Рішення адміністративного суду від 2022-06-28 00:00:00+03

26.11.2021 року [PERSON] звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просила: \~\~ визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в прийнятті рішення від 17.05.2021 року та перерахунку від 12.05.2021 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] про зменшення відсоткового співвідношення щомісячного грошового утримання судді у відставці з 82% до 52%; скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №912420806830 від 17.05.2021 року та перерахунок від 12.05.2021 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] про зменшення відсоткового співвідношення щомісячного грошового утримання судді у відставці з 82% до 52%; зобов`язати \~\~Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] з 19.02.2020 року у розмірі 82% грошового утримання працюючого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області, за довідкою Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про суддівську винагороду від 24.02.2020 року №Б-с-379, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №912420806830 від 17.05.2021 року та перерахунок від 12.05.2021 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] про зменшення відсоткового співвідношення щомісячного грошового утримання судді у відставці з 82% до 52% є протиправними та такими, що порушують права позивача на пенсійне забезпечення. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 у задоволені позову відмовлено. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального прав. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що має право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82% суддівської винагороди судді, який на працює на відповідній посаді, оскільки відповідач, змінюючи розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача з 82% на 52%, істотно звузив набуті позивачем права, чим порушив положення ст. 22 Конституції України. Статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1402-VIII) безпосередньо не передбачено зміни відсоткового співвідношення утримання до винагороди в разі зміни законів. Дія рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 не поширюється на правовідносини, які виникли до дня його винесення, а тому раніше визначене відсоткове співвідношення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до суддівської винагороди працюючого судді не може змінюватися відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову. Від відповідача відзив на апеляційну скаргу позивача до апеляційного суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи. Справа судом розглянута\~ \~без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1\~ \~ст. 311 КАС України\~ \~у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом першої \~\~інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1515-VІІІ «Про звільнення суддів» відповідно до пункту 9 частини п`ятої статті 126 Конституції України позивача звільнено з посади судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області та наказом Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.09.2016 року № 41-к [PERSON] відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку. На даний час [PERSON] перебуває а обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Відділ обслуговування громадян № 18 (сервісний центр) м. Кривий Ріг) з 19.09.2016 року отримувала щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке було призначене відповідачем у розмірі 82 % суддівської винагороди, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI. 28.02.2020 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з наданням довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № Б-с-379 від 24.02.2020 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області. Листом від 26.03.2020 року № 2440/03.17-22 відповідачем відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі довідки № Б-с-379 від 24.02.2020 року, з посиланням на те, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не проходив кваліфікаційного оцінювання, не призначався на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», не пропрацював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, за зверненнями що надходять після 18.02.2020 року, виникає згідно статті 142 цього Закону. Суддям у відставці, яким за зверненнями до 18.02.2020 року перерахунок проведено з 01.01.2020 року, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України Про судоустрій і статус суддів № 2453-VI від 07.07.2010 року, перерахунок буде здійснюватися при збільшенні розміру суддівської винагороди після 18.02.2020 року. Вважаючи безпідставною відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернулась до суду. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року у справі №160/8961/20 позовну заяву [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області \~\~про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.03.2020 року № 2440/03.17-22 про відмову [PERSON] \~у перерахунку довічного утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] \~у розмірі 82 % грошового утримання працюючого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області, за довідкою Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про суддівську винагороду від 24 лютого 2020 року за № Б-с- 379, виходячи з розміру 128 642 грн. 40 коп., в тому числі : посадовий оклад - 75672,00грн., доплата за вислугу років (60%) - 45403,20 грн., доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 7567,20 грн., починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 року у справі №160/8961/20 пенсійним органом позивачу здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82 % грошового утримання працюючого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області, за довідкою Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про суддівську винагороду від 24 лютого 2020 року за № Б-с- 379. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021 року у справі №160/8961/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 160/8961/20 скасовано в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату [PERSON] \~щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% суддівської винагороди, без обмеження граничного розміру, та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог. В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 160/8961/20 залишено без змін. Так переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважав\~ передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру, оскільки предметом оскарження до суду були дії відповідача, які полягали у непроведенні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі поданої позивачем довідки, отже, перерахунок відповідачем ще не проведений, що виключає правові підстави для зазначення у резолютивній частині рішення будь-якої інформації окрім тієї, що пов`язана зі здійсненням такого перерахунку на підставі відповідної довідки. На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021 року у справі №160/8961/20 пенсійним органом позивачу здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 52 % грошового утримання працюючого судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області, за довідкою Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про суддівську винагороду від 24 лютого 2020 року за № Б-с- 379. Не погодившись із зменшенням розміру щомісячного довічного грошового утримання судді до 52 % від суддівської винагороди працюючого судді, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки: з 19 лютого 2020 року судді, які вийшли у відставку, мають право на розрахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі положень Закону України №1402-VIII; позивач має право на перерахунок призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 52% суддівської винагороди судді, що і було зроблено відповідачем. Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій. Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII. Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу. Згідно із частиною 1 статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина 2 статті 142 Закону №1402-VI). Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Частиною 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 (далі - Закон №2453-VI). До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII). Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII. Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами. У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України). Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013). Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII. Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України. У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним. Таким чином з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, для всіх суддів у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402-VIII. При цьому, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлений Законом №1402-VIII, визначається з урахуванням трьох складових: 1) стажу роботи на посаді судді; 2) розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; 3) відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. У спірних правовідносинах не можуть бути застосовані різні закони при визначенні окремих складових, з яких обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки зазначене не узгоджується з приписами чинного законодавства, суперечить змісту рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 щодо необхідності встановлення однакового підходу до визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Такий підхід застосування норм права до виплати перерахованих пенсії відповідає положенням статті 22 Конституції України та застосовується до пенсії незалежно на підставі якого закону перераховується така пенсія. Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 24.09.2021 року прийнятої у справі №620/5437/20, яка у відповідності до частини 5 статті 242 КАС України обов`язкова для врахування судом апеляційної інстанції. Враховуючи зазначене, у разі якщо розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача зменшиться при його перерахунку за правилами Закону №1402-VIII, з урахуванням відсоткового розміру визначеного цим Законом, утримання судді виплачується в раніше встановленому розмірі, тобто в розмірі обрахованому за правилами попереднього Закону, а тому порушень положення статті 22 Конституції України Державою не допущено. Таким чином, при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати розмір, встановлений ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років. Згідно матеріалів справи, що стаж позивача на посаді судді складає 21 рік 4 місяці, 29 днів. Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII позивач має право на перерахунок призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 52% суддівської винагороди (50 % + 2 % за один додатковий рік). Відповідно до рішення відповідача №912420806830 від 17.05.2021 довічне грошове утримання позивача перераховано починаючи з 19.02.2020 у розмірі 52 % від заробітку. Перерахунок здійснено на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021 року у справі №160/8961/20. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Результат розгляду: denied