Рішення адміністративного суду від 2022-11-08 00:00:00+02

Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Екомонтажсервіс", в інтересах якого звернувся адвокат Дрищенюк Марія Михайлівна (позивач) звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Чернівецької міської ради (відповідач) з такими позовними вимогами: - скасувати пункт 1 Рішення 4 сесії VШ скликання Чернівецької міської ради від 07.04.2021 №174; - зобов`язати Чернівецьку міську раду затвердити проект землеустрою зі змін цільового призначення земельної ділянки за адресою вул. Гагаріна, 5, 7, 9, 11 в м. Чернівці, площею 0,1572 га (кадастровий номер 7310136300:05:001:0018) для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код 02.10). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до Договору оренди земельної ділянки від 02.08.2007 №3935 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 29.10.2020 №230126432 ТОВ "ВКФ "Екомонтажсервіс" з 2007 року орендує земельну ділянку площею 0,1572 га (кадастровий номер 7310136300:05:001:0018), цільове призначення - для будівництва торгово-офісного комплексу, по вул. Гагаріна, 5,7,9,11 в м. Чернівці. 30.09.2020 пунктом 12.1 рішення 83 сесії VII скликання Чернівецької міської ради №2403 позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки по вул. Гагаріна, 5,7,9,11 в м. Чернівці, площею 0,1572 га (кадастровий номер 7310136300:05:001:0018) з "для будівництва торгово-офісного комплексу" на "для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код 02.10)" за рахунок орендованої земельної ділянки. Рішенням 2 сесії VIII скликання Чернівецької міської ради від 28.01.2021 №64 (п.24.4), питання щодо затвердження проекту землеустрою зміни цільового призначення змеленої ділянки по вул. Гагаріна, 5,7,9,11 в м. Чернівці, площею - 0,1572 га (кадастровий номер 7310136300:05:001:0018) знято відповідачем, без будь-яких підстав та обґрунтування, на доопрацювання. Тобто, приймаючи пункт 24.5 цього рішення, орган місцевого самоврядування не виконав законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії, що не відповідає вимогам ЗК України та призводить до його протиправності. Пунктом 1 Рішення 4 сесії VШ скликання Чернівецької міської ради №174 від 07.04.2021 відмовлено у затверджені проекту землеустрою зі зміни цільового призначення, у зв`язку з наявністю інших співвласників нерухомого майна на цій земельній ділянці. Позивач вважає, що не зазначення відповідачем в пункті 1 рішення №174 підстав його прийняття з посиланням на норми законодавства, позбавило його можливості дізнатися причини прийняття такого рішення та, у разі необхідності усунути їх, тому такі дії відповідача, є упередженими, протиправними, а пункт 1 рішення №174 є необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Так, позивачем було в повному обсязі виконано вимоги законодавства, а саме: розроблено проект землеустрою по зміні цільового призначення, який пройшов погодження в усіх зацікавлених та законодавчо визначених організаціях - без будь-яких зауважень, а це свідчить про те, що пункт 1 Рішення 4 сесії VШ скликання Чернівецької міської ради від 07.04.2021 №174 прийнятий із порушенням законодавства, не містить законодавчо визначених підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню, а позовна вимога задоволенню. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 Рішення 4 сесії VШ скликання Чернівецької міської ради від 07.04.2021 №174. Зобов"язано Чернівецьку міську раду повторно розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Екомонтажсервіс" про затвердження проекту землеустрою зі змін цільового призначення земельної ділянки за адресою вул. Гагаріна, 5, 7, 9, 11 в м. Чернівці, площею 0,1572 га (кадастровий номер 7310136300:05:001:0018), для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код 02.10), з урахуванням вимог та положень ухваленого судового рішення. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Екомонтажсервіс" за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької міської ради судовий збір в сум 2270,00 грн. В решті позовних вимог, - відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. Відповідач вказує, що оскільки у даній справі питання стосується зміни цільового призначення земельної ділянки у комерційно-привабливому районі, то дане питання потребує більшої тривалості часу для його належної підготовки та розгляду на пленарному засіданні міської ради і прийняття законного та обґрунтованого рішення. Вказаний проект довивчався постійною комісією з питань земельних відносин, архітектури та будівництва Чернівецької міської ради VIII скликання, де надавалися висновки та пропозиції, щодо даного проекту, комісією було рекомендовано: відмовити у зв`язку із наявністю інших власників нерухомого майна, яке знаходиться на спірній земельній ділянці. 05 жовтня 2022 року на адресу суду надійшов відзив від представника позивача у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Також просить стягнути з Чернівецької міської ради судові витрати в розмірі 20000 грн \~як гонорар адвоката за супровід справи в Сьомому апеляційному адміністративному суді. