Рішення адміністративного суду від 2022-09-21 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4787255 від 18.09.2021, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач, стверджуючи про протиправність оскаржуваної постанови, посилається на те, що інспектором патрульної поліції порушено вимоги ст.ст. 268, 279 КУпАП, не роз`яснено позивачу його права чим позбавив можливості скористатися своїми правами, зокрема і правом на юридичну допомогу. Також стверджує про відсутність правових підстав для зупинки транспортного засобу та в оскаржуваній постанові не вказано таку підставу, тому вважає дії інспектора в частині перевірки документів позивача такими, що не відповідають вимогам законодавства. При цьому зазначає, що інспектором не було прийнято до уваги той факт, що позивач має посвідчення водія, згідно якого має право на керування \~транспортними засобами категорій: А,В,С. Той факт, що транспортний засіб, яким позивач керував 18.09.2021, має об`єм двигуна 50 сантиметрів кубічних і більше підтверджується рахунком №68 відповідно до якого позивач придбав целіндро-поршневу групу виробника MSU для HONDA LEAD AF 481102163, внаслідок чого збільшив об`єм двигуна до 65 сантиметрів кубічних. Проте відповідач не звернув на це увагу, та прийняв постанову без з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи. Також стверджує про відсутність жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем таких доказів не надано та в оскаржуваній постанові не зазначено про їх наявність. Оскільки оскаржувана постанова не містить жодних відомостей про фіксацію порушення, вважає, що у інспектора відсутні належні докази стосовно ймовірного вчинення позивачем правопорушення та притягнення о відповідальності. Відповідачами подано відзиви на позов, в яких стверджується про доведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, враховуючи той факт, що таке порушення було скоєно водієм в присутності поліцейського і останній бачив це на власні очі, та правомірність прийняття оскаржуваної постанови з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Також наголошується на тому, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, будь яких перешкод в реалізації цього права з боку відповідача не було. Проте, позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог \~та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови. \~ Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідачем не доведено жодними належними та допустимими доказами наявності підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, а тому не інспектор не мав права вимагати документи для перевірки та виносити оскаржувану постанову. Також вказує на те, що судом першої інстанції не було надано оцінки таким підставам позову та доводам позивача про те, що відповідачем не було роз`яснено позивачу його права та обов`язки визначені нормами КУпАП, чим позбавив можливості скористатися своїми правами, зокрема і правом на юридичну допомогу, що свідчить про порушення прав позивача. Також судом не надано оцінку таким підставам позову та доводам позивача про те, що відповідачем не було надано жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не вказано про наявність будь яких доказів в оскаржуваній постанові. При цьому відповідно до положень ст.77 КАС України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доведення \~правомірності прийнятого ним рішення. Відповідачі не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла \~таких висновків. Судом встановлено, що постановою інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Данільцева С. О., серії ЕАО № 4787255 від 18.09.2021 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови [PERSON] , посвідчення водія: [NUMBER] , 18.09.2021 о 09:26 год. в районі буд. 59 по пр. Кірова в м. Дніпро, керуючи транспортним засобом HONDA LEAD [NUMBER] не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а. ПДР України - керування \~транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Вважаючи зазначену постанову протиправною позивач оскаржив її до суду. Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Статтями 8, 18, 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що на поліцію покладено завдання регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху України та його учасниками, при цьому поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції. Частиною 1 статті 35 вищевказаного Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1)\~ якщо водій порушив\~ Правила дорожнього руху; 2)\~ якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4)\~ якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7)\~ якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (частина 2). Відповідно до ч. 1 ст. 32 цього ж Закону\~ поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення. Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Підпункт 2.4 зазначених Правил встановлює, що на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1. Отже аналіз вищенаведених норм чинного законодавства, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами у справі, дає свідчить про те, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, серед іншого, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху, при цьому поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, а водій, що на вимогу працівника поліції повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1. Правил. Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність; адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Позивач стверджує, що правила дорожнього руху не порушував, доказів зворотного відповідачем не надано. Враховуючи, що інспектором не було надано доказів порушення Правил дорожнього руху, останній не мав права вимагати пред`явлення документів для перевірки. Надаючи оцінку таким доводам позивача відповідно до наведених положень правових норм суд зазначає, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи (пункт 2.4\~ ПДР України). При цьому відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог\~ ПДР\~ не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи позивача щодо відсутності у інспектора права вимагати пред`явлення водієм відповідних документів для перевірки. Водночас апеляційний суд зазначає, що враховуючи те, що предметом оскарження у даній справі є постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що складена відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, то, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення та дотримання встановленої чинним законодавством процедури (порядку) розгляду справи певної категорії, нормами чинного процесуального законодавства покладено саме на суб`єкта владних повноважень, тобто на відповідача у даній справі. Так, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~ Конституцією\~ та законами України. Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах. Вирішуючи спірні відносини, суд першої інстанції фактично виходив з того, що факт вчинення правопорушення, суть якого зазначена в оскаржуваній постанові, є доведеним, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Натомість, суд першої інстанції не звернув уваги на підстави заявленого позову, які, зокрема, стосувалися того, що відповідачем порушено процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, в частині не роз`яснення позивачеві його прав та не надання можливості реалізувати права, в тому числі і право на правову допомогу. Водночас, лише встановлений факт вчинення особою правопорушення, який зафіксований належними та допустимими доказами, та за умови дотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, може свідчити про правомірність та обґрунтованість рішень суб`єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення. Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зазначене право на правову допомогу гарантується статтею 59 Конституції України: «Кожен має право на правову допомогу… Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав». Дане право є непорушним та не може бути обмежене в жодному випадку згідно зі статтею 64 Конституції України: «Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.» Отже законодавством визначено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема, право на юридичну допомогу при розгляді справи. Вказане право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, кореспондується з обов`язком посадової особи, яка розглядає справу, забезпечити реалізацію такого права. Такий обов`язком посадової особи, зокрема, передбачено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена\~ наказом МВС України №1395 від 07.11.2015. Так, відповідно до п.4 Розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у\~ статті 268 КУпАП. Пунктом 5 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, таке питання: чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Позивач, у спірному випадку, стверджує, що відповідачем не було роз`яснено його права та не надано можливості реалізувати свої права, в тому числі право на юридичну допомогу. Водночас відповідачем під час розгляду даної справи, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не надано суду жодних доказів, які б свідчили про дотримання відповідачем процедури розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за результатами якого винесено спірну постанову. Отже враховуючи те, що у справах даної категорії обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення покладено на суб`єкта владних повноважень, суд апеляційної інстанції констатує те, що у спірному випадку суб`єктом владних повноважень не було доведено дотримання прав позивача та процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що не дозволяє стверджувати про правомірність оскаржуваної постанови, як про те зазначив суд першої інстанції. Порушення прав особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності та порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, є окремою підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Такий висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, викладеній у ряді постанов. Так, 18 лютого 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 524/9827/16-а, досліджував правомірність постанови поліцейського складеної на місті зупинки транспортного засобу без надання права водію скористатися правовою допомогою адвоката. Верховний Суд проаналізувавши положення статей 280, 268, ст.271 КУпАП зазначив, що у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В рамках вказаної справи було встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення водій виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що надав інспектору усне клопотання, однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Вказаними діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення." Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі справа №524/3644/17 Враховуючи наведене, колегія суддів, дійшла висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у ході судового розгляду справи не доведено жодними доказами дотримання прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, а отже і процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Як зазначалося, позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення та вказує на не доведення відповідачем жодними доказами вчинення позивачем правопорушення, за яке його притягнути до відповідальності, натомість висновки суду першої інстанції про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності гуртуються на доведеності факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Серед вимог частини 1 статті 280 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до частини 2 статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Зміст постанови повинен відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі статтею 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: granted