Рішення адміністративного суду від 2023-02-21 00:00:00+02

Представник позивача [PERSON] - адвокат Охмак М.В. подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне бюро розслідувань про визнання дій протиправними. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 28.07.2021 поліцейським ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області Лиситчуком Р.С. було винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 472424, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.. Представник позивача зазначає, що постанова поліцейським складена в порушення вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 01.12.2015, а саме не роз`яснено його права та не запропоновано скористатися правовою допомогою. Разом з тим не було враховано відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Крім того зазначає, що 28.07.2021 відносно [PERSON] був складений протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. За результати розгляду якого 12.08.2021 було винесено суддею постанову про визнання позивача винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення, яка на його думку винесена з порушенням, та підлягала скасуванню 15.11.2021 Львівським апеляційним судом, а справа закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що саме через вчинення протиправних дій поліцейськими [PERSON] та [PERSON] 28.07.2021 завдало позивачу матеріальної шкоди у вигляді накладення на нього штрафу. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 листопада 2022 року у справі № 446/155/22 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що ні судом першої інстанції, ні відповідачем не враховувалося те, що згідно п. 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол підписано особою, стосовно якої його складено. Крім того, апелянт зазначає, що інспектор не мав право виносити адмінпостанову на місці зупинки транспортного засобу, повинен був це здійснити в приміщенні управління поліції, з розглядом клопотань водія, роз`ясненням йому прав та наданням можливості водію скористатися правовою допомогою. Ч.3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, адміністративному протоколі. Враховуючи неможливість оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 15.11.2021 року в касаційному порядку, позивач звернувся із даною позовною заявою до суду. Просить скасувати рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 листопада 2022 року у справі № 446/155/22 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона \~підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в справі, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів. Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання дій поліцейських протиправними, які ще до того, у позовних вимогах належним чином не конкретизовані, не можуть бути задоволені. Розглядаючи спір апеляційний суд виходить із наступного. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 472424 від 28.07.2021, винесеною поліцейським СРПП ВП №1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області сержантом поліції Лиситчук Романом Степановичем позивача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Згідно з вказаною постановою, 28.07.2021 о 23.30 год. в с. Колоденці водій [PERSON] керував транспортним засобом «Мустанг», який був не зареєстрований у Державтоінспекції у встановленому законом порядку протягом 10 днів з моменту прибуття також при перевірці документів не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. (т.1 ас.52) Разом з тим, 28.07.2022 відносно позивача [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення. Згідно з текстом протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 081916 28.07.2021 о 23:23 год. на 12 км автодороги Львів-Радехів-Луцьк в селі Колоденці, Кам`янка-Бузького району, Львівської області водій [PERSON] керував мотоциклом марки Мустанг без д.н.з. в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху України. Стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку був визначений за допомогою приладу "Драгер" з результатом 1.35 проміле. Зазначеними діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (Т.1 а.с. 22). Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.08.2021 по справі 446/1640/21 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на 1 (один) рік.(Т.1 а.с. 17). Постановою Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12 серпня 2021 року в справі 446/1640/21 про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника Охмака М.В. - без задоволення. Вважаючи дії суб`єкта владних повноважень протиправним та таким, що порушує його права, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою статті 5 КАС передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Завданням адміністративного судочинства за приписами частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Адміністративною справою визначено публічно-правовий спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), \~\~\~дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України). Відтак, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні публічно-владних управлінських функцій. Як убачається із матеріалів справи, позивач просить суд визнати неправомірні дії поліцейських при складанні протоколу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб саме у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку із прийняттям рішення чи вчиненням публічно-владних управлінських дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача. Разом з тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, з огляду на норми статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їхнього розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити (за наявності порушень) права особи, яка притягується до відповідальності, що не відповідає завданням адміністративного судочинства. При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Апеляційний суд зазначає, що сформована позиція Великої Палати Верховного Суду у спорах щодо оскарження дій при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та/або такого протоколу. Зокрема, визначено, що такі спори не є адміністративними, оскільки відповідач при складанні протоколу здійснював не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, оцінка яким має бути надана під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року в справі №712/7385/17, від 19 червня 2019 року в справі №638/3490/18, від 22 січня 2020 року в справі №2-а/489/7/2016 та інших. Колегія суддів наголошує на тому, що дії відповідача по складанню протоколу про адміністративне правопорушення були предметом розгляду у справі № 446/1640/21 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.08.2021 у справі №446/1640/21 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на 1 (один) рік.(Т.1 а.с. 17). Постановою Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12 серпня 2021 року в справі №446/1640/21 про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника Охмака М.В. - без задоволення. Оскільки дії відповідачів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для позивача та не порушують його права, то вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, зокрема, про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом. Апеляційний суд приходить до висновку, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. За правилами ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково. Згідно пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги. Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати та закрити провадження у справі.

Результат розгляду: partial