Рішення адміністративного суду від 2022-06-14 00:00:00+03

У липні 2020 року [PERSON] звернулась до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі також ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач), в якому просила визнати протиправним рішення від 20.03.2020 за № 560 про відмову у призначенні їй пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати відповідача призначити їй пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня її звернення з відповідною заявою. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року (далі - Рішення суду), залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення за № 560 від 20.03.2020 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про відмову у призначенні [PERSON] пенсії. Зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити [PERSON] пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.80-83, 124-132). 17.01.2022 до суду першої інстанції надійшла заява відповідача про роз`яснення Рішення суду (далі - Заява), яка мотивована тим, що в адміністративному позові [PERSON] просила зобов`язати призначити їй пенсію на пільгових умовах з дня звернення із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2, тобто з 12.03.2020. Проте, в резолютивній частині Рішення суду не вказано з якої дати необхідно призначити пенсію (а.с.138, 139). Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року заяву ГУ ПФУ в Івано-Франківській області задоволено. Роз`яснено Рішення суду таким чином, що при його виконанні ГУ ПФУ в Івано-Франківській області необхідно призначити [PERSON] пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з 15.12.2019, як дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку. Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржило ГУ ПФУ в Івано-Франківській області і подало апеляційну скаргу, яке із покликанням на порушення норм процесуального права, просить таку скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про роз`яснення, врахувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі. В апеляційній скарзі вказує, що в оскаржуваній ухвалі судом роз`яснено, що [PERSON] необхідно призначити пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з 15.12.2019, як дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку, що суперечить її позовним вимогам і висновку суду в мотивувальній частині. Також, 15.12.2019 ще не було ухвалено рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 за № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15), на підставі якого прийнято рішення суду про призначення пенсії позивачу. Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 12.03.2020 (тобто, в межах тримісячного строку), тому є підстави для призначення такої пенсії відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV, починаючи з 15.12.2019. Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм процесуального права, з таких міркувань. Відповідно до частини першої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. За змістом частини другої статті 254 КАС України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. Це означає, що роз`яснення судового рішення є за своєю правовою суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Виходячи із системного тлумачення положень вказаних норм роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому роз`яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню. Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Інакше кажучи це стосується випадків, коли недотримані вимоги ясності, визначеності такого судового рішення адміністративного суду. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, з приводу яких виникають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Сама суть роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише має пояснити положення постановленого ним рішенням, які нечітко ним сформульовані, або є незрозумілими для зацікавлених осіб, що позбавляє його можливості реалізації або оскарження. Необхідно зазначити, що роз`яснення резолютивної частини рішення не може замінювати його змісту, а заміна форми викладення, внесення змін до змісту, більш повно і ясно наведення окремих частин рішення заборонене законом. Дане правило має виключення, за умови, якщо резолютивна частина рішення викладена таким змістом, який є незрозумілим. Як уже згадувалось вище відповідач у Заяві просить вказати з якої дати необхідно призначити пільгову пенсію позивачу. Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що зі змісту Рішення суду видно, що при його ухваленні судом зроблено висновок про те, що пільгову пенсію позивачу належить призначити з дати звернення із заявою про таке призначення, про що і просила позивачка у своєму позові Разом з тим, в резолютивній частині Рішення суду не вказано з якої дати необхідно призначити пенсію. Вказаний недолік не було усунено і під час апеляційного перегляду Рішення суду, оскільки воно було залишено без змін, при цьому, що у своєму рішенні суд апеляційної інстанції наголосив на тому, що пенсію необхідно призначити з 15.12.2019. Це в подальшому стало підставою для роз`яснення рішення суду із зазначенням дати призначення пенсії з 15.12.2019. Щодо наведеного колегія суддів зазначає таке. Відповідно до частин другої, третьої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Як видно з матеріалів справи [PERSON] звернулася за судовим захистом і розпорядилася своїми вимогами на свій розсуд так, що просила суд зобов`язати відповідача призначити їй пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня звернення позивача з відповідною заявою. Суд ухвалюючи рішення суду дійшов висновку про наявність підстав для задоволення таких вимог у повному обсязі. При цьому суд не виходив за межі позовних вимог. Відтак, враховуючи наведені вище положення, судом при постановлені оскаржуваної ухвали грубо порушено норми процесуального права, що виразилось у роз`ясненні Рішення суду шляхом виходу за межі позовних вимог, що відповідно має наслідком скасування оскаржуваної ухвали та прийняття постанови про задоволення Заяви із зазначенням дати призначення пільгової пенсії 12.03.2020, тобто з дати з якої позивач просила призначити їй пенсію і з якої, згідно своїх висновків дійшов суд першої інстанції у рішенні від 23 листопада 2020 року, необхідно їй призначити цю пенсію. Крім того колегія суддів зазначає, що 15.12.2019 ще не було ухвалено рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 за № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) на підставі якого прийнято рішення суду про призначення пенсії позивачу, а тому були відсутні підстави для призначення пенсії. Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За таких обставин ухвалу суду першої інстанції про роз`яснення судового рішення необхідно скасувати і ухвалити постанову, якою задовольнити заяви про роз`яснення судового рішення.

Результат розгляду: granted