Рішення адміністративного суду від 2022-01-12 00:00:00+02

у липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою в порядку ст. ст. 382 КАС України у якій просив: -зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області надати звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року у справі №0640/3494/18, яким зобов`язано Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та його виплату [PERSON] з 14 червня 2018 року з розміру винагороди працюючого на відповідній посаді судді Апеляційного суду Житомирської області в сумі 93033.00 грн., визначеної на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області від 13 червня 2018 року, з врахуванням раніше виплачених коштів; - за наслідками розгляду звіту ГУ ПФУ в Житомирській області про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту розглянути клопотання про накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання судового рішення, штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] . Не погоджуючись з даною ухвалою суду, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] . Визнано протиправними дії Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови [PERSON] в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та його виплату [PERSON] з 14 червня 2018 року з розміру винагороди працюючого на відповідній посаді судді Апеляційного суду Житомирської області в сумі 93033,00 грн., визначеної на підставі довідки апеляційного суду Житомирської області від 13 червня 2018 року, з врахуванням раніше виплачених коштів. В частині позовних вимог щодо перерахунку та виплати [PERSON] з 01 травня 2018 року з розрахунку 90 відсотків від суддівської винагороди без обмеження граничним розміром, до змін заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді - відмовлено. Ухвалою від 17 вересня 2019 року було задоволено заяву [PERSON] про заміну сторони у виконавчому провадженні та замінено сторону у виконавчому провадженні Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Також, ухвалою від 16 березня 2020 року у справі №0640/3494/18 було замінено сторону у виконавчому провадженні 59289883 стягувача [PERSON] на його правонаступника [PERSON] . На виконання вище вказаного судового рішення, видано виконавчий лист. На підставі виконавчого документа постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 14.07.2020 відкрито виконавче провадження ВП №62542263 щодо виконання судового рішення. У ході проведення виконавчих дій, ГУ ПФУ у Житомирській області повідомило державного виконавця про те, що управлінням проведено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] , яку частково виплачено, сума доплат за рішенням суду, що не виплачена складає 309167,45 грн. Також, ГУ ПФУ в Житомирській області проведено в межах наданих повноважень комплекс заходів для повного виконання судового рішення у справі №0640/3494/18. Так, з 01.01.2018 по 13.06.2018 доплату довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] виплачено у сумі 13942,37 грн. Обраховано суму доплати до пенсії, яка буде здійснена після надходження фінансування на виконання зазначеного рішення суду. За таких обставин, позивач звернувся до суду з заявою в порядку ст. 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішення. За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необґрунтованості заяви. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Згідно з ч. 1ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд. Так, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові 14 травня 2020 року у справі № 800/320/17. Крім того, ч. 8 ст. 382 КАС України визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленомустаттею 287 цього Кодексу, відповідно до якого учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Згідно п. 15 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Таким чином, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень, а тому позивач не позбавлений можливості звернутися до суду в порядку статті 287 КАС України. Водночас згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі № 373/436/17, від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17, невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що [PERSON] було подано заяву про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо невиконання рішення суду від 14.08.2018 у справі №0640/3494/18, проте суд ухвалою від 11.10.2021 відмовив у задоволенні такої заяви, оскільки у ході її розгляду не встановлено протиправності рішень, дій чи бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, які б свідчили про ухилення від виконання рішення суду. Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та накладення штрафу на відповідача за його невиконання. Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Результат розгляду: denied