Рішення адміністративного суду від 2022-10-12 00:00:00+03

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просив: - визнати бездіяльність Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області щодо проведення перерахунків та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні протиправною; - зобов`язати Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити [PERSON] суму середнього заробітку за весь період затримки невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, з дати звільнення 12.07.2021 року по день виплати одноразової грошової допомоги при звільненні тобто по 27.10.2021 року, з відповідним відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 12.07.2021 року згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 12.07.2021 року № 267 о/с був звільнений зі служби в поліції за власним бажанням. Відповідно до вказаного наказу стаж служби для виплати одноразової грошової допомоги становить 10 років 06 місяців 26 днів. Останнім робочим днем позивача, відповідно до вищезазначеного наказу, було 12.07.2021 року, проте в останній робочий день остаточний розрахунок з позивачем не було проведено, а саме не виплачена одноразова грошова допомога. Згідно довідки Акціонерного товариства «Приват Банк» виплата одноразової грошової допомоги при звільнені з позивачем була здійснена 27.10.2021 року в розмірі 31 501,73 гривень. Вважає, що відповідач повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~2022 року адміністративний позов задоволено частково: - визнано бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в період з 13.07.2021 року по 27.10.2021 року; - зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити [PERSON] суму середнього заробітку за весь період затримки невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, з 13.07.2021 року по 27.10.2021 року у розмірі 31 417,81 грн., з відповідним відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції не враховано п. 8 розділу VI Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799. Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України. Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до наказу ДДУВС №256 від 07.08.2006 року [PERSON] був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ. Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 12.07.2021 року № 267 о/с позивач з 12.07.2021 року був звільнений зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Відповідно до вказаного наказу стаж служби для виплати одноразової грошової допомоги становить 10 років 06 місяців 26 днів. Останнім робочим днем позивача, відповідно до вищезазначеного наказу, було 12.07.2021 року, проте в останній робочий день остаточний розрахунок з позивачем не було проведено, а саме не виплачено одноразову грошову допомогу. Згідно довідки Акціонерного товариства «Приват Банк» виплата одноразової грошової допомоги при звільнені позивачу була здійснена 27.10.2021 в розмірі 31 501,73 грн.. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, позивач звернувся до суду з позовом. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, дійшов висновку про протиправність дій відповідача в частині не виплати при звільненні у день звільнення всіх належних позивачу сум та необхідності стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, враховуючи наступне. Відповідно до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно аналізу вказаної норми випливає, що виплата одноразової грошової допомоги проводиться після звільнення. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Згідно з частиною четвертою статті 9 цього Закону виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання. Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей». Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у будь-якому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Під час розгляду цієї справи питання правомірності нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні не вирішується, оскільки вказана допомога була виплачена позивачу. Тому спір у цій справі стосується лише наявності підстав для нарахування і виплати середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні з позивачем. З аналізу зазначених вище законодавчих норм вбачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Питання відповідальності за затримання розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. У той же час такі питання врегульовані КЗпП України. З огляду на неврегульованість спеціальним законодавством питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні з військової служби, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України, зокрема, його стаття 117, яка передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів КЗпП України. При цьому, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до складу грошового забезпечення. Проте, передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає у випадку невиплати в день звільнення всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації. Вказаний законодавчий припис є загальним і не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення. Посилання відповідача на те, що вказана допомога не є складовою грошового забезпечення - не впливає на правильність висновків суду. Така допомога виплачується особам, які "звільняються" зі служби. Отже, допомога при звільненні має бути виплачена не пізніше дня звільнення зі служби. Непроведення з вини відповідача виплати одноразової грошової допомоги у день звільнення є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 27.04.2020 року у справі № 812/639/18, від 09.07.2020 року у справі № 320/6659/18, від 06.03.2020 року у справі № 1240/2162/18, від 29 січня 2020 року в справі №440/4332/18, від 13 лютого 2020 року в справі №809/698/16, від 06 березня 2020 року в справі №1240/2162/18, від 27 квітня 2020 року в справі № 812/639/18 та інших і суд не знаходить підстав для відступу від неї під час розгляду цієї справи. Оскільки в день звільнення позивача 12.07.2021 року відповідачем не була проведена повна виплата належних позивачу сум, тому на користь позивача слід стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком позивача. Так, відповідно до пункту 4 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються до цих правовідносин в частині, що не суперечить цьому Закону. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Ця норма є відсилочною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським. Такий Порядок затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799). Відповідно до пункту 2 згаданого Наказу, він набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію". Вперше Закон України «Про Національну поліцію» опублікований в офіційному виданні - газеті "Голос України" 06 серпня 2015 року (№ 141-142), отже, відповідно до статті 1 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону, окремі положення закону набрали чинності 07 серпня 2015 року, а Закон в цілому - 07 листопада 2015 року. Відповідно до частини сьомої статті 15 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" накази міністерства, які є нормативно-правовими актами і пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування. Порядок № 260 опублікований та, відповідно, набрав чинності, 27 травня 2016 року (Офіційний вісник України від № 39). Так, у справі, що розглядається, середній заробіток за час вимушеного прогулу стягується за період з 13.07.2021 року по 27.10.2021 року, тобто після набрання чинності згаданим спеціальним нормативно-правовим актом. Відповідно до статті 57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, а ті, що не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними. Враховуючи, що на дату звільнення позивача зі служби в поліції, а саме: 12.07.2021 року, набрали законної сили норми спеціального нормативно-правового акта (Порядок № 260), при обчисленні суми середньої заробітної плати, яка підлягала стягненню за час вимушеного прогулу позивача, потрібно застосовувати саме Порядок № 260. Згідно пункту 9 розділу І Порядку № 260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. Отже, зі змісту Порядку № 260, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місця їх служби. Згідно довідки ГУНП в Дніпропетровській області від 12.01.2022 № 636 середньоденне грошове забезпечення позивача складає 415,25 грн. Період затримки розрахунку з 13.07.2021 року по 27.10.2021 року 97 календарних дні. Розмір середнього заробітку за весь час затримки складає: 40 279,25 грн. (97 календарних дня х 415,25 грн.). Однак, при розрахунку суми середнього заробітку за весь час затримки, суд першої інстанції застосував висновки викладені постановах Великої Палати Верховного Суду, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27.04.2016 року у справі № 6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.06.2019 року у справі №761/9584/15-ц, щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27.04.2016 року у справі № 6-113цс16), та зменшив розмір виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні до 31417,84 грн. Рішення в частині розрахунку суми середнього заробітку за весь період затримки невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні сторонами не оскаржується, тому колегія суддів не перевіряє обґрунтованість рішення в цій частині. Щодо доводів відповідача про неврахування п.8 розділу VI Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260. Відповідно до п.8 розділу VI Порядку №260, одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські. Проте, така норма не звільняє відповідача від розрахунку з працівником у день звільнення, з урахуванням норм законодавства, що зазначене вище, а у разі нездійснення такого розрахунку в день звільнення, від права працівника отримати середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. З урахуванням вищевикладеного, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Результат розгляду: denied