Рішення адміністративного суду від 2023-01-31 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до [INFO] про скасування постанови №428 від 01.12.2022 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2\~ст.210-1 КУпАП. Позов мотивований тим, що 01 грудня 2022 року начальником [INFO] полковником [PERSON] , (далі - Відповідач) відносно позивача винесена постанова №428 за справою про адміністративне правопорушення та накладено штраф у розмірі 3400 (три тисячі чотириста гривень). Відповідно до винесеної постанови [PERSON] визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП. Як зазначено в постанові, 25 вересня 2020 року, о 11 год. 00 хв. позивач отримав повістку з вимогою прибуття до [INFO] 26.11.2022 на 09 год для уточнення військово-облікових даних та проходження медичної комісії, а також для визначення його призначення на особливий період. У свою чергу громадянин [PERSON] до [INFO] у визначений термін не з`явися. В результаті чого [INFO] 14.10.2022 за вих. 4541 було направлено повідомлення до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області з проханням провести розшук та доставку [PERSON] до [INFO] . Так 01.11.2022 [PERSON] було доставлено до [INFO] . Цього ж дня відносно нього складено протокол №428 про адміністративне правопорушення та винесено оскаржувану постанову. З мотивувальної частини постанови вбачається, що правопорушення вчинено громадянином [PERSON] , однак адміністративне стягнення - штраф накладається на [PERSON] . Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09.01.2023 у зазначеній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. 20.01.2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Відповідно до ч.1\~ст.287 КУпАП України\~постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.12.2022 року офіцер мобілізаційного відділення [INFO] підполковником [PERSON] складено протокол №428 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210-1\~КУпАП відносно [PERSON] , про те, що 25.09.2022 року, о 11 год. 00 хв. [PERSON] отримав повістку з вимогою прибуття до [INFO] 26.09.2022 на 09 год для уточнення військово-облікових даних та проходження медичної комісії, а також для визначення його призначення на особливий період. У свою чергу громадянин [PERSON] до [INFO] у визначений термін не з`явися, виклик проігнорував, на телефонні дзвінки не відповідав, про наявність поважних причин не повідомив. 01.12.2022 року начальником [INFO] полковником [PERSON] винесено постанову №428 у справі про адміністративне правопорушення за ч.2\~ст.210-1\~КУпАП відносно [PERSON] , якою визнано останнього винним у вчиненні вказаного правопорушення, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Відповідно до\~ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до\~Конституції\~та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені\~Конституцією\~та законами України. Частиною 2\~ст.19Конституції України\~визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно із ч.1ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до\~ст.7 КУпАП\~ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення,відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством. Суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями. КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи. Згідно ст.\~245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в тому числі вчинене у особливий період. Відповідно до ст.245\~КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно зі ч. 1 ст.251\~КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених\~статтею 255цього\~Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП). Згідно ст.280\~КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Позивач стверджує, що з мотивувальної частини постанови вбачається, що правопорушення вчинено громадянином [PERSON] , однак адміністративне стягнення - штраф накладається на [PERSON] . Вказане знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 77\~Кодексу адміністративного\~судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. За нормативними правилами статті 235 Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Частиною 1 статті 256 Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. За приписами частини першої статті 268\~Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В даній справі, в порушення вимог чинного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесені в один день з розбіжностями у визначенні особи яка має бути притягнута до відповідальності. Згідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Враховуючи,протокол та постанова №428 від 01.12.2022 року мають розбіжності у визначенні особи, яка вчинила правопорушення передбачене ч. 2 чт. 210-1 КУпАП та в особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову, і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП. Відповідно до квитанції №234561436785 від 11.12.2022 року [PERSON] сплатив 992,40 грн., однак відповідно до ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~за вимогу немайнового характеру становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496, 20 грн. У відповідності до п. 5 ч.1 ст. 244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа. У зв`язку із задоволенням позову у справі, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 496,20 грн відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань [INFO] , у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Результат розгляду: granted