Рішення адміністративного суду від 2022-07-14 00:00:00+03

[PERSON] у серпні 2021 року звернулася до суду з позовом, в якому просить: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~визнати бездіяльність допущену Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області щодо не формування та ненадання [PERSON] подання, передбаченого пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого\~ наказом Мінфіну від 03.09.2013\~ \~\~№ 787, про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування\~ \~\~з операції купівлі-продажу нерухомого майна за договором купівлі-продажу квартири від 20.05.2021 у розмірі 15624,00 грн. протиправною; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~зобов`язати\~ \~\~Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області сформувати та надати [PERSON] подання, передбачене пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого\~ наказом Мінфіну від 03.09.2013\~ \~\~№ 787, про повернення [PERSON] збору на обов`язкове державне пенсійне страхування\~ \~\~з операції купівлі-продажу нерухомого майна за договором купівлі-продажу квартири від 20.05.2021\~ \~\~у розмірі 15624,00 грн., сплаченого згідно з\~ \~\~квитанцією № 0012664 від 20.05.2021; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~стягнути на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 20 травня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «АГРОБУДМЕХАНІЗАЦІЯ» (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого продавець передає у власність (продає), а покупець приймає у власність (купує) квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудкою О.С. та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1473. Відповідно до пункту 5 Договору купівлі-продажу продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 1562400,00 грн. [PERSON] сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна (1% її вартості), що підтверджується квитанцією № 0012664 від 20.05.2021, та складає 15624,00 грн. У червні 2021 року [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою щодо повернення помилково сплаченого збору. Листом Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило заявника, що згідно з інформаційною довідкою № 259804661 від 03.06.2021 за [PERSON] зареєстровано ј частина квартири, що суперечить вимогам підпункту «в» пункту 15-2 Постанови № 1740. Документів, доданих до заяви, недостатньо для доказів придбання майна вперше. Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо невчинення дій для повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування\~ \~\~з операції купівлі-продажу нерухомого майна, [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 2 вказаного Закону об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених\~ пунктом 9\~ статті 1 цього Закону, вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна. Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із\~ Законом України\~ «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740. Згідно з абзацом першим пункту 15-1 Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Відповідно до пункту 15-3 Порядку нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. При цьому пунктом 15-2 Порядку визначено, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо: - право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до\~ Закону України\~ «Про приватизацію державного житлового фонду»; - особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року); - особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до інформаційної довідки № 259804661 від 03.06.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за [PERSON] зареєстровано право власності на ј частки квартири за адресою: [ADDRESS] ; форма власності: приватна спільна часткова; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, 27780, 06.09.2007, Комунарська районна адміністрація Запорізької міської ради; дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 10.11.2007. Також суд зазначає, що право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по ј частці кожному. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію та підстава виникнення права власності аналогічні наведеним вище. Додатково суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до відмітки у паспорті [PERSON] , остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , дата місця реєстрації: 15.02.2005. Крім цього судом встановлено, що у паспорті апелянта наявна відмітка про реєстрацію шлюбу 28.08.2010 за гр. [PERSON] . Зі встановлених обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що [PERSON] на момент купівлі квартири (20.05.2021) мала у власності ј частки квартири, яку отримала внаслідок приватизації. \~Таким чином, на підставі встановлених обставин, суд доходить беззаперечного висновку, що придбане позивачем житло на підставі Договору купівлі-продажу продаж квартири від 20.05.2021 не є житлом, яке придбане [PERSON] вперше. Встановлені судом обставини спростовують твердження позивача, що 20.05.2021 нею було придбано житло вперше, адже у розумінні Порядку № 1740 придбання житла можливе не тільки на підставі договорів купівлі-продажу, а і шляхом приватизації, успадкування, отримання у дар. Додатково суд вважає за необхідне навести правову позицію Верховного Суду у справі № 280/9714/20, викладену у постанові від 25 листопада 2021 року під час розгляду аналогічних правовідносин. Так, у вказаній справі позивач особа, яка сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, на момент купівлі квартири мала зареєстроване право власності на 1/4 частку квартири, яке нею було набуто в процесі безоплатної приватизації. Верховний Суд дійшов висновку, що позивач до придбавання квартири набув права власності на житло, а тому він не є особою, яка придбаває житло вперше, а, отже, не звільняється від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна в порядку, передбаченому пунктом 15-2 Порядку № 1740. Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача щодо відсутності підстав для звільнення [PERSON] від сплати збору з операції купівлі-продажу квартири, яка мала місце 20.05.2021. В свою чергу судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, невірно встановив обставини справи. Суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення зазначив, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта позивачка є власником 1/2 квартири (спільна часткова приватна власність) за адресою: [ADDRESS] (спільна\~ \~\~часткова приватна власність) придбаної нею на підставі договору купівлі-продажу від 09.02.2021. Проте суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені судом першої інстанції обставини, не підтверджені матеріалами адміністративної справи. Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 317 підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Враховуючи те, що в основу оскаржуваного рішення судом першої інстанції покладені обставини, які не стосуються предмету спору, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення.

Результат розгляду: partial