Рішення адміністративного суду від 2022-01-20 00:00:00+02

Історія справи. [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - Відповідач), в якому просила: - визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ЄДРПОУ 22933548) щодо призначення та виплату пенсії [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), виходячи із заробітної плати за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС за 3 (три) відпрацьовані дні в червні 1986 року; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ЄДРПОУ 22933548) призначити та виплатити пенсію [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), виходячи із заробітної плати в сумі 266 крб. 73 коп. за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС за 3 (три) відпрацьовані дні в червні 1986 року згідно пп. 4 п. 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, починаючи з 02.06.2020, з урахуванням раніше виплачених сум. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року адміністративний позов було задоволено частково: - визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду у Київській області щодо перерахунку та виплати пенсії [PERSON] , виходячи із заробітної плати за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС за (три) відпрацьовані дні в червні 1986 року; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] , виходячи із заробітної плати в сумі 266 крб. 73 коп. за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС за 3 (три) відпрацьовані дні в червні 1986 року згідно пп. 4 п. 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210, починаючи з 01.06.2020, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено. Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем безпідставно відмовлено Позивачу в перерахунку пенсії на підставі довідок Володарського районного комунального підприємства «Трудовий архів» від 18.05.2020 №67-06-06 та №66-06-06. При цьому, суд звернув увагу на те, що довідки Володарського районного комунального підприємства «Трудовий архів» від 18.05.2020 №67-06-06 та №66-06-06 не визнані судом незаконними, недійсними або такими, що видані безпідставно чи з порушенням правил її видачі. Разом з тим, суд зазначив, що Відповідач, не будучи органом, який є компетентним та уповноваженим встановлювати факт участі особи у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, перебирає на себе не властиві йому повноваження ставити під сумнів чинні, не скасовані, не визнані недійсними офіційні документи, які свідчать про особисту участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, нехтуючи правом особи, яка жертвуючи власним здоров`ям, виконувала свій громадянський обов`язок перед державою. Водночас, суд вказав, що обов`язок збереження всіх первинних бухгалтерських документів за 1986 рік, зокрема, документів щодо виплати заробітної плати та відрядження позивача у зону відчуження, за часів існування Радянського Союзу, де всі документи та сама подія - аварія на ЧАЕС були тривалий час засекречені, не може бути покладено на позивача, як і поставлено під сумнів їх існування, адже наслідки у вигляді ушкодженого здоров`я, причинний зв`язок втрати якого поставлено в пряму залежність від участі особи у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС уповноваженими та компетентним органами, є тим прямим та безперечним доказом, який свідчить про наявність права на отримання належного рівня пенсійного та соціального забезпечення як такого. З цих підстав суд дійшов висновку, що відмова Відповідача у перерахунку пенсії Позивача, з урахуванням архівних довідок Володарського районного комунального підприємства «Трудовий архів» від 18.05.2020 № 67-06-06 та № 66-06-06 є необґрунтованою та протиправною. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи, що Позивач відпрацював у зоні відчуження менше календарного місяця, пенсія обчислюється, виходячи із заробітної плати, одержаної ним за роботу в зоні відчуження за весь фактично відпрацьований час з 12.05.1986 по 04.06.1986 без додавання суми заробітної плати за межами зони відчуження. При цьому, Апелянт зазначає, що заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів (тобто, у даному випадку на 7), а одержана сума множиться на 25,4 (місячна норма при шестиденному робочому тижні). Водночас, Апелянт зазначає, що оскільки за період перебування в зоні ЧАЕС з 12.05.1986 по 04.06.1986 нарахування за роботу в такій зоні відсутні, заробітна плата не розбита помісячно, то її неможливо підтвердити первинними документами і тому розрахунок проведено, виходячи із заробітної плати за весь фактично відпрацьований час без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. Також, Апелянт звертає увагу на відсутність у пенсійній справі довідок №№ 67-06-06, 66-06-06 та на розбіжності у документах. З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав. Обставини справи, установлені судом першої інстанції. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є громадянином України, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданим Володарським РВ ГУ МВС України в Київській області 18.05.1996 та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області. Позивач є особою з інвалідністю і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом № 796-ХІІ, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] . Причина інвалідності якого є захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Вказані обставини підтверджуються даними, наведеними у довідці Обласної спеціалізованої МСЕК серії КИО-1 №217430, експертному висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 22.02.1994 № 285. Згідно з довідкою серії КИО-І №217430 про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, Обласною спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією [PERSON] встановлено 80% втрати професійної здатності з 01.04.2004 довічно у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно із записами в трудовій книжці Позивача, він з 14.12.1985 по 10.03.1992 працював на Володарському автотранспортному підприємстві 31037, яке на сьогоднішній день ліквідовано без правонаступництва. Згідно з наказом Володарського автотранспортного підприємства 31037 №87 від 29.05.1986 та довідки від 03.06.1986, позивач з 29.05.1986 по 03.06.1986 перебував у зоні ЧАЕС. Архівною довідкою Володарського районного комунального підприємства «Трудовий архів» від 18.05.2020 № 67-06-06 підтверджено, що [PERSON] був командирований в зону відчуження для ліквідації аварії на ЧАЕС з 29.05.2020 по 03.06.1986 (Наказ №87 від 29.05.1986) та з 07.07.1986 по 17.07.1986 (Наказ №122 від 07.07.1986). Згідно з довідкою Володарського районного комунального підприємства «Трудовий архів» від 18.05.2020 № 66-06-06 Позивачу за червень 1986 року нараховано заробітну плату у розмірі 522,76 крб. в т.