Рішення адміністративного суду від 2022-04-06 00:00:00+03

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача і скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.08.2016 щодо здійснення з 01.09.2016 розрахунку та виплати пенсії за вислугу років в розмірі 62% відповідної суми грошового забезпечення; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому з 01.09.2016 основного розміру пенсії за вислугу років відповідно до приписів пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із розрахунку 67% відповідної суми грошового забезпечення, а саме: за вислугу 20 років - 55% відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3% відповідної суми грошового забезпечення; зобов`язати відповідача до загального розміру пенсії врахувати відповідну суму надбавки за проживання на території гірського населеного пункту; зобов`язати відповідача здійснити виплату недоотриманої за період з 01.09.2016 суми пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат. ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 11.11.1993 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 - в органах поліції на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області. (а.с. 9) Згідно наказу т.в.о. начальника ГУНП у Львівській області від 24.06.2016 №183 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з 27.06.2016 за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Вислуга років для призначення пенсії склала 24 роки 5 місяців 7 днів. (а.с. 10) Підставою для звільнення слугувало свідоцтво про хворобу від 14.06.2016 №113, видане ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Львівській області», з якого вбачається, що позивач визнаний «непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час». Захворювання пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. (а.с. 11) Судами встановлено, що позивач до 01.09.2016 отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, тобто 12%, а всього 67 відсотків. (а.с. 12) З 01.09.2016 позивач отримує меншу пенсію, ніж визначена Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». У повідомленні про перерахунок пенсії від 02.09.2016 №3643/03-29 позивача повідомлено про те, що пенсія обчислена виходячи з розміру 62% грошового забезпечення, оскільки в матеріалах його пенсійної справи міститься свідоцтво про хворобу від 14.06.2016 №113, у якому не зазначено інформацію про «непридатність до служби в поліції», як це передбачено п.2 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію», з 01 вересня 2016 року розмір його пенсії складає 62% грошового забезпечення. При цьому позивача повідомлено про те, що для виплати пенсії за вислугу років в розмірі 67% за 24 роки вислуги йому необхідно привести у відповідність до законодавства наявні військово-лікарські документи. (а.с. 13) У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача за роз`ясненнями з відповідним інформаційним запитом. (а.с. 16) З відповіді на інформаційний запит від 16.02.2017 №1685/03-25 вбачається, що оскільки військово-лікарською комісією не прийнято рішення про його непридатність до служби в поліції, з 01.09.2016 пенсійну виплату позивача приведено у відповідність до чинного законодавства та обчислено в розмірі 62% грошового забезпечення. (а.с. 16) В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що оскільки він є звільненим зі служби в поліції через хворобу відповідно до пункту другого частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» на підставі належно оформленого свідоцтва про хворобу через непридатність до військової служби, а тому він має право на призначення пенсії у розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення за 24 роки вислуги згідно положень пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій Постановою Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2017, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017, позов задоволено. Визнано протиправними дії та скасовано розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.08.2016 щодо здійснення з 01.09.2016 розрахунку та виплати пенсії за вислугу років в розмірі 62% відповідної суми грошового забезпечення. Зобов`язано відповідача провести відносно позивача перерахунок та пенсійну виплату відповідно до приписів п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», виходячи із розрахунку 67% відповідної суми грошового забезпечення, а саме - за вислугу 20 років - 55% відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3% відповідної суми грошового забезпечення з урахуванням відповідної суми надбавки за проживання на території гірського населеного пункту, починаючи з 01.09.2016. Зобов`язати відповідача виплатити позивачу різницю належного до виплати розміру пенсії за вислугу років та фактично виплаченої пенсії, починаючи з 01.09.2016. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що наведений в пункті 1.63 Порядку №85 перелік постанов військово-лікарської комісії щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, прийнятих за результатами медичного огляду, є вичерпний. Поняття "не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час" і "непридатний до служби в поліції" є тотожними. Оскільки позивач звільнений через хворобу, про що зазначено в наказі про звільнення та у свідоцтві про хворобу, а тому він має право на призначення пенсії у розмірі 67% грошового забезпечення, з урахуванням наявності стажу 24 роки. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу та інших учасників справи В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на те, що підставою для призначення пенсії у розмірі 67% грошового забезпечення у разі звільнення у відставку за станом здоров`я є рішення медичної комісії про непридатність до служби саме в органах поліції. Проте у свідоцтві про хворобу позивача від 14.06.2016 №113 військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» міститься інформація про непридатність до військової служби, інформація про непридатність до служби в поліції відсутня. Просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило. Висновки Верховного Суду Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, 1. Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. Згідно статті 102 цього Закону пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту. Цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», за правилами пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» його дія поширюється на осіб, звільнених зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а тому суди обґрунтовано прийняли рішення задоволення позову. Крім того, судами встановлено, що позивач має достатню вислугу років для призначення пенсії у розмірі 67% грошового забезпечення та ним надано всі необхідні для цього документи, проте відповідачем всупереч пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» проведено обчислення пенсії у меншому розмірі. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №461/6561/17, від 11.07.2018 у справі №461/1145/17, від 06.11.2019 у справі №461/1704/17, від 26.12.2019 у справі №727/5246/17. Покликання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на те, що підставою для призначення пенсії у розмірі 67% грошового забезпечення у разі звільнення у відставку за станом здоров`я є рішення медичної комісії про непридатність до служби саме в органах поліції, проте у свідоцтві про хворобу позивача відсутня інформація про «непридатність до служби в поліції» є безпідставними та необґрунтованими, оскільки свідоцтво про хворобу позивача від 14.06.2016 №113 відповідає вимогам Положення №85. Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ підставою для призначення відповідачем пенсії у підвищеному розмірі є факт звільнення особи на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (через хворобу), а не зміст висновку військово-лікарської комісії. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення суду апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустив, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Результат розгляду: denied