Рішення адміністративного суду від 2023-06-06 00:00:00+03

15.06.2022р. [PERSON] звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив суд: - визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області стосовно відмови йому проведення перерахунку пенсії з 01.08.2021р. на підставі оновленої довідки від 30.05.2022р. №793 про розмір грошового забезпечення станом на 17.07.2021р., виданої Службою зовнішньої розвідки України; - зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок та виплату йому пенсії з 01.08.2021р. на підставі нової довідки від 30.05.2022р. №793 про розмір грошового забезпечення станом на 17.07.2021р., виданої Службою зовнішньої розвідки України; - сформувати висновок, який повинно врахувати ГУ ПФУ в Одеській області при виконанні цього рішення суду, а саме щодо проведення перерахунку його пенсії з урахуванням 80% розміру основних і додаткових видів його грошового забезпечення, зазначених в довідці від 30.05.2022р. №793, виданої Службою зовнішньої розвідки України. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На підставі оновленої довідки від 30.05.2022р. №793, виданої Службою зовнішньої розвідки України, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо проведення перерахунку основного розміру його пенсії, однак ГУ ПФУ в Одеській області протиправно та безпідставно не було здійснено відповідного перерахунку. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2022р. позов [PERSON] - задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови проведення перерахунку пенсії [PERSON] з 01.08.2021р. на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 17.07.2021р., виданої зовнішньої Службою зовнішньої розвідки України 30.05.2022р. №793. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.08.2021р. на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 17.07.2021р., виданої Службою зовнішньої розвідки України 30.05.2022р. №793, з урахуванням виплачених сум. У решті позовних вимог - відмовлено. Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, ГУ ПФУ в Одеській області 21.09.2022р. подало апеляційну скаргу. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2022р. апеляційну скаргу відповідача - залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2022р. - без змін. 27.02.2023р. [PERSON] було подано до суду першої інстанції заяву про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні у справі №420/8261/22, у зв`язку із його смертю. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року (постановленою \~\~\~\~\~\~в порядку письмового провадження) у задоволенні заяви [PERSON] про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні у справі №420/8261/22 - відмовлено. Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду 1-ї інстанції, [PERSON] 13.03.2023р. подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваного судового рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, просила скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07.03.2023р. та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву та, відповідно, замінити стягувача у справі №420/1744/21 з [PERSON] , у зв`язку з його смертю - на правонаступника [PERSON] 16.03.2023р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2023р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху. Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. У відповідності до ч.1 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України). Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про наявність достатніх підстав для її задоволення. Так, приймаючи оскаржувану ухвалу, суд 1-ї інстанції виходив із того, що долучені до матеріалів заяви [PERSON] документи не підтверджують прийняття нею спадщини від [PERSON] , а лише вказують на статус заявника, як спадкоємця після смерті померлого чоловіка. При цьому, суд також вказав, що заявником не було надано суду жодних доказів, що за життя позивача було відкрито виконавче провадження та/або нараховано померлому суми доплати згідно з рішенням суду, а тому підстави для задоволення вказаної вище заяви - відсутні. Доводи ж апеляційної скарги [PERSON] ґрунтуються на тому, що заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду відповідної справи так і на стадії виконання судового рішення, що набрало законної сили, зокрема, до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, незалежно від того виданий виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він до примусового виконання. Апелянт посилається на вимоги ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та наголошує на тому, що [PERSON] , як дружина померлого [PERSON] , у відповідності до положень вказаної статті, має право на отримання недоодержаних виплат свого чоловіка. У світлі доводів апеляційної скарги та обставин даної справи, судова колегія звертає увагу, що згідно з ч.1 ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. За приписами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, \~\~\~\~у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими згідно з цим Законом, а також рішеннями, які у відповідності до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст.15 Закону № 1404-VIII, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач та боржник. Стягувачем є фізична або ж юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі ж вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. При цьому, для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ч.5 ст.15 Закону №1404-VIII). Згідно з ч.1 ст.379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця чи за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням законної сили судовим рішенням або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на даній стадії набувають відповідної процесуальної якості, а також користуються правами та несуть певні обов`язки, які зумовлені статусом сторони. На стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження та заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому, законодавством встановлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження. За правилами ст.52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи 3-ї особи у відносинах, стосовно яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони або третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. Процесуальне правонаступництво, в розумінні ст.52 КАС України, дійсно допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення. Тобто, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою (ст.52 КАС України). Оскарження такої ухвали варто розуміти як оскарження судового рішення. До того ж, аналогічну позицію з цього питання висловила і Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у своїй постанові від 26.06.2019р. у справі №905/1956/15. Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні варто розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. При цьому, Закон №1404-VIII не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, надає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абз.2 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII). Так, як встановлено колегією суддів та підтверджується матеріалами справи, предметом спору у цій справі була протиправність відмови ГУ ПФУ в Одеській області у проведенні [PERSON] перерахунку пенсії на підставі довідки Служби зовнішньої розвідки України про розмір грошового забезпечення від 30.05.2022р. №793, з 01.08.2021р. Як свідчать матеріали справи, 22.08.2022р. рішенням Одеського окружного адміністративного суду відповідача було зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.08.2021р. на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 17.07.2021р., виданої Службою зовнішньої розвідки України 30.05.2022р. №793, з урахуванням виплачених сум. У решті позовних вимог - відмовлено. Судом встановлено, що вказане вище рішення суду набрало законної сили - 14.12.2022р., проте матеріали справи не містять жодних доказів про те, що ГУ ПФУ в Одеській області в повному обсязі виконало це судове рішення від 22.08.2022р. у справі № 420/8261/22. В подальшому, як видно з матеріалів справи, 22.01.2023р. позивач [PERSON] ( [INFO] ) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.01.2023р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що скалено актовий запис №939. У свою чергу, заявник [PERSON] є дружиною померлого позивача [PERSON] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.12.2020р. Київським районним у м.Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Згідно з наданою копією паспорта [PERSON] щодо підтвердження місця проживання, вона з 20.01.1988р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою місця проживання також був зареєстрований її чоловік, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам цієї справи, суд апеляційної інстанції вказує на те, що відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.ст.1218,1219 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права, право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 цього Кодексу. Статтею 1227 ЦК України закріплено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Виходячи з аналізу зазначених вище правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю. Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд у постановах від 13.03.2019р. у справі №484/3648/16-а, від 29.04.2021р. у справі №826/17923/18, \~\~від 15.06.2022р. у справі №640/5942/21 та від 18.10.2020р. у справі №640/2868/22. Статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим же Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначений підхід до врегулювання спірних правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного осіб, для яких спільно з отримувачем цих сум, які є доходом сім`ї. Отже, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж 6 (шести) місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у вказаний проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що суми соціальних виплат, у даному випадку пенсії, передаються членам сім`ї спадкодавця. При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу ПФУ, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, що набрало законної сили, і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії. Аналогічна позиція також висловлена Верховним Судом у постановах від 13.12.2018р. у справі №2-а-1710/11, від 14.02.2019р. у справі №2-а-2727/11/2209, від 07.03.2019р. у справі №617/7748/12, від 08.08.2019р. у справі №127/2-а-11792/11 та від 27.08.2020р. у справі №804/536/18. За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що [PERSON] , як член сім`ї (дружина) померлого [PERSON] , має право на виплату їй сум пенсії, призначеної позивачу за Законом №2262-ХІІ, перерахованої за його життя на виконання судового рішення від 22.08.2022р. у справі №420/8261/22. Судова колегія також враховує і те, що аналогічна правова позиція з даного спірного питання була підтримана П`ятим апеляційним адміністративним суду у постанові від 29.03.2023р. у справі №420/5042/22 та від 07.04.2023р. у справі №420/1744/21. Отже, доводи апеляційної скарги [PERSON] знайшли своє підтвердження, а обставини, викладені у заяві про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні у справі №420/8261/22 обґрунтовують доцільність і необхідність заміни на цій стадії судового процесу стягувача його правонаступником. Як передбачено ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки судом 1-ї інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для даної справи, що призвело до неправильного вирішення відповідного процесуального питання, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду 1-ї інстанції - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення - про задоволення заяви [PERSON] щодо заміни сторони (стягувача) у виконавчому провадженні у справі №420/8261/22.

Результат розгляду: granted