Рішення адміністративного суду від 2022-03-24 00:00:00+02

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Посилався в позові на те, що постановою інспектора з паркування управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради Михайлова Олександра Володимировича Серії СЕ № 0009987 від 17.06.2021 р, його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. за те, що нібито [PERSON] , [INFO] , 29.04.2021 року о 11 год. 31 хв., за адресою: м. Чернівці Незалежності проспект, 80 - вул. Небесної Сотні, 12, скоїв адміністративне правопорушення, а саме: - водій здійснив стоянку на тротуарі (не на краю тротуара), чим порушив п. 15.10 (в) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП . З притягненням його до адміністративної відповідальності не погоджується, постанову про накладення адміністративного стягнення вважає незаконною, постановленою з порушенням вимог КУпАП. Представник відповідача направив відзив на позовну заяву в якій позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч.6 даної Статті, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що постановою інспектора з паркування управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради Михайлова Олександра Володимировича Серії СЕ № 0009987 від 17.06.2021 р, позивача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. за те, що [PERSON] , [INFO] , 29.04.2021 року о 11 год. 31 хв., за адресою: м. Чернівці Незалежності проспект, 80 - вул. Небесної Сотні, 12, скоїв адміністративне правопорушення, а саме: - водій здійснив стоянку на тротуарі (не на краю тротуара), чим порушив п. 15.10 (в) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Згідно ч.1 ст.6 КАС України, - суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно ч. 1ст. 14-1, ч.3 ст. 254 та ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливе в порядку, коли фіксація правопорушення здійснюється працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису. В такому разі притягаються до відповідальності власники (співвласники) транспортного засобу, а не особа, яка безпосередньо керувала транспортним засобом і вчинила правопорушення. Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Так, відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 122 КУпАП, адміністративно караними є діяння пов`язані з - ненаданням переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Безпосередньо відповідачем мені інкримінується порушення п.п. «В» п. 15.10 ПДР України, згідно якого, - стоянка забороняється, серед іншого, на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. Згідно з п. 1.10 ПДР України, тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном. Приписами чинного законодавства України, у тому числі ПДР України, не визначено такого поняття, як «край тротуара», а отже це є оціночним поняттям. Крім цього, приписами ч. 3 ст. 265-4 КУпАП передбачено, що - для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; 4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; 5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; 6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; 7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху. Разом з тим, за умови існування обставин, передбачених ч. 3 ст. 265-4 КУпАП, відповідно до ч. 2 зазначеної статті (ст. 265-4 КУпАП), інспектор з паркування мав би здійснити процедуру тимчасового затримання транспортного засобу шляхом його доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, чого, в контексті даної справи, інспектор з паркування управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради Михайлов Олександр Володимирович, не зробив. Також слід зазначити, що із матеріалів справи, а саме із фото-фіксації інкримінованої [PERSON] події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, вбачається, що жодних перешкод дорожньому руху або загроз безпеці руху автомобіль Позивача не створює, а отже відсутня відповідна кваліфікуюча ознака об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Аналіз фото-зображень дозволяє стверджувати, що для руху пішоходів на тротуарі залишається відстань, яка значно перевищує присічну відстань у 2 метри, передбачену п.п. в п. 15.10 ПДР України, оскільки як видно на фото розташований автомобіль позивача згідно технічних характеристик, його ширина складає 1700 мм, тобто, 1,70 метра, а відстань, що залишилась від автомобіля є в три рази більшою за ширину автомобіля та складає більше 7 метрів. Також фото-зображеннями спростовується твердження інспектора з паркування, що автомобіль [PERSON] не знаходиться на краю тротуара. Суд вважає, що інспектор з паркування Михайлов Олександр Володимирович, всупереч приписів ст. 252 КУпАП, неправильно оцінив зібрані ним же докази, помилково припустив, що в діях [PERSON] є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та виніс незаконну постанову серії СЕ № 0009987 від 17.06.2021 року. Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», - до сфери законодавчо регульованої метрології належить, серед іншого, вид діяльності, пов`язаний з контролем безпеки дорожнього руху та технічного стану транспортних засобів. Крім цього, п. 20 «Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці», затвердженого постановою КМУ від 04.06.2015 р. № 374, такий вид діяльності, як контроль безпеки дорожнього руху та технічного стану транспортних засобів входить до сфери законодавчо регульованої метрології, а прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації входять до категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці. Більш того, відповідно до п. 20 «Міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями», затверджених наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 р. № 1747, міжповірочний інтервал приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації складає 1 рік. Як вбачається із оскаржуваної постанови, інспектор з паркування Михайлов О.В. здійснював фотозйомку за допомогою «спецзасобу CAT S41 101461007», який мав би пройти відповідну повірку протягом 1 року до дати документування інкримінованого [PERSON] адміністративного правопорушення - протягом одного року, тобто до 29.04.2021 року. Суд вважає, що саме відповідач по даній справі, в силу положень КАС України, зобов`язаний довести факт існування відповідної повірки спецзасобу «CAT S41 101461007» за станом на 29.04.2021 року. Згідно зі ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також, у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою ст. 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою ст. 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій ст. 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій ст. 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення). Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування при внесенні до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформації про зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а також при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення такого правопорушення перевіряє, чи не були відповідні обставини зафіксовані раніше, а також чи не притягалася відповідна особа до адміністративної відповідальності за це правопорушення іншою уповноваженою посадовою особою. Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 52 ЗУ «Про дорожній рух» Контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль). Відповідно до ст. 30 п.7-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» уповноваження інспекторів з паркування здійснювати у випадках, визначених законом, розгляд справ про адміністративні правопорушення та проводити тимчасове затримання транспортних засобів. У відповідності до приписів ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. За приписами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: granted