Рішення адміністративного суду від 2022-07-28 00:00:00+03

У вересні 2021р. ТОВ «Атаман І К» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеської митниці ДМС України, \~якому просило суд визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 20.05.2021р. №UA500500/2021/000165/1 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/00316 від 20.05.2021р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час декларування товарів, позивачем було подано повний пакет документів необхідний для їх митного оформлення за основним методом. Однак, відповідач необгрунтовано відмовив та прийняв оскаржуване рішення, яким скориговав зазначену декларантом ціну, внаслідок чого, останній був змушений сплатити додаткові митні платежі. На думку позивача, обставини на які вказує відповідач у спірному рішенні, жодним чином не спростовують заявлену позивачем в декларації митну вартість товарів. Представник відповідача надав до суду першої інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Ухвалою суду 1-ї інстанції від 18.10.2021р. відмовлено у задоволенні клопотання представника Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про заміну відповідача та, в свою чергу, залучено до участі у справі в якості другого відповідача - Одеську митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21 А). Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року адміністративний позов ТОВ «Атаман І К» - задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці від 20.05.2021р. №UA500500/2021/000165/1 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/00316 від 20.05.2021р. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ТОВ «Атаман І К» судовий збір у сумі 4540 грн. Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, представник митниці 29.12.2021р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2021р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 13.01.2022р. матеріали даної справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2022р. вказана вище апеляційну скаргу відповідача залишено без руху з підстав несплати апелянтом судового збору. Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, повернуто частину надлишково сплаченого судового збору та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження. Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом 2-ї інстанції можуть бути розглянуті в порядку письмового провадження. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України). Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення. Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. Позивач - ТОВ «Атаман І К» (код ЄДРПОУ 41277430) зареєстровано як юридична особа\~ 21.12.2020р. ТОВ здійснює різні види діяльності, основний - за КВЕД: 46.31 «Оптова торгівля фруктами». 01.08.2019р. між ТОВ «АТАМАН і К» та Фірмою «NAMAA GROUP LIMITED» (Кенія) укладено контракт №02/19, відповідно до умов п.1.1. якого, «Постачальник» зобов`язується поставити, а «Покупець» прийняти та оплатити товар, зазначений в Специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього контракту, в порядку та на умовах, обумовлених у контракті. На виконання умов зазначеного Контракту, підприємство-нерезидент відправник Фірма «NAMAA GROUP LIMITED» (Кенія) поставило позивачу товар «авокадо свіже» врожаю 2021р., 6000 коробок. 20.05.2021р. декларантом було подану митну декларацію №UA500500/2021/022933, ціну задекларованого товару в якій було визначено за основним методом (т.б. за ціною договору). На підтвердження вказаних у митній декларації відомостей, до вказаної вище митної декларації було надано наступні документи: інвойс від 22.04.2021р., лист від 22.04.2021р., коносамент від 18.05.2021р., автотранспортна накладна від 19.05.2021р., фіто-санітарний сертифікат від 22.04.2021р., сертифікат про походження, загальна декларація прибуття від 16.05.2021р., Специфікація, зовнішньоекономічний договір та ін. Однак, за результатами здійснення митного контролю посадовими особами Одеської митниці Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 20.05.21р. №UA500500/2021/000165/1. Так, цим рішенням про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/000165/1 встановлено (п.33), що у наданих декларантом документах наявні наступні розбіжності, а саме: « 1) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2 ) в сертифікаті про походження товару від 22.04.2021р. №499221 вказано номер інвойсу інший (№023/21) ніж подано до митного оформлення (№22/21); 3)в інвойсі №22/21 від 22.04.2021р. відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01.08.2019р. №02/19; 4) згідно контракту 01.08.2019р. №02/19 п.1 п.п.1.1. повинна надаватись специфікація (що є невід ємною частиною контракту), специфікація до пакету документі не надана». Однак, ТОВ «АТАМАН і К» своїм листом від 20.05.2021р., на вимогу митного органу про надання додаткових документів, повідомило, що: витрати з пакування та маркування товару покладені на постачальника; у сертифікаті помилково зазначено невірний номер інвойсу, затвердженої форми рахунків-фактури не передбачено, а специфікація від 22.04.2021р. надавалась разом із митною декларацією. Також було повідомлено митний орган, що на їх вимогу надсилається копія митної декларації країни відправлення. Інших документів більше надсилатись не буде. Поряд з цим, в п.33 рішення про коригування митної вартості зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено що по товару №1 рівень митної вартості товару, митне оформлення яких вже здійснено є більшим - 2,19 долара США за 1кг (МД №UA500500/2021/008557 від 02.03.2021р.), ніж заявлено декларантом - 1,75 долара США за 1 кг. нетто. У зв`язку з викладеним, митним органом було прийнято і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00316 від 20.05.2021 р. Далі, ТОВ "АТАМАН І К" сплатило додаткові суми держмита для випуску товарів у вільний обіг та не погоджуючись із вказаним вище рішеннями відповідача, звернулось до суду із даним позовом. Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірних рішень відповідача. Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими та заснованими на законі, з огляду на наступне. Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України. Згідно з визначенням, наведеним у ч.1 ст.4 МК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), «митним контролем» - є сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. Як вбачається зі змісту приписів ст.246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Як передбачено вимогами ст.248 МК України,\~ митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. Декларування ж, згідно\~ із ст.257 МК України,\~ здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Відповідно до положень\~ ст.318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів та зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. Як слідує зі змісту положень ст.ст.49,50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів. Так, як загально відомо, система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Згідно з ч.2 статті VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Фактично аналогічні положення містяться і в нормах ч.ч.4,5\~ ст.58 МК України, якими, зокрема, передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Як передбачено ст.51 МК України,\~ митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього\~ Кодексу. А відповідно до\~ вимог ст.52 МК України,\~ заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати з органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Згідно\~ із ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього\~ Кодексу. Так, частиною 2\~ ст.53 МК України\~ чітко визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5,6\~ ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. А як передбачено ч.3 ст.53 МК України, у разі, якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Отже, з системного \~аналізу приписів ч.ч.1,2\~ ст.53 МК України\~ вбачається, що\~ Митним кодексом\~ передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів та зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Це також відповідає і стандартним правилам, встановленим п.п.3.16 та 6.2 «Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», до якої Україна приєдналась згідно із\~ Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства. Як вбачається зі змісту положень ч.4\~ ст.53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Однак, разом з тим, ч.5\~ ст.53 МК України\~ чітко та імперативно визначено, що митним органом забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Відповідно до\~ вимог ст.54 МК України,\~ контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1\~ ст.58 цього Кодексу. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, які дають реальну можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені\~ статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, про що вказано в постанові Верховного Суду від 07.11.2018р. по справі №826/18258/13-а. У відповідності до ч.1\~ ст.55 МКУ,\~ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, як ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формi пiд час здiйснення контролю правильностi визначення митної вартості цих товарів як до, так i після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6\~ ст.54 МКУ, виявлено, що заявлено неповнi та/або недостовірні відомості про митну вартість товарiв, у тому числі невiрно визначено митну вартість товарів. Зокрема,\~ статтею 58 МК України\~ також передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень\~ статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно лише тільки за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій\~ статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у\~ главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично. Враховуючи вищевикладені обставини, аналіз положень ч.3 ст.53, ч.1,\~ 2\~ та\~ 5\~ ст.\~ 54, ст.\~ 58 МК України\~ дає підстави для висновку про те, що орган доходів та зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у\~ статті 58 МК України, адже такі вади не дозволяють органу доходів та зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару. Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом. Відповідно до норм ч.ч.3,4\~ ст.53 МК України,\~ право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч.2\~ ст.53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Так, процедура витребування органом доходів та зборів додаткових документів з урахуванням вимог чинного законодавства має визначені умови та послідовність - витребування додаткових документів має місце виключно з підстав існування у контролюючого органу обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У свою чергу, митниця має вказати, які саме відомості у поданих документах викликають сумнів. Витребування додаткових документів за переліком ч. 3\~ ст. 53 МК України\~ можливе за умови зазначення митницею того, який саме документ є необхідним та які конкретно відомості такий документ має підтвердити. Тобто витребування всіх документів, передбачених ч.3\~ статті 53 МК України, можливе за умови надання митницею пояснень щодо кожного з документів. Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені\~ статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Тобто, наведені приписи діючого митного законодавства чітко зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Крім того, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, Митниця також повинна ще вказати, які ж саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому саме з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. У свою чергу, не наведення відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. Аналогічна правова позиція з цього спірного питання неодноразово була висловлена як Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015р. у справі №21-127а15, від 30.06.2015р. у справі №21-591 аі5 (№814/283/14), так і Верховним Судом, зокрема, постановах від 20.02.2018р. № 826/997/16, від 17.04.2018р. №815/329/17, від 14.09.2018р. №821/1617/17. Як \~встановлено з матеріалів справи, на переконання судової колегії, декларант надав відповідачу усі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей, а відповідач, в свою чергу, в даному випадку, не навів жодного обґрунтування наявності підстав вважати, що ці надані позивачем документи містять якісь суттєві розбіжності, або наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Так, як вбачається з оскаржуваного рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів та вже зазначалося вище, фактичною підставою для витребування додаткових документів стало те, що: 1) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) в сертифікаті про походження товару від 22.04.2021р. № 499221 вказано номер інвойса інший (№023/21) ніж подано до митного оформлення (№22/21); 3) в інвойсі №22/21 від 22.04.2021р. відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01.08.2019р. № 02/19; 4) згідно контракту 01.08.2019р. №02/19 (п.1 п.