Рішення адміністративного суду від 2022-07-13 00:00:00+03

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕФ СИСТЕМ» (далі - ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС у Харківській області; відповідач; контролюючий орган), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20 серпня 2020 року № 00002110402, від 20 серпня 2020 року № 00002100402, від 20 серпня 2020 року № 00002080402, від 20 серпня 2020 року № 00002090402. Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 10 грудня 2020 року адміністративний позов задовольнив. Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 04 березня 2021 року рішення суду першої інстанції залишив без змін. ГУ ДПС у Харківській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2021 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому наголошує, зокрема, на фіктивному характері оспорюваних господарських операцій. Верховний Суд ухвалою від 13 жовтня 2021 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Харківській області. 24 січня 2022 року від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права. Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке. Судами попередніх інстанцій з`ясовано, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» з питань правомірності визначення суми від`ємного значення податку на додану вартість, задекларованої до відшкодування на рахунок платника в банку за податковою декларацією з податку на додану вартість за травень 2020 року та за податковою декларацією з податку на додану вартість за червень 2020 року, за результатами якої складено акт від 04 серпня 2020 року № 1101/20-40-04-02-08/43039282. Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, підпункту «а» пункту 198.1, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв`язку, зокрема, з неправомірним формуванням податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД» за наслідками постачання пшениці 2-го, 3-го, 4-го класу, українського походження, врожаю 2019 року, та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАЯМІЛІДЕРГПУП» за наслідками постачання кукурудзи, українського походження, врожаю 2019 року, а також ячменю, українського походження, не насіннєвого, насипом, врожаю 2019 року, з огляду на фіктивний характер проведених поставок. Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган звертав увагу на недоліки представленої первинної документації, неможливість встановлення ланцюга походження товару, придбаного платником, оскільки за Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАЯМІЛІДЕРГПУП» не прослідковується придбання відповідних товарів, а також наявність кримінальних проваджень № 12019020150000108 та № 32020220000000048, фігурантом в яких є, зокрема Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД» за фактом підробки договорів суборенди землі на території Вінницької області. Крім того, ГУ ДПС у Харківській області зазначало про неправомірність відображення платником податкових зобов`язань з податку на додану вартість за наслідками постачання сільськогосподарської продукції Товариству з обмеженою відповідальністю «А-ТРАСТ» в квітні 2020 року. На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем 20 серпня 2020 року прийнято податкові повідомлення-рішення: № 00002110402; № 00002100402; № 00002080402; № 00002090402. Надаючи оцінку правомірності прийняття контролюючим органом оскаржуваних актів індивідуальної дії, Верховний Суд виходить із такого. Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку. В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю. Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судові інстанції встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими платником до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а саме: видаткових накладних; податкових накладних; платіжних доручень; товарно-транспортних накладних. Для належного здійснення вказаних вище господарських операцій платником укладено договори щодо декларування вантажів зернових культур, експедиційних послуг та послуг, пов`язаних з організацією перевезень вантажів, а саме з Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКА ТРАНС ЛОГІСТИК» на брокерські митні послуги від 16 березня 2020 року № РБ/047-20 та з Товариством з обмеженою відповідальністю «СМТ ЮЖНИЙ ЛТД» доручення від 19 грудня 2019 року № НТЛ-831-Б, а також відповідні первинні документи, які засвідчують факт подальшої реалізації придбаної ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» сільськогосподарської продукції, в тому числі на експорт. Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його контрагентів, як-от: пояснень посадових осіб щодо їх непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваних юридичних осіб, судових рішень, вироків тощо, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо. Твердження ГУ ДПС у Харківській області про неможливість встановлення ланцюга походження товару, придбаного позивачем, обґрунтовано відхилено судами попередніх інстанцій, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, які, в свою чергу, базуються на узагальненій податковій інформації без проведення контрольних заходів щодо постачальників ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ» та дослідження первинних документів. Оцінка документів як письмових доказів здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого в статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною другою якої визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Посилання контролюючого органу на наявність кримінальних проваджень також об`єктивно не прийнято до уваги судовими інстанціями, оскільки відповідно до положень частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, проте відповідачем, всупереч вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, такого доказу як вирок надано не було. Наведене правозастосування відповідає, у тому числі позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 09 липня 2020 року у справі № 826/9561/17, від 04 вересня 2020 року у справі № 1640/2783/18, від 25 вересня 2019 року у справі № 817/992/15. Таким чином, висновок судових інстанцій про необ`єктивність доводів контролюючого органу щодо неправомірності відображення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за здійсненими з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛАН ПІВДЕНЬ ТРЕЙД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАЯМІЛІДЕРГПУП» господарськими операціями ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права. Щодо доводів ГУ ДПС у Харківській області про безпідставність формування платником податкових зобов`язань з податку на додану вартість за наслідками постачання сільськогосподарської продукції Товариству з обмеженою відповідальністю «А-ТРАСТ», то судами з`ясовано, що ці господарські операції здійснено в квітні 2020 року, про що свідчать досліджені під час перевірки видаткові та податкові накладні від 27 квітня 2020 року і 28 квітня 2020 року, які платником відображено в декларації з податку на додану вартість за липень 2020 року за фактом їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. А відтак, з урахуванням наказу від 17 липня 2020 року № 2273 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АЛЕФ СИСТЕМ», зазначені поставки не могли бути предметом розглядуваного контрольного заходу. Більш того, судами попередніх інстанцій встановлено, що відображення позивачем в декларації за липень 2020 року податкових накладних, виписаних у квітні 2020 року та зареєстрованих у липні 2020 року, не вплинуло ані на формування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, ані на розрахунки з бюджетом за період квітень 2020 року - липень 2020 року. Крім того, вирішуючи питання про об`єктивність зменшення платнику розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за червень 2020 року на 4337720,00 грн, суди зазначили, що акт перевірки від 04 серпня 2020 року № 1101/20-40-04-02-08/43039282 всупереч вимогам Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків-юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року № 727, не містить деталізації сум, які увійшли до загальної суми зменшення від`ємного значення податку на додану вартість за цей період. З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ГУ ДПС у Харківській області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Результат розгляду: denied