Рішення адміністративного суду від 2022-04-05 00:00:00+03

Позивач, звернувся до суду з позовом до Інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Добровольського Олега Степановича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, мотивуючи його тим, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваної постанови винесене з грубими порушеннями вимог чинного законодавства, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП сержантом поліції Добровольським Олегом Степановичем при винесенні постанови серії БАБ № 115069 було порушено право позивача на отриманні професійної правової допомоги, а саме при розгляді справи, на місці зупинки транспортного засобу, ним було надано клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи та призначити її на іншу дату, так як він бажав скористатися послугами адвоката. Однак, сержантом поліції Добровольським О.С. було відмовлено щодо надання останньому можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. 18.02.2022 року відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає обґрунтованим Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2021 року та таким що прийнято відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Учасники справи у судове засідання не з`явилися та клопотань про розгляд справи за їх участю до суду апеляційної інстанції не надали, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження згідно ст. 311 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне: Судом першої інстанції встановлено, що 19 жовтня 2021 року поліцейським взводу 1 роти 3 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП сержантом поліції Добровольським Олегом Степановичем було винесено постанову серії БАБ № 115069, якою накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. Відповідно до такої постанови, 19.10.2021 року о 14 год. 12 хв. [PERSON] за адресою: Одеська область, автомобільна дорога М-05 Одеса-Київ, 450 км, керуючи т/з Toyota Prado, номерний знак [NUMBER] не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» рухаючи зі швидкістю 103 км/год. (максимально дозволена швидкість 50 км/год.), при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 53 км/год., чим порушив п. 12.9.6) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП. Не погоджуючись із вказаною вище постановою, позивач оскаржив її до суду. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. П`ятий апеляційний адміністративний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне: Як встановлено судом першої інстанції правопорушення було виявлено та зафіксовано інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП сержантом поліції Добровольським Олегом Степановичем. Стаття 222 КУпАП (чинна на момент складання постанови) надає повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, передбачені частиною першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 працівниками Органів Національної поліції. Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП встановлено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину Згідно п.п. 12.9.б ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 Знак 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил. Переглянуте судом відео записане з вимірювача автотранспортних засобів TruCamТІ 20/20 ТгuСАМ II №ТС008382, вбачається, що [PERSON] дійсно керував автомобілем зі швидкістю 103 км/год. Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.7 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» вимірюванням вважається процес експериментального визначення одного або декількох значень величини, які можуть бути обґрунтовано приписані величині. Результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань. Методики вимірювань у сфері законодавчо регульованої метрології, що є обов`язковими до застосування, визначаються в нормативно-правових актах або в нормативних документах, на які є відповідні посилання в нормативно-правових актах. Результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 цього Закону у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Використання приладу в ручному режимі відповідає вимогам інструкції про його експлуатацію, копія якої міститься на доданому до матеріалів диску. Статтею 40 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Отже, дана стаття дозволяє інспектору патрульної поліції використовувати інформацію, отриману із відеотехніки, що закріплена на форменому одязі, службових транспортних засобах з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Разом з цим, посилання апелянта на ті обставини, що інспектор допустив порушення, оскільки тримав лазерний вимірювач швидкості TruCAM в руках, суд не приймає до уваги, оскільки чинним законодавством, зокрема ст.40 ЗУ «Про національну поліцію» не обмежено спосіб розміщення відеоприладу, яким є вимірювач швидкості. Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про неналежне використання вказаного приладу, відсутності його пломбування, тощо, суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що фіксація вказаним приладом швидкості руху автомобіля позивача є належним та допустимим доказом по справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху підтверджується наявним в матеріалах справи відео та фото доказом, в тому числі відео фіксації з приладу вимірювача швидкості транспортних засобів TruCamТІ 20/20 ТгuСАМ II №ТС008382 з урахуванням дати та часу зафіксованої на відео зйомці. За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного у оскаржуваній постанові. Разом з тим, в силу положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Справи, які віднесено до компетенції Національної поліції відповідають вимогам ч. 4 ст. 258 КУпАП - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанову у справах про адміністративні правопорушення з порушенням ПДР на місці вчинення правопорушення. Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Як вибачається з матеріалів справи, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач виявив бажання скористатись своїм конституційним правом на захист та просив забезпечити при розгляді його адміністративної справи участь його адвоката, про що надав відповідачу відповідне письмове клопотання від 19.10.2021 року. Однак, інспектором взводу 1 роти 3 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП сержантом поліції Добровольським Олегом Степановичем вказане вище клопотання було відхилено та розгляд справи про адміністративне правопорушення було здійснено без участі адвоката. Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 18.02.2020 у справі № 524/9827/16-а. Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішенням було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Результат розгляду: granted