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, частково задовольнити вимогу щодо відшкодування заявленої суми витрат на правничу допомогу, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Екомонтажсервіс" (код ЄДРПОУ 25403176), зареєстроване як юридична особа 10.03.1998, місцезнаходження Бульвар Дружби Народів, 18/7, м. Київ (а.с.31-34). 02.08.2007 року між Чернівецькою міською радою (Орендодавець) та ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Екомонтажсервіс" (Орендар) укладено Договір оренди землі №3935 за умовами якого, на підставі рішення 18 сесії Чернівецької міської ради V скликання від "12" липня 12007 №351 Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться в \~Гагаріна, 5,7,9,11 в м. Чернівці.. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1572 га. Земельна ділянка надається в оренду терміном до "31" травня 2010 року (а.с.9-15). Пунктом 12.1 рішення Чернівецької міської ради від 30.09.2020 №2403 "Про розгляд звернень фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб щодо поновлення договорів оренди землі, надання земельних ділянок в оренду, надання дозволів на складання проекту землеустрою земельних ділянок, визнання такими, що втратили чинність, та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань" вирішено надати ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Екомонтажсервіс", дозвіл на складання проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою Гагаріна, 5,7,9,11 в м. Чернівці., площею 0,1572 га (кадастровий номер 7310136300:05:001:0018) для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код 02.10) за рахунок орендованої земельної ділянки для реконструкції існуючої забудови та будівництва торгово-офісного комплексу (а.с.17-18). 06.11.2020 року ФОП [PERSON] виконав роботи для ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Екомонтажсервіс" із виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ( [ADDRESS] ) комунальної власності, цільове призначення якої змінюється з "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для реконструкції існуючої забудови та будівництва торгово-офісного комплексу) (03.07) на "для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (20.10)" (а.с.21-51). 04.12.2020 року позивач звернувся до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою по зміні цільового призначення земельної ділянки за адресою \~ [ADDRESS] . (а.с.52). Підпунктом 24.4 Рішення 2 сесії Чернівецької міської ради VIII скликання від 28.01.2021 №64 "Про розгляд звернень фізичних та юридичних осіб щодо надання дозволів, затвердження проектів землеустрою зі зміни цільового призначення, надання земельних ділянок в оренду, визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішень з цих питань" вирішено зняти на доопрацювання пункт 36 проекту рішення щодо відмови ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Екомонтажсервіс" у затвердженні проекту землеустрою зі зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою \~ [ADDRESS] ., площею 0,1572 га (кадастровий номер 7310136300:05:001:0018) для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код 02.10) (а.с.53). Пунктом 1 рішенням 4 сесії Чернівецької міської ради VIII скликання від 07.04.2021 №174 "Про відмову у затверджені проектів землеустрою зі зміни цільового призначення земельних ділянок" вирішено відмовити ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Екомонтажсервіс" у затвердженні проекту землеустрою зі зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою \~ [ADDRESS] ., площею 0,1572 га (кадастровий номер 7310136300:05:001:0018) для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код 02.10), у зв`язку із наявністю інших власників нерухомого майна на цій земельній ділянці (підстава: протокол засідання постійної комісії Чернівецької міської ради VIII скликання з питань земельних відносин, архітектура та будівництва від 08.02.2021) (а.с.54). В ході розгляду справи судом також встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №261976142 від 17.06.2021 власник нежитлового приміщення, РНМ 14156201, розташованого за адресою [ADDRESS] , площею 8,70 кв.м. - [PERSON] (а.с.83-84). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №262636581 від 22.06.2021 власник квартири, РНМ [ADDRESS] , площею 84,30 кв.м. - [PERSON] (а.с.84-85). Вважаючи протиправним пункт 1 Рішення 4 сесії VШ скликання Чернівецької міської ради від 07.04.2021 №174 "Про відмову у затверджені проектів землеустрою зі зміни цільового призначення земельних ділянок", позивач звернувся до суду з даним позовом. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх часткового задоволення. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Згідно з положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону. Земельні відносини в Україні відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Статтями 2 та 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом. Статтею 25 Закону України "Про землеустрій" регламентовано, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документів із землеустрою. Відповідно до частини другої статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч.