Рішення адміністративного суду від 2022-01-19 00:00:00+02

В травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до військової частини \~ [NUMBER] (далі в/ч [NUMBER] ), в якому просив: \~ -визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 26.09.2016 по 01.03.2018, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2016; -зобов`язати в/ч [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за \~період з 26.09.2016 по 01.03.2018, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008, з урахуванням вже виплаченої суми. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. 09.09.2021 від відповідача \~через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи із наступного. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що \~наказом командира в/ч [NUMBER] Західного ОТО НГ України від 18.09.2018 №40 о/с [PERSON] звільнено з військової служби у запас \~відповідно до підпункту "й" пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" ( у зв`язку із закінченням строку контракту), а наказом командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України (по стройовій частині) від 25.09.2018 № 235 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 25.09.2018. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.11.2020 у справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 120/5079/20-а визнано протиправною бездіяльність в/ч [NUMBER] щодо ненарахування та невиплати [PERSON] \~індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 по 01.03.2018 ; зобов`язано в/ч [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період військової служби з 01.01.2016 \~по 01.03.2018 \~\~з урахуванням базового місяця січня 2008 року. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2021 скасовано вищезазначене рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов [PERSON] задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність в/ч [NUMBER] щодо ненарахування та невиплати останньому індексації грошового забезпечення за період військової служби з 26.09.2016по 01.03.2018; зобов`язано в/ч [NUMBER] нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період військової служби з 26.09.2016 року по 01.03.2018 року. В решті позовних вимог відмовлено. 12.05.2021 в/ч [NUMBER] \~на виконання рішення суду у справі № 120/5079/20-а, нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 26.09.2016 року по 01.03.2018 року \~в сумі 3002,92 грн. із застосуванням базового місяця січня 2016 року. Не погоджуючись з застосуванням базового місяця для розрахунку індексації, позивач \~звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення. Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний \~захист військовослужбовців-діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.2001 року №1282-ХІІ (надалі по тексту - Закон №1282-ХІІ) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Статтею 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення закріплено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (до 01.01.2016 року) та 103 відсотка (після \~01.01.2016 року). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" \~у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі \~Порядок № 1078). П.11 Порядку № 1078 врегульовано, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. Згідно з п. 2 вказаного Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби. П. 4 Порядку № 1078 унормовано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. За змістом п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку. Аналіз пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення свідчить про те, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пов`язується з місяцем підвищенням тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець. Отже, збільшення грошового забезпечення не за рахунок зростання тарифної ставки (окладу), а завдяки додатковим видам грошового забезпечення, не дає підстав вважати відповідний місяць базовим для подальшої індексації. Наведені висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду \~від 5 лютого 2020 року у справі №825/565/17 та від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а. Також у постанові Верховного Суду \~у справі № 120/313/20-а звернуто увагу на необхідність вжиття заходів для дослідження доказів щодо встановлення місяця, у якому востаннє було підвищено тарифну ставку (оклад) за посадою позивача. Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, з метою належного з`ясування всіх обставин у справі, витребовував у відповідача відомості про складові грошового забезпечення позивача за період з грудня 2015 по січень 2016 року, однак в/ч [NUMBER] повідомлено про неможливість надання таких доказів, оскільки позивач зарахований до складу в/ч лише 26.09.2016. В свою чергу, колегією суддів також вжито заходів спрямованих на отримання доказів щодо встановлення місяця, у якому востаннє було підвищено тарифну ставку (оклад) за посадою позивача, в зв`язку з чим постановлено ухвалу від 02.11.2021, якою зобов`язано Галузевий державний архів Міністерства оборони України до 21.11.2021 надати суду довідку про складові грошового забезпечення [PERSON] за період з 1 січня 2008 року по лютий 2018 року (включно) помісячно, з зазначенням, які із цих складових носять постійний характер. На виконання вказаної ухвали Галузевий державний архів Міністерства оборони України надав відповідь № 179/1/10700 від 11.11.2021 в якій зазначив, що ГДА Міноборони знаходяться лише документи в/ч [NUMBER] за період з 1973 по 2006 роки, а [PERSON] проходив військову службу в останній з 26.09.2016. Частиною 1 ст.77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В той же час, як свідчать матеріали справи, відповідач свій обов`язок, встановлений ч.2 ст.77 КАС України, не виконав, оскільки ні суду першої ні апеляційної інстанції, доказів на підтвердження того, що збільшення грошового забезпечення позивача відбулося за рахунок зростання посадового окладу не надав. Варто звернути увагу, що у відповіді ГДА Міноборони, наданій на ухвалу суду від 02.11.2021 зазначено, що для надання довідки про складові грошового забезпечення позивача \~з 01.01.2008 по 25.09.2016 необхідно вказати в/ч у складі якої позивач проходив військову службу у вказаний період. Оскільки матеріали справи вищезазначених відомостей не містять, суд був \~позбавлений можливості \~їх вказати на відміну від відповідача, який міг звернутися за такою інформацією до державного архіву Міністерства оборони України чи відповідного фінансового підрозділу Міністерства оборони України та надати отриману інформацію суду. Однак, як було зазначено вище, в/ч [NUMBER] жодних відомостей щодо розміру грошового забезпечення позивача не надано. Остання лише, посилається на \~розпорядження командувача Національної гвардії України від 04.02.2016 №Р-5 "Про підвищення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців національної гвардії України" згідно якого в січні 2016 року військовослужбовцям національної гвардії, \~здійснено нарахування та виплату додаткових видів грошового забезпечення за грудень 2015 року у підвищеному розмірі. \~ При цьому, колегія суддів вважає, що відповідачем невірно трактується п. 10-2 Порядку №1078, оскільки вказана правова норма пов`язує зміну базового місяця в зв`язку зі зміною тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник, а не зі зміною місця служби. