Рішення адміністративного суду від 2022-07-18 00:00:00+03

До Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви представника позивача Жердєва Сергія Миколайовича в інтересах [PERSON] до Попаснянського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській областів якому просить суд: - визнати протиправною бездіяльність Попаснянського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області щодо непризначення, ненарахування та невиплати [PERSON] , яка перебувала на утриманні у померлого годувальника [PERSON] , одноразової допомоги, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб. - зобов`язати Попаснянське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області призначити, нарахувати та виплати [PERSON] , яка перебувала на утриманні у померлого годувальника [PERSON] , одноразову допомогу що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року відмовлено у задоволені позовних вимог. Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, [PERSON] (через представника) звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального процесуального права, просила суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивач, як непрацездатна особа та особа з інвалідністю має право на отримання спірної допомоги. При цьому, вказано, що позивач отримує щомісячні страхові виплати як непрацездатна особа, яка перебувала на утриманні померлого, відтак посилання відповідача на відсутність факту перебування позивача на утриманні померлого є незмістовним. Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, з огляду на наступне. Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що [PERSON] , [INFO] , звернулась 03.03.2021 до Попаснянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області із заявою про нарахування та виплату страхових виплат за п.1, 2 ст. 41 Закону (а.с. 59). Згідно зворотного боку зазначеної заяви, позивачем до Фонду подані наступні документи: - копія індивідуального податкового номера, засвідчена підписом працівника відділення Фонду Шевченко Н.І.; - копія паспорту [PERSON] (а.с. 5-7); - акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (а.с. 62-67); - копія свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого [PERSON] (а.с. 68); - копія свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про шлюб [PERSON] (а.с.69); - довідка про середню заробітну плату (доходів) потерпілого [PERSON] (а.с. 70); - копія свідоцтва про народження потерпілого [PERSON] (а.с. 71); - копія трудової книжки [PERSON] (а.с. 72-75). Згідно переліку документів, доданих до заяви, [PERSON] не надала довідку про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебуває на його утриманні або копії відповідного рішення суду (п. 19) та рішення суду про факт перебування на утриманні померлого (якщо таке рішення приймалось) (п. 21). На підставі поданих [PERSON] документів, Попаснянське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області прийняло постанову від 02.04.2021 № 1213/1275/1275/1, яким [PERSON] , призначено щомісячні страхові виплати у розмірі 3499,69 грн. з 28.12.2020 безстроково (а.с. 133). Спірним питанням є право [PERSON] на отримання одноразової допомоги в разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві, зокрема виплата одноразової допомоги сім`ї потерпілого, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Відмовляючи у задоволені позовних вимоги, суд першої інстанції посилається на відсутність доказів встановлення факту знаходження позивача на утриманні померлого. Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХIV (далі - Закон № 1105-ХIV. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону № 1105 в разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Із аналізу змісту ч. 6 ст. 42 Закону № 1105 слідує, що дана стаття встановлює та розмежовує виплату одноразової допомоги в разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві, зокрема виплата одноразової допомоги сім`ї потерпілого, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та виплату одноразової допомоги кожній особі, яка перебувала на утриманні потерпілого, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. Відповідно до статті 43 Закону України № 1105 для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; документи про необхідність подання додаткових видів допомоги. Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника: 1) копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; 2) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду; 3) довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - виконавчого органу ради про батьків або іншого члена сім`ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер чи онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку; 4) довідки навчального закладу про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання; 5) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу. Факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку. Згідно з п.п. 20, п. 5.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду від 19.07.2018 №11, Управління (відділення) Фонду розглядає справи про призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого сім`ї та особам, які мають на це право, за умови подання документів, зокрема: довідки про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні або копії відповідного рішення суду. Відповідно до частин 2 та 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Суд першої інстанції відмовив позивачу у задоволені позовних вимог з огляду на відсутність доказів спільного проживання позивача з її померлим сином. Даний висновок колегія суддів вважає помилковим з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи позивач та її син зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] та проживали як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідача, 02 квітня 2021 року Попаснянським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області прийнято постанову про призначення [PERSON] щомісячних страхових виплат як особі, яка має на них право в разі смерті сина (годувальника). Відтак, фондом визнано, що позивач була на утриманні померлого сина, в іншому випадки щомісячні страхові виплати призначені не були. При цьому, позивач намагалась в судовому порядку встановити факт перебування її на утриманні померлого сина, однак, ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 29 липня 2021 року відповідну заяву залишено без розгляду. Суд апеляційної інстанції вважає, що позивач не має інших способів захисту свого права на отримання одноразової грошової допомоги, ніж в суді адміністративної юрисдикції. Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги порушено відповідачем, з огляду на достатність доказів спільного проживання позивача з померлим сином та фактичного визнання фондом її статусу (особа, яка втратила годувальника) призначенням щомісячних страхових виплат. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги позивача мають бути задоволені. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати на виконання приписів ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Результат розгляду: granted