ч.1-2 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. Згідно ч.3. ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої на території пам`яток культурної спадщини національного значення, їх охоронних зон та охоронюваних археологічних територіях, підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини; Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої на території земель історико-культурного призначення, пам`яток культурної спадщини місцевого значення, їх охоронних зон, в історичних ареалах населених місць та інших землях історико-культурного призначення, крім випадків, зазначених в абзаці третьому цієї частини, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони культурної спадщини, відповідним структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони культурної спадщини; Відповідно до положень ч.6 ст.186-1 ЗК України встановлено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Згідно з нормами ч.8 ст.186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки. Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження. Колегія суддів зауважує, що жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст.186-1 ЗК України, норми Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі №480/313/19, яку суд враховує в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України. З матеріалів справи встановлено, що 04.12.2020 позивач звернувся до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою по зміні цільового призначення земельної ділянки за адресою вул. Гагаріна Юрія, 5,7,9,11 в м. Чернівці. Пунктом 1 рішенням 4 сесії Чернівецької міської ради VIII скликання від 07.04.2021 №174 "Про відмову у затверджені проектів землеустрою зі зміни цільового призначення земельних ділянок", вирішено відмовити ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Екомонтажсервіс" у затвердженні проекту землеустрою зі зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою вул. Гагаріна Юрія, 5,7,9,11, площею 0,1572 га (кадастровий номер 7310136300:05:001:0018) для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код 02.10), у зв`язку із наявністю інших власників нерухомого майна на цій земельній ділянці (підстава: протокол засідання постійної комісії Чернівецької міської ради VIII скликання з питань земельних відносин, архітектура та будівництва від 08.02.2021). Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні правові акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства. Водночас, жодних законодавчо визначених мотивів чи аргументів відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення змеленої ділянки "для будівництва торгово-офісного комплексу" на "для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку" за рахунок орендованої земельної ділянки по вул. Гагаріна, 5,7,9,11 в м. Чернівці, площею 0,1572, в рішенні не зафіксовано. Зазначення в рішенні, як підстави для відмови "у зв`язку із наявністю інших власників нерухомого майна на цій земельній ділянці" без жодних законодавчо визначених посилань, мотивів чи аргументів щодо відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення змеленої ділянки не дають підстави суду вважати оскаржуване рішення правомірним та таким, що відповідає вимогам частини другою статті 2 КАС України. В той же час колегія суддів звертає увагу на недотримання відповідачем принципу добросовісності, оскільки на час надання позивачу, згідно рішення Чернівецької міської ради від 30.09.2020 №2403, дозволу на складання проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою [ADDRESS] площею 0,1572 га (кадастровий номер 7310136300:05:001:0018) для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код 02.10), як свідчать встановлені обставини справи, нерухоме майно на цій земельній ділянці належало іншим співвласникам. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Враховуючи положення ч.2 ст.19 Конституції України та наведені у ч.2 ст.2 КАС України критерії оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, відмова уповноваженого органу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення повинна ґрунтуватися на законі та бути обґрунтованою, тобто такою, що прийнята з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття такого виду рішень. Згідно з нормами ст.6 КАС України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v.Finland), №37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. З огляду на вищезазначене колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, прийняте без врахування всіх обставин справи та висновків, що мали б ґрунтуватись на нормах чинного законодавства України. В оскаржуваному рішенні не зазначено жодних причин, мотивів, аргументів з посиланням на норми чинного законодавства, у зв`язку з якими відповідачем вирішено відмовити позивачу в затвердженні проекту землеустрою. Варто зазначити, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не були взяті до уваги і норми закону, якими передбачено порядок встановлення та зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до ст.