Рішення адміністративного суду від 2022-03-14 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просив суд: - визнати протиправними дії (рішення) Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про скасування первинного рішення відповідача від 10.10.2017 про призначення позивачу пенсії за віком в сумі 4 335,61 грн. з 10.10.2017 року і довічно та про зменшення розміру пенсійного грошового забезпечення, починаючи з 01.05.2020 року; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплачувати позивачу, призначену з 10.10.2017 року пенсії за віком сумі 4 335,61 грн. та доплатити різницю недоплаченого розміру пенсії, виплаченої в зменшеному розмірі, за період з травня 2020 року по день вступу рішення суду в законну силу. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 позов у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.12.2021 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за рішенням відповідача позивачу призначено пенсію за віком у сумі 4 335,61 грн. з 10.10.2017 року. Саме такий розмір пенсії отримував з 10.10.2017 року по 30.04.2020 року. Однак, у травні 2020 року, отримавши пенсію, позивач виявив недоплату пенсії. Не погоджуючись з розміром пенсії, позивач звернувся до відповідача із заявою у якій просив здійснити доплату пенсії за віком. Листом від 28.05.2020 року відповідач повідомив, що пенсія обчислена відповідно до вимог чинного законодавства, з чим позивач категорично не погоджується. Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу. Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З 10.10.2017 року позивачу було призначено пенсію у розмірі 4335,60 грн. довічно. Такий розмір пенсії позивач отримував з 10.10.2017 року по 30.04.2020 року. Отримавши пенсію у травні 2020 року, позивач виявив недоплату пенсії, у зв`язку з чим звернувся до відповідача із заявою, у якій просив відповідача здійснити доплату пенсії за віком. Листом від 28.05.2020 року №7219-7464/К-02/8-0600/20 відповідач повідомив, що призначену пенсію з 10.10.2017 року було приведено у відповідність до норм чинного законодавства з 01.05.2020 року. Пенсія обчислена згідно із вимогами чинного законодавства. Так, відповідно до п.4-4 Прикінцевих положень Закону для громадян, які звернулися за призначенням пенсій у період з 01.10.2017 по 31.12.2017 при обчисленні розміру пенсії застосовано величину оцінки одного року страхового стажу 1,35 %. Оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії 10.10.2017 збережена величина оцінки страхового стажу 1,35%. Також зазначив, що при проведенні автоматизованого перерахунку пенсії з 01.03.2019 [PERSON] невірно було враховано коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17 однак залишено коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%. Тобто, розмір пенсії з 01.03.2019 року становив 4335,61 грн. (3764,40*17*2,09834*0,46913). З 01.05.2020 року матеріали пенсійної справи приведено у відповідність до норм чинного законодавства і розмір пенсійної виплати становить 3705,65 грн. Вважаючи, що відповідачем безпідставно зменшено розмір його пенсії, позивач звернувся до суду. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо збільшення пенсійних виплат позивачу до 4335,61 грн. мали технічний, помилковий характер, не співвідноситься з фактичним, відповідно до якого розраховується сума пенсії, а тому на теперішній час виплачуються згідно діючого законодавства. Факт помилкової виплати пенсії у завищеному розмірі, всупереч вимогам закону, не створює правових підстав для продовження виплати пенсії у попередньому розмірі, який не відповідає вимогам закону. Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (Закон №1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Згідно частин 2-4 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - це період, (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Згідно ч.1 ст.9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання, пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Умови призначення пенсії за віком закріплені статтею 26 Закону №1058-ІV де зазначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Відповідно до ч.1 ст.27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону. Згідно з частиною першою статті 25 Закону №1058-ІV коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См * Вс) : (100%*12), де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См-сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%. Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148 проведено з 01.10.2017 року осучаснення пенсій, обчислених за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і призначені у попередні роки, шляхом проведення перерахунку пенсій, із використанням єдиного показника середньої заробітної плати, що застосовується для призначення пенсій в 2017 році та вартості оцінки одного року страхового стажу. Однак, відповідно до ч. 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-IV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%. Встановлено, що позивачу під час призначення пенсії при загальному стажі роботи 34 роки 9 місяців 29 днів визначено розмір 3705,65 грн, із застосуванням коефіцієнту страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% (0,46913), індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 2,09834, розмір пенсії визначено у сумі 4335,61 грн. Постановою Кабінету Міністрів України "Про проведення індексацій пенсій в 2019 році" №124 від 20.02.2019 визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Встановлено, що для проведення у 2019 році перерахунку пенсій застосовується коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17 та у разі коли в результаті перерахунку пенсій розмір підвищення не досягатиме 100 гривень до пенсії встановлюється доплата такого розміру. Суд першої інстанції зазначає, що при автоматичному перерахунку пенсії з 01.03.2019 року позивачу було невірно враховано коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,17, проте залишено коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки 1 року страхового стажу 1,35%. Під час призначення пенсії позивачу, при загальному стажі роботи 34 роки 9 місяців 29 днів визначено розмір 3705,65 грн. де коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35 % становить 0,46913, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 2,09834. У зв`язку з автоматичною помилкою (невірне визначення програмою ІКІС коефіцієнту) позивачу було обраховано розмір пенсії у сумі 4335,61 грн. (3764,40*1,17*2,09834*0,46913), проте 01.05.2020 року пенсійну справу позивача приведено у відповідність до вимог чинного законодавства, розмір пенсії позивача визначено в сумі 3705,65 грн. Тобто, дії відповідача щодо збільшення пенсійних виплат позивачу до 4335,61 грн мали технічний, помилковий характер, не співвідноситься з фактичним, відповідно до якого розраховується сума пенсії, а тому на теперішній час виплачуються згідно діючого законодавства. Факт помилкової виплати пенсії у завищеному розмірі, всупереч вимогам закону, не створює правових підстав для продовження виплати пенсії у попередньому розмірі, який не відповідає вимогам закону. Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає, що позивачу при призначенні пенсії обґрунтовано враховано коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% та визначено розмір пенсії на рівні 3705,65 грн. Також при перерахунку пенсії позивача у зв`язку із прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України №124 від 20.02.2019 обґрунтовано застосовано коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні 1,17 та визначено розмір пенсії позивача на рівні 4335,61 грн (3705,65 грн * 1,17). З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що з 01.05.2020 позивач має право на отримання пенсії у раніше призначеному розмірі, а саме 4335,61 грн, доводи відповідача про допущення зазначеної помилки не обґрунтовані, що свідчить про порушення відповідачем прав позивача у межах спірних правовідносин шляхом безпідставного зниження пенсії позивача з 01.05.2020 з 4335,61 грн до 3705,65 грн. Для належного захисту порушеного права позивача на отримання пенсії у передбаченому законом розмірі необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №918270802512 від 23.04.20 р. про перерахунок пенсії [PERSON] з 1.05.20 р. у розмірі 3705,65 грн, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з 1.05.20 р. у раніше призначеному розмірі, а саме 4335,61 грн. довічно та виплатити різницю протиправно не нарахованої та невиплаченої пенсії з 1.05.20 р. по день фактичного виконання цієї постанови. У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову. Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 2102 грн, який позивач сплатив за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Результат розгляду: partial