Рішення адміністративного суду від 2022-04-05 00:00:00+03

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. В серпні 2021 року [PERSON] звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання призначити та виплатити пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу". 2. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває на пенсії, призначеній відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У березні 2021 позивачка звернулась до Головного управління з заявою про переведення її на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», додавши довідки про складові заробітної плати за займаною посадою, видані Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області було відмовлено у переведенні її на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" 2016 року у зв`язку з тим, що нормами цього закону не передбачений цей вид пенсії. КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено. 3.1. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 02.07.2021 №968150130409. 3.2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 29.06.2021 року перевести (вчинити дії з метою переведення) [PERSON] на отримання пенсії державного службовця (по інвалідності) відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-ХІІ «Про державну службу» (з урахуванням довідок від 15.06.2021 №75/Г/22-01-10-02-07, №76/Г/22-01-10-02-07 та №77/Г/22-01-10-02-07, виданих Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області), здійснивши перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням раніше проведених виплат). КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 4. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. 5. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що права на переведення на вказаний вид пенсії позивачка не має, оскільки Законом України "Про державну службу " від 10.12.2015 такий вид пенсії не передбачений. Вважає, що відмова у задоволенні заяви вчинена відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки стаж позивачки на посадах державної служби станом на 01.05.2016 року становив лише 1 рік та 11 місяців. 6. Крім того апелянт зазначає, що інвалідність їй встановлена 09.02.2015 року, тобто поза періодом роботи на посаді державного службовця. ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 7. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", перебуваючи на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, що доводиться матеріалами пенсійної справи. 8. 29 червня 2021 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-ІV, на пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 № 3723-ХІІ, надавши довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 15.06.2021 №75/Г/22-01-10-02-07, №76/Г/22-01-10-02-07, №77/Г/22-01-10-02-07, видані Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області. 9. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області №968150130409 від 02.07.2021 позивачці відмовлено з огляду на те, що Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 не передбачене право осіб з числа держслужбовців, яким встановлено інвалідність, на призначення цього виду пенсії. Про підстави відмови позивачку інформовано листом від 09.07.2021. 10. Судом встановлено, що згідно з відомостями трудової книжки позивачка [PERSON] з 02.08.1988 працювала на різних посадах в органах Державної податкової інспекції (служби): Теофіпольському райфінвідділі Державної податкової інспекції по Теофіпольському району, Красилівській міжрайонній державній податковій інспекції, Головному управлінні ДФС у Хмельницькій області, Головному управлінні ДПС у Хмельницькій області. 11. Згідно з записом №6 трудової книжки позивачці Наказом №27 від 03.08.1994 присвоєне звання радник податкової служби III рангу, 03.11.1994 позивач прийняла присягу державного службовця. Наказом ДПА №14-0 від 23.01.2006 позивачці присвоєне чергове спеціальне звання «Радник податкової служби 1-го рангу», наказом Міндоходів України №1745-0 від 05.07.2013- 10-й ранг державного службовця. У подальшому відповідно до Наказу Міндоходів України від 31.12.2013 з 01.01.2014 позивачці присвоєне спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І рангу», а 17.09.2019 - 4 ранг державного службовця. З 05.01.2021 по теперішній час позивачка працює у Теофіпольській державній податковій інспекції. Таким чином, періоди роботи позивачки з 02.08.1988 і дотепер на посадах державної служби у органах Державної податкової інспекції ( служби) належать та повинні бути зараховані відповідачем до стажу державної служби. 12. Під час перебування на державній службі позивач отримала інвалідність ІІ групи, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК. ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН 13. Позивач зазначає, що відповідач неправомірно відмовив у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" №3723. 14. Апелянт вважає, що такого виду пенсійного забезпечення як пенсія по інвалідності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII не передбачено. Не передбачено й форми довідки для призначення пенсії державного службовця по інвалідності, Також позивач встановленого ст. 26 Закону України №1058 віку не досяг. ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 15. Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 16. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII). 17. Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу. 18. Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 19. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 20. Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. 21. Приписами частини 1 статті 37 Закону №3723-XII визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 22. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 23. Відповідно до частини 9 статті 37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби. V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ 24. Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого. 25. Матеріалами справи встановлено, що згідно з відомостями трудової книжки позивачка [PERSON] з 02.08.1988 працювала на різних посадах в органах Державної податкової інспекції (служби): Теофіпольському райфінвідділі Державної податкової інспекції по Теофіпольському району, Красилівській міжрайонній державній податковій інспекції, Головному управлінні ДФС у Хмельницькій області, Головному управлінні ДПС у Хмельницькій області. 26. Згідно з записом №6 трудової книжки позивачці Наказом №27 від 03.08.1994 присвоєне звання радник податкової служби III рангу, 03.11.1994 позивач прийняла присягу державного службовця. Наказом ДПА №14-0 від 23.01.2006 позивачці присвоєне чергове спеціальне звання «Радник податкової служби 1-го рангу», наказом Міндоходів України №1745-0 від 05.07.2013 - 10-й ранг державного службовця. У подальшому відповідно до Наказу Міндоходів України від 31.12.2013 з 01.01.2014 позивачці присвоєне спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І рангу», а 17.09.2019 - 4 ранг державного службовця. З 05.01.2021 по теперішній час позивачка працює у Теофіпольській державній податковій інспекції. Таким чином, періоди роботи позивачки з 02.08.1988 і дотепер на посадах державної служби у органах Державної податкової інспекції (служби) належать та повинні бути зараховані відповідачем до стажу державної служби. 27. Під час перебування на державній службі позивач отримала інвалідність ІІ групи, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК. 28. Отже, з наявних доказів вбачається, що перед зверненням за переведенням на інший вид пенсії позивач мала стаж на посадах державної служби понад 20 років, що апелянтом не спростовано. 29. Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII. Згідно з пунктом 8 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Отже, в даному випадку слід керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283. 30. Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті Державної податкової служби. Крім цього, згідно з п. 342.4 ст.342 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями. Відповідно до ст. 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом. Таким чином, посадові особи органів Державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби у податкових органах повинен зараховуватись до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця. 31. Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18, право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII пов`язане з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з п. 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII не встановлено. 32. Відповідно до ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. 33. За змістом рішення Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по зразковій справі №822/524/18 належним способом захисту прав позивача у таких типових справах є зобов`язання пенсійного органу призначити та здійснити нарахування і виплату пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у відповідній довідці. У рішенні від 16 вересня 2015 у справі №21-1465а15Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. 34. Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції оскаржуване рішення ухвалено відповідно до приписів матеріального та процесуального права, з урахування правових позицій Верховного суду та Великої Палати Верховного Суду, викладених у справах цієї категорії. 35. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 36. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 37. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 38. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 39. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 40. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає. 41. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Результат розгляду: denied