розмірі 25% була виплачена страхова сума. Отже, враховуючи, що пунктом 4 Порядку №850 встановлено обмеження строку, після закінчення якого працівнику міліції не може бути виплачено грошову допомогу в більшому розмірі при встановлені вищої групи інвалідності, іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі відповідно до положень пункту 4 Порядку № 850. Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 07 липня 2022 року у справі № 640/23897/20 щодо застосування положень статті 23 Закону № 565-XII та пункту 4 Порядку № 850 у подібних правовідносинах. Так, у п. 49-52 вказаної постанови зазначено, що положеннями\~\~статті 23 Закону № 565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом № 580-VII, не було передбачено права працівника органів внутрішніх справ на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК. Такий механізм визначений лише Порядком № 850,\~\~пункт 4\~\~якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми. Отже, на думку колегії суддів, оскільки положення\~\~Закону № 565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції збереглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку зі встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком № 850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями\~\~пункту 4 вказаного Порядку\~\~двома роками, який обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності. При цьому, вказані положення\~\~пункту 4 Порядку № 850\~\~встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності. Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Також колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи обґрунтовано враховано висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 22 жовтня 2020 року у справі № 711/1837/18 щодо застосування положень статті 23 Закону № 565-XII та пункту 4 Порядку № 850 у подібних правовідносинах Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для отримання позивачем одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову [PERSON] до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та Міністерства внутрішніх справ України в особі Департамента фінансово-облікової політики МВС України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача у справі. Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року по справі № 440/7961/21 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Результат розгляду: denied