Рішення адміністративного суду від 2022-01-11 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просив з урахуванням заяви про зміну предмета позову визнати протиправними дії Тростянецької міської ради щодо неприйняття рішення від 15.04.2021 року про надання дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки код КВЦПЗ 01.03 - для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах населеного пункту Криничанського старостинського округу Тростянецької міської ради; зобов`язати Тростянецьку міську раду надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, із земель сільськогосподарського призначення, розташованої в межах населеного пункту Криничанського старостинського округу Тростянецької міської ради. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Тростянецької міської ради, яка полягає у не здійсненні належного розгляду клопотання [PERSON] від 22.02.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 гектара, яка розташована за межами населеного пункту на території Тростянецької міської ради. Зобов`язано Тростянецьку міську раду у встановлені Земельним кодексом України строки розглянути клопотання [PERSON] від 22.02.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 гектара, яка розташована за межами населеного пункту на території Тростянецької міської ради, та за результатами його розгляду прийняти рішення, відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Тростянецької міської ради\~за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 908 грн. В подальшому представник позивача звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат, у якій просив здійснити розподіл витрат у розмірі 2400 грн., понесених позивачем на отримання професійної правничої допомоги, пов`язаної з розглядом даної адміністративної справи, стягнути з Тростянецької міської ради на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн. Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 480/3328/21 відмовлено. Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким заяву про розподіл судових витрат задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник позивача вказує, що заява про розподіл судових витрат з відповідними доказами була подана до суду засобами поштового та електронного зв`язку до того, як про прийняте судом рішення стало відомо позивачу. Одночасно апелянт зазначає, що розмір витрат на оплату правничої допомоги в сумі 2400 грн. підтверджується відповідними доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 22.02.2021 та додатку № 1 до Договору; актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 04.08.2021, в якому викладено детальний розрахунок наданих адвокатом послуг; фіскальним чеком про оплату правничої допомоги від 04.08.2021 на суму 2400 грн. На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Так, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Частиною 4-5 ст. 143 КАС України встановлено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу. Так, із матеріалів справи встановлено, що представником позивача у позовній заяві зазначено вимогу щодо стягнення з відповідача судових витрат. При цьому, у позовній заяві вказано, що орієнтовний попередній розрахунок судових витрат становить 908 грн. судового збору та 2000 грн. витрат на отримання професійної правничої допомоги. Розгляд даної справи Сумським окружним адміністративним судом завершено винесенням рішення від 30.07.2021, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. В подальшому, 09.08.2021 представником позивача подано до суду заяву про розподіл судових витрат, які складаються витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 2400 грн. та судового збору у розмірі 908 грн. Відмовляючи у задоволенні вимог зазначеної заяви суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 вирішено всі позовні вимоги [PERSON] , у тому числі вирішено питання розподілу судових витрат, а саме відмовлено у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з недоведеністю таких витрат, та стягнуто судовий збір на користь позивача в розмірі 908 грн. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне. Так, рішення суду першої інстанції у даній справі ухвалено 30.07.2021, заява про розподіл судових витрат надійшла до суду першої інстанції 09.08.2021 та була подана представником позивача до відділення поштового зв`язку 07.08.2021, а отже поза межами п`ятиденного строку, встановленого ч. 7 ст. 139 КАС України, для подання позивачем до суду доказів на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу. Будь-яких обґрунтувань поважності причин пропуску, передбаченого ч. 7 ст. 139 КАС України строку подання доказів понесених судових витрат, вказана заява не містить. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в силу ч. 7 ст. 139, ч. 3 ст. 143 КАС України обов`язковою умовою вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог є неможливість сторони з поважних причин до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, про що сторона повинна до закінчення судових дебатів у справі подати відповідну заяву. Втім, у ході судового розгляду встановлено, що до суду із заявою про розподіл судових витрат представник позивача звернувся лише 09.08.2021. При цьому, до закінчення розгляду справи відповідних заяв про неможливість надати докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, із обґрунтовуванням поважності причин такої неможливості до суду не надходило. Посилання представника позивача на зазначення у позовній заяві наміру стягнення з відповідача судових витрат, у тому числі на оплату професійної правничої допомоги, із вказанням орієнтовної суми таких витрат, колегією суддів не приймаються, оскільки останні не містять посилань на неможливість до закінчення розгляду справи надати відповідні докази на підтвердження судових витрат та намір у подальшому надати такі докази. У той же час, судовим розглядом встановлено, що судом першої інстанції при ухваленні рішення від 30.07.2021 вирішено позовні вимоги [PERSON] по суті та розглянуто питання розподілу судових витрат, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу та судового збору, на підставі доказів, що були наявні у матеріалах справи на момент розгляду. За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для розподілу судових витрат та ухвалення у зв`язку з чим додаткового судового рішення з підстав, визначених ст. 252 КАС України. Однак, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл судових витрат керувався ч. 4 ст. 252 КАС України, відповідно до якої про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Втім, колегія суддів зазначає, що положеннями ч. 7 ст. 139 КАС України передбачено, що за відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, враховуючи відсутність доказів на підтвердження поважності пропуску позивачем передбаченого ч. 7 ст. 139 КАС України строку подання доказів понесених стороною судових витрат, ненадання стороною відповідної заяви про неможливість з поважних причин до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, колегія суддів доходить висновку про необхідність залишення заяви про розподіл судових витрат без розгляду. Відповідно до ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно з п. 4 ст. 317 КАС України неправильне застосування норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення. Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про залишення заяви про розподіл судових витрат без розгляду.

Результат розгляду: partial