п.1.1) повинна надаватись специфікація (що є невід ємною частиною контракту), однак вона до пакету документів не додана. В свою чергу, як вже зазначалося судом вище, 01.08.2019р. між ТОВ «АТАМАН і К» та Фірмою «NAMAA GROUP LIMITED» (Кенія) укладено контракт №02/19 від 01.08.2019р., пунктом 3.1. якого чітко встановлено, що товар оплата товару покупцем здійснюється на наступних умовах: або протягом 14 днів після митного оформлення товару або на умовах 100% передплати з боку покупця. А як видно зі змісту п.7.2 цього контракту, обов`язок щодо пакування та маркування покладається на постачальника. Витрати з пакування та маркування товару також покладаються на постачальника. При цьому, вказані витрати входять у вартість товару. Пунктом 4.2 контракту також встановлено, що поставка товару здійснюються на умовах «ІНКОТЕРМС 2010» CFR. Так, за правилами «ІНКОТЕРМС 2010» за умовами CFR, саме продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування. Враховуючи вищевикладене та умови контракту №02/19 від 01.08.2019р., судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, приходить до висновку про те, що посилання митного органу на факт ненадання декларантом документів, що підтверджують складові даної складової митної вартості товару (пакування), є необґрунтованими та безпідставними. Що ж стосується посилань митного органу на те, що в сертифікаті про походження товару від 22.04.2021р. № 499221 нібито вказано інший номер інвойсу (№023/21) ніж подано до митного оформлення (№22/21), то судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, з врахуванням пояснень представника позивача, вважає, що, в даному випадку, мала місце технічна помилка (описка) і цей недолік жодним чином не впливає на митну вартість товару. Одночасно, при цьому, слід зауважити, що вказаний сертифікат від 22.04.2021р. містить усі необхідні і вагомі дані, що надають реальну можливість ідентифікувати його причетність саме до відповідного контракту та поставки товару: постачальник та отримувач товару, кількість ящиків товару, назва та вага товару. Також, суд не приймає до уваги і посилання відповідача на ненадання, разом із МД ,специфікації (що є невід`ємною частиною контракту), оскільки в графі 44 митної декларації №UA500500/2021/022933 міститься посилання на надання декларантом вказаного документу. До того ж, судова колегія приймає до уваги і факт зазначення самим відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву про те, що разом із листом-відповіддю від 20.05.2021р. ТОВ «АТАМАН і К» до митного органу було надано, зокрема, і цю саму специфікацію. \~ Щодо посилання митного органу на те, що в інвойсі №22/21 від 22.04.2021р. нібито відсутнє посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01.08.2019р. № 02/19, то суд 2-ї інстанції зазначає, що зазначений факт не є «розбіжністю» та жодним чином не впливає на митну вартість товару, її числові показники і не є ані окремою, ані достатньою підставою для митного органу не приймати документи для підтвердження митної вартості товару за ціною контракту або ж зазначати такі відомості як підставу для коригування митної вартості. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачем, в даному випадку, було надано до Одеської митниці Держмитслужби усі необхідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митною декларацією, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України, та які не містять розбіжностей, та, в свою чергу, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Відповідач же, в свою чергу, не підтвердив належними і беззаперечними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах суттєвих розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, слід також зазначити й про те, що відповідно до п.п.2,4 ч.2 ст.55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у т.ч. щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем окрі іншого, зазначено, що у митного органу наявна інформація з баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості товару, митне оформлення яких вже здійснено, є дещо більшим - 2,19 долара США за 1кг (МД №UA500500/2021/008557 від 02.03.2021р.), ніж заявлено декларантом -1,75 долара США за 1 кг. нетто. Однак, якщо уважно дослідити це питання, відповідачем, в даному випадку, було вказано лише тільки номер, дату та ціну по митній декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що, в свою чергу, не дає достатніх підстав вважати таке рішення повністю обґрунтованим та мотивованим у контексті ст.55 МК України. Таким чином, у наведеному для прикладу рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номеру та дати митної декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен був також навести ще й пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів. Отже, за встановлених судами обставин, митний орган, в даному конкретному випадку, фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому, як вже зазначалося вище, усі досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МКУ до документів, які підтверджують митну вартість товарів. Таким чином, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку про те, що відповідачем, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не доведено наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за ціною контракту, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність беззаперечних підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2021/000165/1 від 20.05.2021р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00316 від 20.05.2021 р. Інші аргументи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах чинного законодавства та спростовуються матеріалами справи. До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж \~Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. А згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій. З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Результат розгляду: denied