Рішення адміністративного суду від 2022-01-11 00:00:00+02

товариство з обмеженою відповідальністю Рівненський Регіональний ринок сільськогосподарської продукції «ШЕЛЕН», 27.01.2021 звернулась до суду з позовом, в якому просило: - визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Рівненській області та Державної податкової служби України щодо відмови в прийнятті, як податкової звітності позивача уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період, що уточнюється грудень 2020 року із додатками № 2 та № 3 до податкової декларації з податку на додану вартість. - зобов`язати Головне управління ДПС у Рівненській області та Державну податкову службу України прийняти уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період, що уточнюється грудень 2020 року із додатками № 2 та № 3 до податкової декларації з податку на додану вартість та відобразити їх показники на особовому рахунку позивача з податку на додану вартість. Обґрунтовує позов тим, що ТзОВ РРРСП «Шелен» був зареєстрований як платник податку на додану вартість з 01.09.2012, індивідуальний податковий номер 377810317124. Позивачу, 15.03.2021 стало відомо про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідно до рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 09.12.2020 № 1186/17-00-04-01. ТзОВ РРРСП «Шелен», 13.05.2021 направив відповідачу електронний уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2020 року, проте відповідно до квитанції № 1 від 13.05.2021, розрахунок не прийнято, оскільки порушено п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, а саме позивач на дату подання уточнюючого розрахунку не був платником податку на додану вартість. Позивачем, 14.05.2021 повторно подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2020 року з додатками № 2, № 3 у паперовому вигляді. Контролюючий орган своїм листом від 20.05.2021 № 5762/6/17-00-18-03-06 відмовив позивачу у прийнятті уточнюючого розрахунку вказавши, що 09.12.2020 позивачу анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість. Товариство вважає такі дії контролюючого органу неправомірними, оскільки після анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивач має право на подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за періоди в яких позивач був платником податку на додану вартість. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таке необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві. Головне управління ДПС у Рівненській області, 11.01.2022 подало клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки ним не отримано копію апеляційної скарги з додатками. Однак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що таке задоволенню не підлягають, оскільки матеріалами справи підтверджено (а. с. 102), що на офіційну електронну адресу Головного управління ДПС у Рівненській області (rv.official@tax.gov.ua) 08.12.2021 направлено копію апеляційної скарги. Крім цього, участь представника відповідача в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась, а відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце. У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами правомірно не прийнято, як податкову звітність, уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2020, який надісланий позивачем 14.05.2021 у паперовій формі, з додатками № 2 та № 3. Оскільки податкове законодавство передбачає обов`язок платника податку на додану вартість подавати звітність лише в електронній формі. Судом апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції «Шелен» зареєстрований як юридична особа 16.06.2011, номер запису 16021020000002653.01.09.2012 \~та як платник податку на додану вартість, відповідно до свідоцтва № 200061160, присвоєно індивідуальний податковий номер 377810317124. Головним управлінням ДПС у Рівненській області, 09.12.2020 прийнято рішення № 1186/17-00-04-01 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивачу товариству з обмеженою відповідальністю «Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції «Шелен», на підставі пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України. Вказане рішення, 11.12.2020 із супровідним листом № 11448/10/17-00-04-01-10 направлено платнику податку на його податкову адресу: 35302, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Великий Олексин, вул. Тараса Шевченка, 16Б, проте повернулось без вручення у зв`язку із відсутністю адресата за податковою адресою. Позивач вказує, що 15.03.2021 йому стало відомо про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість та в цей же день ним було направлено лист № 1-03/15 з проханням надати копію рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість та вказати підстави такого анулювання. Згідно відповіді Головного управління ДПС у Рівненській області від 22.03.2021 № 3176/6/17-00-18-03-06, позивачу направлено копію рішення від 09.12.2020 № 1186/17-00-04-01 та супровідний лист від 11.12.2020 № 11448/10/17-00-04-01-10. Позивачем, 13.05.2021 в електронній формі направлено контролюючому органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2020 року. Відповідно до квитанції № 1 документ не може бути прийнятий, оскільки порушено вимоги п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, а саме: ІПН « 377810317154» не був платником податку на додану вартість на дату подання звіту 13.05.2021. Дата анулювання реєстрації платника податку на додану вартість 09.12.2020. Позивачем, 14.05.2021 надіслано до відповідача уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2020 р. з додатками № 2 та № 3 у паперовій формі відповідно до листа від 14.05.2021 № 2-05/21. ДПС України, листом від 20.05.2021 № 5762/6/17-00-18-03-06 повідомлено позивача про відсутність підстав для прийняття уточнюючого розрахунку за грудень 2020 року у зв`язку із анулюванням реєстрації платника податку на додану вартість 09.12.2020 відповідно до рішення № 1186/17-00-04-01. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску. Положеннями пункту 49.8 статті 49 ПК України визначено, що під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. Відповідно до пункту 49.9 встановлено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. Імперативний характер наведеної норми означає, що контролюючий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 ПК України (особисто або уповноваженою на це особою, поштою чи засобами електронного зв`язку). Згідно пункту 48.3 статті 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності). Пунктом 48.4 статті 48 ПК України визначено, що у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності\~ (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період; дата та номер рішення про включення неприбуткової організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій; ознака неприбутковості організації; повне найменування нерезидента; місцезнаходження нерезидента; назва та код держави резиденції нерезидента; код нерезидента, що присвоєно державою, резидентом якої він є. Єдиною підставою для неприйняття\~ податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа, містить достовірні обов`язкові реквізити та надана у форматі, доступному для її технічної обробки (підпункт «в» пункту 49.3 статті 49 ПК України). Відповідно до пункту 49.10 статті 49 ПК України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо), забороняється. Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу. У такому разі, на підставі пункту 49.11 статті 49 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови. З аналізу наведених правових положень, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що перелік підстав для відмови контролюючого органу від прийняття податкової декларації, закріплений положеннями статей 48 та 49 ПК України, є вичерпним, а неприйняття податкової декларації з інших підстав, не передбачених податковим законодавством, забороняється. Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем 13.05.2021 в електронній формі надіслано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок у декларації за грудень 2020 року. У квитанції № 1, виданої контролюючим органом зазначено, що документ не може бути прийнятий, порушено вимоги п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, а саме: ІПН « 377810317154» не був платником податку на додану вартість на дату подання звіту 13.05.2021. Дата анулювання реєстрації платника податку на додану вартість 09.12.2020. Повторно позивачем, 14.05.2021 надіслано до відповідача вказаний вище уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість (з додатками № 2 та № 3) у паперовій формі. Однак, листом ГУ ДПС у Рівненській області від 20.05.2021 № 5762/6/17-00-18-03-06, ТОВ РРРСГП «Шелен» повідомлено про відсутність підстав для прийняття уточнюючого розрахунку за грудень 2020 рік, у зв`язку із анулюванням реєстрації платника податку на додану вартість 09.12.2020 відповідно до рішення № 1186/17-00-04-01. Отже, фактично підставою неприйняття контролюючим органом поданого позивачем уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ, стали обставини анулювання Товариству реєстрації платника ПДВ, які, на думку відповідача, з позицією якого погодився й суд першої інстанції, позбавляють платника податків права подання уточнюючого розрахунку у випадку самостійного виявлення помилки, що міститься у раніше поданій ним податковій декларації за звітний період в якому він був платником ПДВ. Однак, суд апеляційної інстанції зауважує, що такої прямої заборони норми\~ ПК України\~ не містять. Питання процедури анулювання реєстрації платника ПДВ визначено у\~ розділі V ПК України. За змістом пункту 184.1 статті 184 ПК України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку. Пунктом 184.2 статті 184 ПК України передбачено, що анулювання реєстрації у певних відповідних випадках може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу. Свідоцтво про реєстрацію платника податку вважається анульованим з дати анулювання реєстрації платника податку. З моменту анулювання реєстрації особи, як платника податку, така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складення податкових накладних й останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації (пункти 184.5, 184.6 статті 184 ПК України). Відповідно до пункту 184.9 статті 184 ПК України у разі якщо за результатами останнього податкового періоду особа має право на отримання бюджетного відшкодування, таке відшкодування надається протягом строків, визначених цим розділом, незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як платник цього податку на дату отримання такого бюджетного відшкодування, чи ні. З аналізу наведених правових положень, суд апеляційної інстанції зауважує, що стаття 184 ПК України містить лише підстави для анулювання реєстрації платника податку та не регулює питань щодо порядку подання та прийняття податкової звітності, у тому числі подання уточнень до неї, після анулювання реєстрації платника ПДВ. Порядок внесення змін до податкової звітності регулюється статтею 50 ПК України. Пунктом 50.1 статті 50 ПК України визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Із наведених положень пунктів 49.8, 49.9-49.15 статті 49, пункту 50.1 статті 50 ПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що прийняття податкової декларації (уточнюючого розрахунку) є обов`язком контролюючого органу, лише за визначених в законі підстав останній відмовляє платнику податків в прийнятті податкової декларації у встановленому порядку. Анулювання реєстрації платника ПДВ не позбавляє товариство, у випадку самостійного виявлення помилки, що міститься у раніше поданій ним податковій декларації за звітний період, в якому він був платником ПДВ, обов`язку надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації, а виправлені в ній показники податкових зобов`язань раніше поданих декларацій за звітний період, в якому він був платником ПДВ, є показниками такого періоду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від \~03.04.20230 у справі № 813/38/14, у подібних правовідносинах. Суд апеляційної інстанції вважає помилковим покликання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду, яка викладена в постанові від 17.07.2020 у справі № 826/17716/18. Оскільки у цій постанові спірні правові відносини стосувались прийняття контролюючим органом податкової декларації з податку на додану вартість, після анулювання товариству реєстрації платника ПДВ. Однак, у розглядуваній судом апеляційної інстанції справі № 460/8945/21, спірні відносини стосуються подання товариством уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період в який позивач був платником податку на додану вартість, що врегульовано ст. 50 ПК України, тобто такі відносини не є тотожними. Крім цього, суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання відповідачів, що ДПС України не може бути стороною в справі, оскільки позовна заява товариства не містить жодних обґрунтувань, які права чи законні інтереси порушено ДПС України і які позовні вимоги пред`являє позивач до цього відповідача. Так як, квитанцією № 1 (а.с. 13) підтверджується, що ДПС України не прийняло уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, яка подана позивачем 13.05.2021 в електронній формі. \~ Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що позов слід задовольнити, оскільки контролюючим органом протиправно, відмовлено позивачу в прийнятті уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період, що уточняється грудень 2020 року, із додатками № 2 та № 3 до податкової декларації з податку на додану вартість. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При поданні позовної заяви до суду першої інстанції позивач сплатив судовий збір у розмірі 2270 грн (квитанція № 5 від 01.07.2021 (а. с. 33), за подання апеляційної скарги 3405 грн (квитанція № 0.0.2299875588.1 від 13.10.2021 (а. с. 74). Оскільки, позовні вимоги задоволено повністю, то відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України судовий збір необхідно стягнути з Головного управління ДПС у Рівненській області та Державної податкової служби України, на користь позивача у розмірі 2837,50 грн з кожного відповідача, за рахунок їх бюджетних асигнувань. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про задоволення позову.

Результат розгляду: granted