Рішення адміністративного суду від 2022-09-21 00:00:00+03

[PERSON] (далі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (далі відповідач), в якому просив суд: - визнати протиправними (неправомірними) дії Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 03196593) стосовно відмови у здійсненні перерахунку та виплати [PERSON] \~щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком (8845,00 грн.), з урахуванням раніше виплачених коштів (1491,00 грн.); - зобов`язати Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 03196593) зробити перерахунок та виплатити щорічну допомогу до 5 травня за 2021 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів на картковий рахунок [PERSON] за реквізитами, які додано до позовної заяви. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від \~17.11.2021р. зазначений позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради стосовно відмови у здійсненні перерахунку та виплати [PERSON] \~щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком (8845,00 грн.), з урахуванням раніше виплачених коштів (1491,00 грн.). Зобов`язано Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (61166, Харківська область, м. Харків, пр-кт. Науки. 17А, код ЄДРПОУ: 03196593) зробити перерахунок та виплатити [PERSON] \~( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ) щорічну допомогу до 5 травня за 2021 рік виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від \~17.11.2021р. по справі № 520/20777/21 в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач також зазначає, що Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради не є розпорядником коштів державного бюджету з питання виплати щорічної допомоги до 5 травня, не має відповідних бюджетних асигнувань з цього приводу, не має рахунків, з яких здійснюється виплата коштів на ці цілі, отже не має повноважень нараховувати та виплачувати разову грошову допомогу до 5 травня. Також апелянт зазначає, що вказана грошова допомога була виплачена позивачу у розмірі, встановленому чинним законодавством, а \~саме 1491 грн, а тому, на думку відповідача, підстав для виплати цієї грошової допомоги позивачу в інших розмірах немає. У відповідності до п. 3 ч. 1 \~ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. \~\~\~ Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус ветерана війни та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. На виконання частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідач виплатив позивачу разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 1491,00 грн. Листом від 09.06.2021 позивача повідомлено про відсутність підстав для здійснення виплати в іншому розмірі. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду. Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для задоволення позовних вимог у спосіб визнання протиправними дій Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради стосовно відмови у здійсненні перерахунку та виплати [PERSON] \~щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком (8845,00 грн.), з урахуванням раніше виплачених коштів (1491,00 грн.) та зобов`язання відповідача зробити перерахунок та виплатити [PERSON] \~щорічну допомогу до 5 травня за 2021 рік виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів. Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. № 3551-XII (в подальшому - Закон № 3551-XII). Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону №3551-XII (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 р. №367-XIV), щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 р. №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (в подальшому - Закон № 107-VI), текст вказаної вище частини статті 12 Закону № 3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України". Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу ІІ Закону № 107-VI, визнані неконституційними. Згідно із пп. 5 п. 63 розділу І Закону України від 28.12.2014 р. № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Рішенням від 27.02.2020 р. № 3-р/2020 Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12,13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. У пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України, посилаючись на положення свого рішення від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. Таким чином, на час виникнення спірних відносин рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 р. № 3-р/2020 відновлено дію частини 5 статті 12 Закону № 3551-XII у редакції Закону № 367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Водночас Кабінет Міністрів України у постанові від 08.04.2021 р. № 325 установив, що у 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 1491 грн. (додаток до Порядку використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 р. № 325), тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п`ятою статті 12 цього Закону. Отже, на час виплати позивачу в 2021 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли і Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і постанова Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 р. № 325. Виходячи із визначених у частині 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2021 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 р. № 325, а Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який має вищу юридичну силу. Таким чином, застосовуються положення ст. 12 Закону № 3551-XII в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 р. № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 р. мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 28 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У відповідності до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2021 року встановлено у розмірі 1769 гривень. Отже, відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", сума виплати позивачу повинна складати 8845 гривень (1769 x 5 = 8845). Таким чином, позивач має право на доплату разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, оскільки за 2021 рік така допомога йому виплачена не в повному обсязі. Як зазначає позивач, разову грошову допомогу йому сплачено у розмірі 1491 грн, тобто у розмірі меншому ніж передбачено ч. 5 ст. 12 Закону № 3551-XII, що в свою чергу свідчить про порушення права позивача на отримання допомоги у належному розмірі. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році повинна виплачуватися учасникам бойових дій у розмірі, встановленому статтею 12 Закону № 3551-XII у редакції Закону № 367-ХІV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для учасників бойових дій у п`ять мінімальних пенсій за віком. Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в рішенні від 29.09.2020 року у справі №440/2722/20, яке було залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року в аналогічних правовідносинах. Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи. Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем протиправно було призначено позивачу допомогу до 5 травня у розмірі 1491 грн, оскільки він не відповідає приписам діючого законодавства. Між тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для покладення на Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради обов`язку зробити перерахунок та виплатити [PERSON] щорічну допомогу до 5 травня за 2021 рік, виходячи з наступного. Так, за змістом листа Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської від 09.06.2021 (а.с. 12) та відзиву на позовну заяву (а.с. 25-27) Управління не є розпорядником коштів державного бюджету з питань виплати щорічної допомоги до 5 травня, не має відповідних бюджетних зобов`язань та бюджетних асигнувань з цього приводу. Відповідно до покладених повноважень Управління формує та направляє до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат списки осіб, які мають право на отримання зазначених виплат, а нарахування та виплату щорічної допомоги до 5 травня за списками Управління здійснює \~Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Відповідно до п. 4.1.22 Положення про Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 09.12.2020 №7/20 до повноважень Управління входить здійснення призначень разової грошової допомоги, передбаченої законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» та передача списків-розпорядження до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації для нарахування і виплати. Таким чином, призначення допомоги до 5 травня здійснює Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради та передає списки-розпорядження до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації, після отримання списків Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації здійснює нарахування та виплату вказаної допомоги. Отже, до обов`язків Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради входить призначення допомоги до 5 травня та передача списків-розпорядження до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Враховуючи викладене, судом першої інстанції необґрунтовано покладено на відповідача по справі обов`язок здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної допомоги до 5 травня, оскільки Управління не має таких повноважень у відповідності до приписів Положення про Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської. Колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту прав позивача є покладення на Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради обов`язку призначити [PERSON] щорічну допомогу до 5 травня за 2021 рік та передати список-розпорядження до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації. В задоволенні позовних вимог про покладення на відповідача обов`язку зробити нарахування та виплату вказаної допомоги слід відмовити. За таких обставин, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не з`ясовано всіх обставин справи, що мають значення для правильного розгляду справи, в зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради щодо не призначення [PERSON] щорічну допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язання Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради призначити [PERSON] щорічну допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та передати відповідний список-розпорядження до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації. Щодо доводів апеляційної скарги про те, що Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради є неналежним відповідачем по даній справі, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності. Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 26.12.2019 року по справі №724/716/16-а. За змістом частини сьомої статті 48 КАС України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що заміна відповідача або залучення співвідповідача у справі можлива лише у суді першої інстанції до прийняття рішення по суті спору. Таким чином, приписами Кодексу адміністративного судочинства України не надано повноважень суду апеляційної інстанції на заміну відповідача або залучення співвідповідачів у справі. Отже, у даному випадку колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, винесеного стосовно правовідносин, які виникли між особою, яка має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня 2021 року та Управлінням соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29). Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: partial