Рішення адміністративного суду від 2022-11-22 00:00:00+02

04.02.2022р. [PERSON] звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської ОДА, у якому просила суд: - визнати протиправними дії Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської державної адміністрації щодо нарахування та виплатити їй щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021р., як учаснику бойових дій у розмірі, меншому ніж передбачено ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; - зобов`язати Департамент соціальної та сімейної політики Одеської державної адміністрації нарахувати та виплатити їй недоплачену суму щорічної грошової допомоги до 5 травня в розмірі - 7354 грн. як учаснику бойових дій відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум. \~\~\~\~ Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як учасник бойових дій, має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у відповідності до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Однак, відповідачем було виплачено допомогу лише у розмірі - 1491 грн. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2022 року (ухваленим \~\~\~\~\~\~\~\~\~в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов [PERSON] - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської ОДА щодо не нарахування та невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021р. у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021р. у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду 1-ї інстанції, Департамент соціальної та сімейної політики Одеської ОДА 22.09.2022р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.08.2022р. в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, в якому визнати належним відповідачем у справі - Управління соціального захисту населення Одеської РДА. Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської ОДА та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження. 04.10.2022р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Позивач, належним чином повідомлена про апеляційний розгляд даної справи, своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася. Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України). Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність достатніх для її часткового задоволення. Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. Позивач - [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 17.12.2020р. 05.10.2021р. [PERSON] звернулася до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м.Одеси з письмовою заявою, в якій просила провести їй перерахунок, нарахування та виплату їй щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021р. як учаснику бойових дій у відповідності до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум. \~\~ Однак, Департамент праці та соціальної політики ОМР своїм листом від 07.10.2021р. №53306-0 повідомив позивачку про те, що вона на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Приморському районі м.Одеси (в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги) вже не перебуває, у зв`язку із чим, виплата їй щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021р. Управлінням не проводилася. 29.11.2021р. позивачка звернулася до Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської ОДА із аналогічною заявою про здійснення їй нарахування та доплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2021р. у розмірі, встановленому ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Проте, листом від 03.12.2021р. №Г-4764/0/32-21-6-6798 Департамент соціальної та сімейної політики Одеської ОДА повідомив, що позивачка на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Приморському районі м.Одеси Департаменту праці та соціальної політики ОМР (як учасник бойових дій) - не перебуває, а виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021р. була здійснена Лиманським відділом соціального захисту населення Одеської РДА відповідно до вимог чинного законодавства у розмірі - 1491 грн. 09.12.2021р. [PERSON] звернулася до Лиманського відділу соціального захисту населення Одеської РДА із тотожною письмовою заявою, у якій, відповідно, просила здійснити нарахування та виплату їй недоотриманої частини грошової допомоги до 5 травня за 2021р. у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. 15.12.2021р. Управлінням соціального захисту населення Одеської РДА було надано відповідь листом №01-20/829, яким позивачу рекомендовано звернутися до Управління соціального захисту населення Одеської РДА Одеської області, як правонаступника Управлінням соціального захисту населення Лиманської РДА Одеської області. Не погодившись із такими діями та сумою виплаченої одноразової грошової допомоги, позивач звернулася до суду із даним позовом. Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, наявності у [PERSON] права на отримання щорічної разової допомоги до 5 травня за 2021р. у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Суд апеляційної інстанції в цілому погоджується із зазначеними вище висновками суду 1-ї інстанції, враховуючи, що вони відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом у зразковій справі №440/2722/20 від 29.09.2020р., яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021р. Разом із тим, з доводів апеляційної скарги вбачається, що Департамент соціальної та сімейної політики Одеської ОДА також погоджується з такою позицією суду, однак наполягає, що належним відповідачем у даній справі є саме Управління соціального захисту населення Одеської РДА Одеської області. Судова колегія, в свою чергу, погоджується з такими доводами апеляційної скарги відповідача, з огляду на наступне. Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. №3551-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст.ст.12-16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. З 27.02.2020р. розмір разової грошової допомоги до 5 травня підлягає нарахуванню та виплаті органом, уповноваженим здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) у розмірі, визначеному ст.12 Закону №3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998р. №367-XIV, а саме щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зазначена правова позиція також підтверджується висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 29.09.2020р. за результатами розгляду зразкової справи №440/2722/20. Як вбачається із матеріалів справи та не оспорюється сторонами, [PERSON] перебувала на обліку та, відповідно, отримувала разову щорічну грошову допомогу до 5 травня в Управлінні соціального захисту населення Лиманської РДА Одеської області. А тому, органом, уповноваженим здійснювати виплату позивачу разової щорічної допомоги до 05 травня за 2021р., у даному випадку, є - Управління соціального захисту населення Лиманської РДА Одеської області. Однак, як загально відомо, Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» від 16.12.2020р. №1635-р, у відповідності до п.6 ч.1 ст.20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014р. №794-VII і ст.71 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999р. №586-XIV, здійснено реорганізацію районних державних адміністрацій районів, ліквідованих на підставі постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020р. №807-IX, шляхом їх приєднання до районних державних адміністрацій, утворених згідно з абз.3 цього пункту, згідно з додатком 3. Згідно з додатком 3 до Розпорядження Кабінету Міністрів України №1635-р, Лиманська РДА реорганізована шляхом приєднання до новоствореної Одеської РДА Одеської області. У відповідності до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 21.01.2021р. Управління соціального захисту населення Лиманської РДА Одеської області перебуває в стані припинення (в результаті її реорганізації). З 01.04.2021р. утворено Управління соціального захисту населення Одеської РДА Одеської області (код ЄДРПОУ 44358689), як юридичну особу, до складу якого входить Лиманський відділ. Отже, з огляду на те, що Управління соціального захисту населення Одеської РДА Одеської області є правонаступником майна, прав та обов`язків Управління соціального захисту населення Лиманської РДА Одеської області, яким була здійснена виплата [PERSON] разової щорічної допомоги, належним відповідачем за заявленими позовними вимогами у справі має бути визначено саме Управління соціального захисту населення Одеської РДА Одеської області. Втім, Управління соціального захисту населення Одеської РДА Одеської області, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді адміністративної справи як співвідповідач судом першої інстанції залучений не був, а заміну неналежного відповідача судом проведено також не було. Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача - Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації, тоді як належним відповідачем у даній справі є Управління соціального захисту населення Одеської РДА Одеської області, тобто відповідний органом, уповноважений здійснювати виплату позивачу разової щорічної допомоги до 05 травня за 2021р. Окрім того, колегія суддів вказує, що відповідно до ч.3 ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Визначення кола відповідачів, предмета, а також підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості поданого позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Разом із тим, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі такої необхідності. З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Водночас, колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна ж відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду. До того ж, подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2020р. у справі №742/2298/17. Проте, суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримався та, вирішуючи спір про нарахування та виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021р., пред`явлений до Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації, не з`ясував хто є належним відповідачем у даній справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача. При цьому, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо вирішення питань про залучення належного відповідача та/або співвідповідача у даній справі. Відтак, на вказаній стадії колегія суддів позбавлена процесуальної можливості усунути виявлені недоліки при розгляді справи в суді першої інстанції. Також, колегією суддів враховано, що суд апеляційної інстанції не наділений на вказаній стадії повноваженнями щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання відносно залучення належного відповідача та вирішення адміністративного позову до вказаного відповідача. Аналогічний висновок відносно застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 28.11.2019р. у справі №826/12172/18 та від 18.06.2020р. у справі №824/245/19-а, який має бути врахований судом. З огляду на викладені обставини та з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги, що судом першої інстанції розглянуто справу за позовом, що заявлений до неналежного відповідача, та з врахуванням відсутності у суду апеляційної інстанції встановленої можливості замінити його належним відповідачем, судова колегія доходить висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Отже, доводи апеляційної скарги є суттєвими та свідчать про невірне застосування судом 1-ї інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Водночас, колегія суддів зважає, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із відповідними позовними вимогами до Управління соціального захисту населення Одеської РДА Одеської області. Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»). Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. У силу вимог ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду 1-ї інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Отже, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду 1-ї інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неправильне тлумачення закону, призвели до розгляду справи по суті без залучення до такого розгляду належного відповідача, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Результат розгляду: partial