Рішення адміністративного суду від 2022-07-11 00:00:00+03

[PERSON] 21.12.2021 р. звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про скасування реєстраційного запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) №22031750000023765, внесеного 15.01.2014 р. державним реєстратором Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Хоменко І.М., щодо включення відомостей про [PERSON] з відміткою про те, що свідоцтво про державну реєстрацію вважається недійсним, з моменту його внесення. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 р. позовна заява залишена без руху, \~запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду уточненого адміністративного позову з уточненими позовними вимогами відповідно до вимог\~ КАС України, який містить ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача у справі, а також його копії для направлення відповідачу/відповідачам відповідно до їх кількості; уточненого адміністративного позову із зазначенням дати, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а також його копії для направлення відповідачу/відповідачам у справі відповідно до їх кількості, а в разі подання позову після закінчення строків, установлених законом,\~ позивач має подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 р. позовна заява повернута позивачу. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу від 31.01.2022 р., направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує на \~неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права. На думку апелянта, судом першої інстанції не взято до уваги викладені позивачем у заяві від 14.01.2022 р. обставини, а саме, що вона не мала можливості дізнатися про внесення відомостей щодо неї до ЄДР від 15.01.2014 р. №22031750000023765, позаяк ще у 2003 р. зверталась до Дніпропетровського районного управління юстиції та податкової інспекції із заявою про припинення її як суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи, її запевнили про внесення відповідних відомостей. Після цього позивач не займалась будь-якою підприємницькою діяльністю, була найманим працівником, а користуватися мережею Інтернет вона не вміє, тому не знала про наявність будь-яких даних про себе в певних базах та реєстрах, а дізналась про \~порушення своїх прав лише 24.11.2021 р. після блокування карткового рахунку. При цьому до 24.11.2021 р. вона не отримувала жодних повідомлень від державних реєстраторів або контролюючих органів про внесення відносно неї відомостей до ЄДР. Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами відповідно до частини другої \~статті 312 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, зазначену в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього кодексу.\~ Перевіривши \~законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав. Суд першої інстанції вважав, що \~зазначені позивачем у клопотанні обставини не є поважними та достатніми для поновлення строку звернення до суду з позовом, оскільки позивач мала змогу дізнатися про порушення своїх прав через наявність безоплатного доступу до відомостей ЄДР ще у 2014 році, а відтак посилання позивача на поважність пропуску строку \~не можуть бути підставою для поновлення строку. Враховуючи не надання позивачем доказів та не наведення об`єктивних та переконливих причин, які завадили позивачу звернутися до суду у строк, встановлений\~ ст. 122 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку, що \~позивачем пропущено строк звернення із позовом до суду, встановлений\~ \~\~ст. 122 КАС України, а вказані у заяві про поновлення строку на звернення до адміністративного суду доводи не спростовують факт пропуску строку та не підтверджують поважність пропуску такого строку, тому повернув позовну заяву. Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне. Як зазначено вище, [PERSON] 21.12.2021 р. подано до суду першої інстанції цей позов, предметом якого є скасування реєстраційного запису в ЄДР №22031750000023765, внесеного 15.01.2014 р. державним реєстратором Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, щодо включення відомостей про [PERSON] з відміткою про те, що свідоцтво про державну реєстрацію вважається недійсним, з моменту його внесення. На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 28.12.2021 р. позивачем подано до суду першої інстанції уточнений\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позов, в якому заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду. Спірним є питання дотримання позивачем строку звернення \~до суду та наявності підстав для визнання причин пропуску строку поважними. Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Частиною першою \~\~статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. За змістом частин першої та другої \~\~статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. В межах цієї справи позивачем оскаржено реєстраційний запис в ЄДР від 15.01.2014 р., позовна заява подана до суду першої інстанції 21.12.2021 р. Верховним Судом в постанові від 17.07.2018 р. в справі № 521/21851/16-а висловлена правова позиція, за якою поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Судом першої інстанції обґрунтовано \~не враховано посилання позивача на \~те, що вона не знала про внесення відомостей щодо неї до ЄДР у 2014 році, позаяк як Порядком надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 грудня 2012 року №1846/5, а згодом й Порядком надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 17 червня 2016 року № 1657/5, забезпечено безоплатний доступ до відомостей Єдиного державного реєстру та веб-сайту технічного адміністратора Єдиного державного реєстру шляхом пошуку та перегляду інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з можливістю копіювання та роздрукування таких відомостей. Тому є правильним висновок суду першої інстанції про визнання неповажною причиною тривалого пропуску строку звернення до суду (більше семи років) причину, зазначену позивачем, - необізнаність у проведенні реєстраційних дій у 2014 році. Доводи апелянта про те, що у неї відсутні \~навички у \~користуванні мережею \~Інтернет, тому вона не мала можливості дізнатися про внесення спірного запису до ЄДР, а про порушення свої прав дізналась лише 21.11.2021 р., суд визнає необґрунтованими, позаяк позивач тривалий час перебувала на обліку в органах податкової служби \~та мала бути обізнаною про цей факт, зокрема, внаслідок направлення їй відповідних вимог контролюючого органу. При цьому відсутність певних навиків не позбавляє позивача можливості отримувати через інших осіб відомостей з ЄДР. Суд вважає за необхідне зауважити, що подавши заяву у 2003 році про припинення підприємницької діяльності, позивач не отримала будь-яких \~доказів внесення відомостей до припинення діяльності до баз даних податкового органу, тобто діяла необачно. \~\~ Таким чином, приведені обставини дають підстави вважати обґрунтованим висновок суду першої інстанції про недотримання позивачем строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, а судом першої інстанції обґрунтовано визнано неповажними підстави для поновлення строку звернення до суду, зазначені позивачем у заяві про поновлення такого строку. Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних\~ \~\~Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 р. в справі № 240/12017/19 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18)\~ \~\~щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним\~ законом\~ строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі\~ \~\~№ 822/1928/18) та дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого\~ статтею 122 КАС України\~ у спорах цієї категорії, зокрема, що \~для\~ \~\~визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений\~ законом\~ строк звернення до суду. В той же час,\~ \~\~триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи приведені правові висновки Верховного Суду, суд визнає правильним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість доводів позивача про наявність поважних причин \~пропуску \~строку звернення до суду. З урахуванням викладеного суд \~дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала прийнята \~з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали не вбачається.

Результат розгляду: denied