ч. ЧАЕС у розмірі 266,73 крб. 02.06.2020 представник Позивача звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії [PERSON] згідно архівних довідок Володарського районного комунального підприємства «Трудовий архів» від 18.05.2020 № 66-06-06 та № 67-06-06. Листом від 22.06.2020 № 3564-6250/Д-02/8-1000/20 Відповідач відмовив у здійсненні відповідного перерахунку, оскільки нарахування за роботу в зоні ЧАЕС в червні 1986 року неможливо підтвердити первинними документами, як того вимагає діюче законодавство і форма довідки. Позивач, вважаючи порушеним своє право на переведення його на пенсії, звернувся до суду з цим позовом. Нормативно-правове обґрунтування. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 796-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок № 1210), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1) Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом № 796-XII. У ст. 10 Закону № 796-XII закріплено визначення осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється. Відповідно до частини першої статті 54 Закону № 796-XII, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань. Згідно зі ст. 57 Закону України №796-XII, обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Порядком № 1210 визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків. Пунктом 1 вказаного Порядку встановлено, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків. Відповідно до пп. 4 п. 3 Порядку № 1210, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати. Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР від 07.05.1986 №524-156 і Ради Міністрів України №168-5 від 08.05.1986, згідно якої оплата праці працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах з усунення наслідків аварії на ЧАЕС здійснюється по підвищеним до 100% тарифним ставкам. Згідно підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофспільки від 10.06.1986 №207-7 вбачається, що оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи. Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС №665-195 від 05.08.1986, згідно якої визначено встановлення працівникам підприємств, організацій і установ, що виконують роботи з усунення наслідків аварії на ЧАЕС максимального розміру премії - 60% від тарифної ставки на місяць. Пункт 5 цієї постанови дозволяв залучати працівників до робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії у вихідні і святкові дні з оплатою праці в подвійному розмірі. Згідно зі ст. 15 Закону № 796-XII, видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Пунктом 2.10 Порядку № 22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії. Відповідно до п. 4.2 Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Аналогічні повноваження територіальних органів Пенсійного фонду України визначені у ст. 64 Закону № 1058-IV, відповідно до якої виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України. Висновки суду апеляційної інстанції. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що підставою для обчислення пенсії у розмірі відшкодування фактичних збитків є довідка про заробітну плату, одержану за період роботи в зоні відчуження, яка видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за призначенням (перерахунком) пенсії. Якщо такі підприємства ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки видаються правонаступником або державними архівними установами. Форму довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках затверджено наказом Міністерства соціального захисту населення України від 12.10.2012 №644. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду, від 05.02.2020 у справі №№810/1198/17, від 29.09.2020 у справі № 496/4408/16-а, від 17.04.2018 у справі № 376/2559/17, від 13.02.2018 у справі № 358/1179/17, від 07.06.2018 у справі № 577/1982/17, від 24.04.2018 у справі № 686/6278/17, від 12.06.2018 у справі № 458/417/15-а. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивач просив перерахувати йому пенсію на підставі архівних довідок Володарського районного комунального підприємства «Трудовий архів» від 18.05.2020 № 67-06-06 та № 66-06-06, виданих державною архівною установою, які за формою та змістом відповідають вимогам наказу Міністерства соціального захисту населення України від 12.10.2012 № 644. Разом з тим, Відповідач, відмовляючи Позивачу у здійсненні такого перерахунку та посилаючись на розбіжність відомостей між довідкою Володарського АТП 13239 №21 від 28.03.1994 та вказаними довідками і зазначаючи, що заробітна плата Позивача у розмірі 266,73 крб. у спірний період не підтверджена первинними документами, не скористався наданими йому повноваженнями щодо звернення із запитами до відповідних підприємств, установ (зокрема, правонаступників) для перевірки спірних відомостей. Натомість, як було правильно зазначено судом першої інстанції, Відповідач, який не є органом компетентним та уповноваженим встановлювати факт участі особи в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, перебирає на себе не властиві йому повноваження ставити під сумнів чинні, не скасовані, не визнані недійсними офіційні документи, які свідчать про особисту участь Позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, нехтуючи правом особи, яка жертвуючи власним здоров`ям, виконувала свій громадянський обов`язок перед державою. Більш того, суд апеляційної інстанції відзначає, що ані під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження Відповідачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували визнання у порядку, передбаченому законодавством, довідок Володарського районного комунального підприємства «Трудовий архів» від 18.05.2020 №67-06-06 та №66-06-06 незаконними, недійсними або такими, що видані безпідставно чи з порушенням правил її видачі. Тож, доводи Апелянта про те, що Позивач відпрацював у зоні відчуження менше календарного місяця, що пенсія обчислюється, виходячи із заробітної плати, одержаної ним за роботу в зоні відчуження за весь фактично відпрацьований час з 12.05.1986 по 04.06.1986 без додавання суми заробітної плати за межами зони відчуження, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані. Твердження Апелянта про те, що заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів (тобто, у даному випадку на 7), а одержана сума множиться на 25,4 (місячна норма при шестиденному робочому тижні), суд апеляційної інстанції до уваги не приймає з підстав, наведених вище. Також, з огляду на вищевикладене, судова колегія відхиляє й доводи Апелянта про те, що оскільки за період перебування в зоні ЧАЕС з 12.05.1986 по 04.06.1986 нарахування за роботу в такій зоні відсутні, заробітна плата не розбита помісячно, то її неможливо підтвердити первинними документами і тому розрахунок проведено, виходячи із заробітної плати за весь фактично відпрацьований час без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. Аналізуючи всі доводи апелянта, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року - без змін. Розподіл судових витрат. Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Результат розгляду: denied