ст.20, 186-1 Земельного кодексу України, а також положення ст.120 цього Кодексу. Невиконання органом місцевого самоврядування законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. Не зазначення відповідачем в оскаржуваному рішенні законодавчо визначених підстав його прийняття позбавляє позивача дізнатися причини відмови у затвердженні проекту землеустрою та, у разі необхідності, або усунути такі або ж навести доводи щодо їх безпідставності при оскарженні відмови в судовому порядку. Отже, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначний законом, який регулює спірні відносини, а також необґрунтовано, тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування пункту 1 Рішення 4 сесії VШ скликання Чернівецької міської ради від 07.04.2021 №174 "Про відмову у затверджені проектів землеустрою зі зміни цільового призначення земельних ділянок". Переглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо часткового задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, колегія суддів враховує наступне. Згідно з положеннями ч.2 ст.245 КАС України наведено перелік рішень, які суд може прийняти у разі задоволення позову. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч.3-4 ст.245 КАС України). Адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст.245 КАС України. Таким чином, застосовуючи механізм ефективного захисту права, порушеного суб`єктом владних повноважень, враховуючи зміст позовних вимог та висновки суду щодо оскаржуваного рішення, а також приписи статті 245 КАС України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивача у даній справі буде зобов`язання Чернівецької міської ради повторно розглянути клопотання ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Екомонтажсервіс" про затвердження проекту землеустрою зі змін цільового призначення земельної ділянки за адресою вул. Гагаріна, 5, 7, 9, 11 в м. Чернівці, площею - 0,1572 га (кадастровий номер 7310136300:05:001:0018) для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код 02.10), з урахуванням вимог та положень ухваленого судового рішення. Водночас, колегія суддів зауважує що покладення такого обов`язку не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає. Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують. За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Щодо заявленого представником позивача клопотання про стягнення з Чернівецької міської ради судових витрат в розмірі 20000 грн., колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до положень ч.9 ст.139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Відповідно до чч.1-5 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); \~обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. З матеріалів справи встановлено, що з метою надання позивачу професійної правничої допомоги між Адвокатом Рожок Лідією Петрівною та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Екомонтажсервіс"\~укладено договір про надання правової допомоги №21/17від 01.12.2021 року, згідно з п. 1.1 якого адвокат зобов`язується представляти права та законні інтереси Клієнта... Повноваження [PERSON] підтверджуються ордером серії №1037635 від 24.01.2022 року. У відповідності до розрахунку вартості послуг гонорар адвоката за супровід у справі №600/2197/21-а у Сьомому апеляційному адміністративному суду складає 20000 грн. Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги №21/17 від 01.12.2021 року загальна вартість послуг наданих адвокатом в апеляційному розгляді справи у Сьомому апеляційному адміністративному суді у справі \~№600/2197/21-а \~вартістю 20000 грн. Розглянувши дане клопотання суд апеляційної інстанції вважає, що вказана сума компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу позивачем в розмірі 20000 грн., не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу. Вивчення та правовий аналіз матеріалів у типовій справі для професійного досвідченого адвоката, наслідками чого є більш технічний підхід (викладення фактичних обставин справи та посилання на відповідні норми, з чого фактично і складається наявний в матеріалах справи відзив на апеляційну скаргу, без проведення складного та глибокого правового аналізу у їх відповідному взаємозв`язку та, як наслідок, відповідні висновки), не вимагали за висновком суду великого обсягу аналітичної роботи та затрат часу, з огляду на що розмір таких витрат також підлягає зменшенню. Отже, колегія суддів дійшла висновку, що складність даної справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт\~не є співмірними з вимогами немайнового характеру, які заявлені у позовній заяві, тому суд апеляційної інстанції вважає, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 6500 грн. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про відшкодування судових витрат необхідно задовольнити частково.

Результат розгляду: partial