Рішення адміністративного суду від 2022-11-02 00:00:00+02

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач, ТОВ "Стиль Д", звернувся 15.12.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просив: - визнати протиправним та скасувати припис №332/4.1-1004/П-108 від 24.11.2021 року.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позов обґрунтований тим, що Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, за результатами якого встановлено порушення вимог законодавства про працю, які зафіксовані актом від 18.11.2021 року №332/4.1-1004 та видано припис про усунення виявлених порушень №332/4.1-1004/П-108 від 24.11.2021 року. Позивач вважає, що висновки відповідача щодо порушення ним положень Кодексу законів про працю України та інших законів є помилковими та не відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам, оскільки ним не було допущено порушень трудового законодавства України, зокрема Кодексу законів про працю України, а отже у відповідача були відсутні підстави для складання оскаржуваного припису. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 року позов задоволено: - визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 24.11.2021 року №332/4.1-1004/П-108. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем нараховано індексацію заробітної плати [PERSON] у розмірі не меншому, ніж на законодавчо встановленому рівні та повністю дотримано мінімальну державну гарантію в оплаті праці, тому товариством ніяким чином не порушено, у даному випадку, права на державну мінімальну гарантію [PERSON] . Також зазначив, що виключається факт недотримання позивачем вимог ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», оскільки товариством у власному бухгалтерському обліку достовірно відображено витрати на оплату праці [PERSON] , у тому числі витрати з перерахування на її користь суми індексації у розмірі 77,18 грн., відтак дійшов висновку, що з боку ТОВ «Стиль Д» порушення вимог абз. 6 п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року за №107 та ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» допущено не було. Щодо висновків відповідача про порушення позивачем ч. 3 ст. 38, ст. 44 КЗпП, при звільнені [PERSON] , то суд першої інстанції вказав, що ані заява [PERSON] про звільнення з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 КЗпП, ані її запити та листи до позивача не містили доказів або посилання на факти, які б підтверджували, що позивач не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, а відтак підстави для звільнення [PERSON] в порядку, визначеному ч.3 ст. 38 КЗпП у товариства були відсутні. Наявність/відсутність підстав для застосування норм ч.ч. 1 або 3 ст. 38 КЗпП при розірванні трудового договору підлягає визначенню у судовому порядку. Разом з тим, рішення суду, що набрало законної сили, яким би було змінено причину формулювання звільнення [PERSON] із займаної посади у товаристві з ч.1ст. 38 КЗпП на ч. 3 цієї статті, відповідачем суду не надано. Таким чином, з боку ТОВ «Стиль Д» порушення вимог ч. 3 ст. 38 КЗпП України, допущено не було. Щодо висновків відповідача про порушення позивачем ст.ст. 116, 117 КЗпП при проведенні розрахунків із [PERSON] при її звільненні, суд зазначив, що зазначена у приписі недоплата при звільненні [PERSON] у розмірі 27,11 грн., сталася не з вини позивача, а з причин, які ніяким чином не залежали від нього, однак дані обставини не були враховані контролюючим органом під час винесення припису. Крім цього, на момент звільнення [PERSON] , з урахуванням лікарняних та наявних відрахувань у виконавчому провадженні не вбачалось факту того, що сума у розмірі 27,11 грн. було включено до складу суми, що належить до виплати [PERSON] від підприємства, тому не було наявності порушення з боку позивача ст.ст. 116, 117 КЗпП України, а відтак не вбачає обов`язку у виконанні вимоги оскаржуваного припису щодо усунення порушень ст.ст. 116, 117 КЗпП. Отже припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 24.11.2021 року №332/4.1-1004/П-108 є протиправним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказує, що позивач помилково вважає, що ним не було порушено трудове законодавство в частині строків розрахунку при звільненні [PERSON] та нарахування і виплати індексації заробітної плати [PERSON] , оскільки порушення вбачається саме в самостійній інтерпретації причин звільнення. Так, [PERSON] просила звільнити за власним бажанням у зв`язку з порушеннями уповноваженими власником особами законодавства про працю, а не просто «за власним бажанням». В даному випадку, [PERSON] зазначила поважність причин для звільнення за власним бажанням, однак позивач самостійно змінив формулювання підстав звільнення. Отже, враховуючи те, що [PERSON] просила звільнити її у зв`язку з порушенням власником законодавства про працю, їй належало виплатити заробітну плату в розмірі не менше 3 місячного середнього заробітку. Оскільки останній не було виплачено дану вихідну допомогу, то позивач порушив норми трудового законодавства. Посилання позивача щодо відсутності порушень строків розрахунку при звільненні [PERSON] також є безпідставними, оскільки остання перебувала тільки по 4 дні на лікарняному, пов`язаному з дитиною, при цьому закриваючи лікарняний, то саме роботодавець повинен був виплачувати їй допомогу, пов`язану з тимчасовою непрацездатністю. Таким чином, відповідач вважає, що інспектором праці було правомірно винесено припис про усунення правопорушення в системі оплати праці, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Від представника позивача (директора ТОВ «Стиль-Д» Е.Приймачова) 01.11.2022 надійшла заява, згідно якої він заперечує проти апеляційної скарги, справу просить розглядати за наявними матеріалами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Держапраці у Дніпропетровській області від 03.11.2021 року №2173-П, на підставі направлення на проведення державного нагляду від 03.11.2021 року №1069-Н, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Дніпропетровському регіоні [PERSON] у період з 05.11.2021 року по 18.11.2021 року проведено позаплановий захід зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки з питань оформлення трудових відносин, повноти, своєчасності нарахування, виплати заробітної плати, дотримання законодавства при звільненні Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» за адресою: 49100, м. Дніпро, бульвар Слави, буд. 7к, (код ЄДРПОУ 32014082). Підставою для проведення позапланового заходу стала інформація, викладена в заяві [PERSON] від 13.08.2021 року про порушення законодавства про оплату праці. За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, за результатами якого встановлено порушення вимог законодавства про працю Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» складено акт від 18.11.2021 року №332/4.1-1004. Вказаною перевіркою встановлено наступні порушення: - не дотримано вимоги абз. 6 п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 за №1078, а саме, нараховано та сплачено на користь працівника [PERSON] суму індексації в розмірі 77,18 грн., як за повністю відпрацьований час при нормі 160 годин замість фактично відпрацьованих 116 годин; - не дотримано вимоги ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», а саме нараховану та сплачену на користь працівника [PERSON] суму індексації в розмірі 77,18 грн., як за повністю відпрацьований час при нормі 160 годин замість фактично відпрацьованих 116 годин відображено у бухгалтерському обліку ТОВ «Стиль Д», чим не забезпечено достовірний бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку; - порушено ч. 3 ст. 38 КЗпП, та вимоги ст. 44 КЗпП, а саме звільнено працівника [PERSON] , змінивши підставу звільнення - за власним бажанням (за ч. 1 ст. 38 КЗпП), внаслідок чого в порушення ст. 44 КЗпП не виплачено вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку на підставі ст. 44 КЗпП України; - порушено ч. 1 ст. 116 ч. 1 ст. 117 КЗпП, а саме в день звільнення працівника [PERSON] 01.11.2021 року, з останньою проведено остаточний розрахунок не в повному обсязі, залишок суми компенсації у розмір 27,11 грн. сплачено 05.11.2021 року та не нараховано середній заробіток за весь час затримки виплати сум, що належать працівникові при звільненні, чим порушено ч. 1 ст. 117 КЗпП. Акт від 18.11.2021 року №332/4.1-1004 підписано уповноваженою особою позивача із зауваженнями. 24.11.2021 року позивачем складено заперечення на акт від 18.11.2021 року №332/4.1-1004, у яких зазначено про незгоду із висновками акта перевірки та міститься прохання переглянути висновки акта та врахувати їх при прийнятті рішень щодо вжиття заходів реагування. Проте, 24.11.2021 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено припис про усунення виявлених порушень №332/4.1-1004/П-108, яким приписано усунення виявлених порушень. Згідно припису позивачу надано строк до 15.12.2021 року для усунення порушень та інформування про виконання вимог припису. Позивач вважає вказаний припис протиправним. Суд першої інстанції позов задовольнив. Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V, Кодексу законів про працю України. Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України. Частина 1 статті 259 Кодексу законів про працю України передбачає, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначався постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №823 (Порядок №823). Пунктом 1 Порядку №823 (який був чинним до 14.09.2021 р.) передбачено, що цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон). Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2-4 цього Порядку. Рішенням Окружного Адміністративного суду м.Києва у справі №640/17424/19 від 28.04.2021 р., яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 р. залишено в силі, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 823 «Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю». Частиною 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. 14.09.2021 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №640/17424/19 рішення Окружного Адміністративного суду м.Києва у справі №640/17424/19 від 28.04.2021 р. залишено без змін. Таким чином, після 14.09.2021 року постанова Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №823 «Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» не може застосовуватися при проведенні заходу контролю. При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в Приписі від 24.11.2021 року №332/4.1-1004/П-108 відповідач зазначає, що припис складено відповідно до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №823, що не відповідає \~рішенню Окружного Адміністративного суду м.Києва від 28.04.2021 р. та постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 р. у справі №640/17424/19. Водночас, в позові позивач не оскаржує дії відповідача щодо проведення заходу контролю. Позивач лише просить визнати протиправним та скасувати припис. Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції діє в межах позовних вимог та апеляційної скарги. В Приписі від 24.11.2021 року №332/4.1-1004/П-108 відповідач також посилається на Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 20.09.2007 р., на підставі якого здійснено захід державного контролю Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль Д", вказаний закон є діючим. Відповідно до преамбули Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 20.09.2007 р. цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю). Згідно із ч. 5 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (№877-V) заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, державного контролю за додержанням законодавства у сфері моніторингу, звітності та верифікації викидів парникових газів у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації. Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (№877-V) визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом. Згідно із ч.ч. 1, 6, 7, 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (№877-V) для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку. В Приписі від 24.11.2021 року №332/4.1-1004/П-108 відповідачем зобов`язано керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" усунути до 15.12.2021 виявлені порушення законодавства (а.с.10-12): \~ - при проведенні нарахування та виплати індексації не дотримано вимоги абз. 6 п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078; - звільнення працівника проведено з порушенням вимог ч.3 ст.38 КЗПП \~внаслідок самостійної зміни правової підстави розірвання трудового договору, як наслідок не проведена працівнику виплата вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку; - не проведена у день звільнення працівника виплата всіх сум, що належать працівнику; - не проведено нарахування середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні працівника, що належать працівнику. Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (№ 877-V) орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом. Суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний: надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону (абз.5 ч.1 ст.11 ЗУ № 877-V). Матеріалами справи підтверджується, що на підставі Направлення на проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду/контролю від 03.11.2021 №1069-Н проведено позаплановий захід зі здійснення державного нагляду/контролю у формі перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" у період з 05.11.2021 по 18.11.2021 з питань оформлення трудових відносин, своєчасності, повноти нарахування та виплати заробітної плати, дотримання законодавства при звільненні (а.с. 45-46). В ході проведення позапланового заходу контролю встановлені порушення законодавства про працю, а саме порушення строків розрахунку при звільненні працівника. За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) складено Акт від 18.11.2021 року №332/4.1-1004 (а.с. 13-44). На підставі вказаного акту складено Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №332/4.1-1004/П-108, яким приписано усунути виявлені порушення (а.с. 10-12). Зокрема перевірка здійснена на підставі звернення фізичної особи [PERSON] , яка була працівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль Д", та вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" порушено законодавство про оплату праці. Так, відповідачем в ході перевірки встановлено, що порушені права працівника [PERSON] , а саме [PERSON] подала заяву про її звільнення у зв`язку з порушенням уповноваженим власником законодавства про працю України, (а.с. 74), натомість працівник [PERSON] була звільнена на підставі ст. 38 КЗпПУ (за власним бажанням) (а.с.73). Відповідач вважає, що роботодавець самостійно змінив причину звільнення працівника [PERSON] , а саме з ч. 3 ст. 38 КЗпПУ (у зв`язку з порушенням уповноваженим власником законодавства про працю України) на ст. 38 КЗпПУ (за власним бажанням) при цьому, в відповідач зазначив, що в разі порушення власником або уповноваженим органом законодавства про працю працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. Натомість таких виплат Товариством з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" при звільненні працівника [PERSON] не було здійснено, чим порушено ст. 44 КЗпПУ, а також як наслідок порушено ст. 116 КЗпПУ (не виплачено працівнику при звільненні всіх сум, що йому належать). Надаючи оцінку вказаним правовідносинам колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що за змістом статті 38 КЗпП розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 КЗпП, він може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Зокрема зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 року у справі №199/8766/18. Згідно із частиною 3 статті 38 КЗпП працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Слід також зазначити, що у указаній справі (№199/8766/18) Верховний Суд наголосив: - обов`язковою умовою для звільнення за власним бажанням згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП є порушення роботодавцем трудового законодавства або умов трудового договору. Водночас для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника. Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи не містять підтверджень, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" при звільненні працівника [PERSON] була виплачена \~вихідна допомога у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. Отже, порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" норм ч.3 ст. 38 КЗпПУ та ст. 44 КЗпПУ знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Таким чином, при звільненні працівника [PERSON] позивачем дійсно допущені порушення законодавства \~України про працю, тому відсутні підстави для скасування Припису в цій частині. Щодо порушень Товариством з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" частини 1 ст. 116 та частини 1 ст. 117 КЗпП при звільненні працівника [PERSON] , колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне. Відповідач в ході здійснення заходу контролю встановив, що в день звільнення працівника [PERSON] 01.11.2021 року, з останньою проведено остаточний розрахунок не в повному обсязі, а саме, залишок суми компенсації у розмір 27,11 грн. сплачено 05.11.2021 року та не нараховано середній заробіток за весь час затримки виплати сум, що належать працівникові при звільненні, чим порушено ч. 1 ст. 117 КЗпП. Зокрема відповідач вважає, що позивач не в повній мірі перерахував працівнику [PERSON] при звільненні суму державної допомоги, пов`язаною з тимчасовою непрацездатністю (працівник [PERSON] перебувала 4 дні на лікарняному, пов`язаному з хворобою дитини). Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що працівник [PERSON] перебувала 4 дні на лікарняному, пов`язаному з хворобою дитини. При цьому саме роботодавець зобов`язаний виплачувати працівнику допомогу, пов`язану з тимчасовою непрацездатністю. Так, в силу ч. 2, 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування», допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Допомога по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 14 років виплачується застрахованій особі з першого дня за період, протягом якого дитина за висновком лікаря потребує догляду, але не більш як за 14 календарних днів. Отже, саме роботодавець оплачує перші 5 днів тимчасової непрацездатності, пов`язаної з \~хворобою дитини. При цьому, відповідач зазначає, що позивач вирахував з державної допомоги в разі тимчасової непрацездатності [PERSON] утримання, пов`язане з виконанням постанови приватного виконавця щодо стягнення боргу на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп». Однак, відповідач вважає, що це порушує ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки такий борг не відноситься до переліку видів стягнень, які визначені цією статтею. Так, статтею 72 Закону України «Про виконавче провадження» (Звернення стягнення на допомогу з державного соціального страхування та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства) визначено, що на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника. На думку колегії суддів апеляційної інстанції, вказана норма підтверджує висновок відповідача, що позивачем не в повній мірі перераховано працівнику [PERSON] перед звільненням суму державної допомоги, пов`язаної з тимчасовою непрацездатністю. Таким чином, порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" частини 1 ст. 116 та частини 1 ст. 117 КЗпП при звільненні працівника [PERSON] знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Як наслідок, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову. Відповідно до ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З матеріалів справи вбачається, що наказом від 27.01.2021 року №436-к [PERSON] прийнято на роботу до ТОВ «Стиль Д» на посаду заступника керуючого магазином Національної дирекції «Північ». Наказом від 01.11.2021 року №9338-к [PERSON] звільнено з посади керуючого магазином Національної дирекції «Північ» за вчинення дій, які дають підстави для втрати довіри, відповідно до п.2 ст. 43 КЗпП. У період роботи, із заробітної плати [PERSON] стягувались кошти на виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.07.2021 року за виконавчому написом №32869, виданого 18.03.2021 року приватним нотаріусом на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП». При цьому, [PERSON] у жовтні перебувала на лікарняному, зокрема, з 04.10.2021 року по 10.10.2021 року,з 21.10.2021 року по 25.10.2021 року, з 26.10.2021 року по 29.10.2021 року, з яких: з 21.10.2021 року по 25.10.2021 року - по догляду за хворою дитиною; з 26.10.2021 року по 29.10.2021 року - по догляду за хворою дитиною. З 01.10.2021 року відбувся повний перехід на медичні висновки про тимчасову непрацездатність, тобто з 01.10.2021 пацієнтам за новими страховими випадками формуються виключно електронні лікарняні. При цьому, порядок формування електронних лікарняних, порядок виплат по ним допомоги по тимчасовій непрацездатності не було врегульовано на законодавчому рівні, зокрема станом на 01.11.2021року - дата звільнення [PERSON] . Однак це не впливає на виплату в повному обсязі при звільненні працівника всіх належних йому сум. У подальшому при відображенні у електронному реєстрі листків непрацездатності по вищевказаних періодах у статусі «закрито», вже після звільнення [PERSON] , Товариством \~з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" було здійснено перерахунок доходів та сум утримань з таких доходів, та 05.11.2021 року [PERSON] було сплачено суму коштів у розмірі 27.11 грн. Натомість, відповідачем у приписі обґрунтовано зазначено про порушення Товариством \~з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" норм законодавства України про працю та зобов`язано усунути порушення. Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування. Припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 24.11.2021 року №332/4.1-1004/П-108 є правомірним та не підлягає скасуванню. Вищезазначене є мотивом для врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача та нормами законодавства, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи, викладені позивачем. Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Результат розгляду: denied