Рішення адміністративного суду від 2022-01-19 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ріальто" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про заміну сторони у виконавчому проваджені, в якій просило замінити сторону виконавчого провадження № 60321045 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А., зареєстрованого в реєстрі за № 5987 від 03.10.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" заборгованості за Договором № 190116-3379-1 від 16.01.2019 року, а саме стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ріальто". Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ріальто" повернуто без розгляду. В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ріальто", посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. В обґрунтування своєї заяви, заявник посилається на зміст положень статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій зазначено про можливість заміни сторони виконавчого провадження. Водночас, суд звертає увагу, що з 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. З прийняттям 15.12.2017 Кодексу адміністративного судочинства України у новій редакції змінилась норма статті щодо замінини сторони виконавчого провадження та порядок її розгляду. Так, частиною першою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Таким чином, станом, на час розгляду даної заяви адміністративний суд не наділений компетенцією розглядати заяву про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки не здійснював розгляд справи як суд першої інстанції. В той же час, з 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, відповідно до статті 442 вказаного Кодексу у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Ріальто", обґрунтовуючи підсудність адміністративним судам розгляд питання про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису посилається на практику, викладену в постанові Верховного суду від 22.12.2020 у справі №640/15952/19, у якій зазначено про висновки Великої Палати Верховного суду від 16.01.2019 у справі № 826/7941/17. При цьому, суд не може прийняти посилання заявника на вказану правову позицію, оскільки наведений у даній постанові висновок стосується подання такої заяви в порядку статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній до 15.12.2017, тоді як у даному випадку Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Ріальто" подано до суду заяву в порядку статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції чинній з 15.12.2017. Колегія суддів зазначає, що редакція частини першої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України, яка діяла до 15.12.2017 року, дійсно передбачала, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. При цьому, відповідно до частини першої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (у чинній редакції) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що правовідносини з питання заміни сторони виконавчого провадження не є подібними, у зв`язку з чим зазначена заявником позиція Великої Палати Верховного суду від 16.01.2019 у справі № 826/7941/17 відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України застосуванню у даних правовідносинах не підлягає. Таким чином, статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України станом на час розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ріальто" про заміну сторони виконавчого провадження, не передбачено вирішення адміністративними судами питання про заміну сторони у виконавчому провадженні, яке відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса. За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення заяви про заміну сторони виконавчого провадження без розгляду. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. Судом апеляційної інстанції враховується, що, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied