Рішення адміністративного суду від 2022-02-09 00:00:00+02

У листопаді 2021 року [PERSON] ( далі позивач, [PERSON] ) звернулася до Сахновщинського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі відповідач, ГУ Держгеокадастру у Харківський обл.), начальника відділу здійснення державного контролю за використанням та охороною земель №5 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Сем`яна Вадима Анатолійовича\~ (далі начальник відділу ГУ Держгеокадастру у Харківський обл. Сем`ян В.А.), в якому просила: -скасувати постанову № 404-ДК/0227По/08/01/-21 від 07.10.2021 винесену начальником відділу ГУ Держгеокадастру у Харківський обл. Сем`яном В.А. про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 23.12.2021 вказаний адміністративний позов \~задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.10.2021 №404-ДК/0219По/08/01/-21 про накладення на [PERSON] штрафу у розмірі 170 грн за\~ст. 53-1 КУпАП. Закрито справу про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за\~ст. 53 -1 КУпАП. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просив суд скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ Держгеокадастру у Харківський обл., посилалось на те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірною та обґрунтованою, винесеною з дотриманням чинного законодавства та в межах повноважень. Крім того, апелянт вказав, що позивачем пропущено строк на звернення до суду першої інстанції, вважав помилковими висновки суду про наявність підстав для визнання причин пропуску строку поважними. Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 03.02.2021 ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні справу №634/1295/21 за апеляційною скаргою ГУ Держгеокадастру у Харківський обл. Згідно ч. 1\~ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України\~(далі -\~КАС України) у справах, визначених статтями\~273 - 277,\~280 - 283,\~285 - 289\~цього\~Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2\~ст. 268 КАС України). Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3\~ст. 268 КАС України). Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце були повідомленні належним чином відповідно до положень ст. 268 КАС України. 09.02.2022 від ГУ Держгеокадастру у Харківський обл. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Зважаючи на вимоги щодо строків розгляду справи передбачених ст. 286 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення вищезазначеного клопотання \~без задоволення. Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів , на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, зазначає наступне. Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорено сторонами. Держгеокадастром, за результатами аналізу (моніторингу) достовірності інформації, щодо дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки орієнтованою площею 67 га, що знаходиться поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером 6324884000:02.000:0108, яка розташована на територіїї Лигівського старостинського округу Сахновщинського ОТГ Красноградського району Харківської області, було здійснено заходи державного нагляду (контролю) та складено акт обстеження земельної ділянки №404-Дк/352/АО/10/01-21 від 29.07.2021 та акт перевірки №404-Дк/457/АП/09/01-21 від 30.07.2021. Перевіркою було встановлено, що на зазначеній ділянці здійснюється обробка грунту та вирощування різних видів товарної продукції. Зазначена земельна ділянка оброблялась невстановленими особами без відповідного рішення (розпорядження) органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. На підставі інформації ВП №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області від 08.09.2021, щодо осіб, які використовують вищевказану земельну ділянку без відповідного рішення органу виконавчої влади. 07.10.2021 постановою начальника відділу ГУ Держгеокадастру у Харківський обл. Сем`яна В.А. №404-ДК/0219По/08/01/-21 \~до адміністративної відповідальності було притягнуто [PERSON] за вчинення правопорушення передбаченого\~ст. 53-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Вважаючи свої права порушеними , позивач звернулася до суду з позовом. Розглядаючи по суті позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з поважних причин. Колегія суддів вважає помилковими такі висновки суду першої інстанції та зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). З матеріалів справи встановлено, що оскаржувана постанова № 404-ДК/0227По/08/01/-21 \~винесена 07.10.2021. Копію вищезазначеної постанови отримано позивачем 25.10.2021, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про отримання копії постанови (а.с. 13). З позовною заявою позивач звернулася 25.11.2021, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду першої інстанції. Перевіряючи обґрунтованість висновків суду, щодо наявності поважних причин пропуску строку, колегія суддів зазначає наступне. \~\~ Згідно зі статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, згідно ч. ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно з ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006 року, заява № 23436/03). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Підстави пропуску строку на звернення до суду з позовною заявою можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позовної заяви. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження постанови у судовому порядку в строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку на звернення до суду з позовною заявою з поважних причин. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Особа, яка має намір подати позовну заяву, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту позовної заяви, в тому числі щодо дотримання строків на звернення. Як встановлено під час судового розгляду [PERSON] участі у розгляді справи про притягнення її до адміністративної відповідальності не приймала, про винесену постанову їй стало відомо з копії постанови яку отримала 25.10.2021. Враховуючи вищезазначені правові норми, обставини справи, а також дату отримання оскаржуваної постанови позивачем та дату звернення до суду з адміністративним позовом (25.11.2021), колегія суддів зазначає, що позивачем був пропущений строк звернення до суду майже на 21 день Будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до \~суду позивачем ані до суду першої інстанції, ані до апеляційної інстанції надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України підстава для скасування рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позовної заяви без розгляду у відповідній частині: \~судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно\~статтями 238,\~240\~цього Кодексу. Пунктом 10 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду. Так, враховуючи, що процесуальний строк [PERSON] пропущено без надання належного обґрунтування поважності причин пропуску строку, колегія суддів вважає , що позивачем пропущено десятиденний строк, передбачений ч. 2 ст. 286 КАС України, \~на оскарження у судовому порядку постанови №404-ДК/0219По/08/01/-21 винесену начальником відділу ГУ Держгеокадастру у Харківський обл. Сем`яном В.А., що є підставою для часткового задоволення вимог апеляційної скарги та залишенню позовної заяви без розгляду. \~\~\~ Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний \~з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 \~Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. Відповідно до\~ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям постанови про залишення позовної заяви [PERSON] без розгляду.

Результат розгляду: partial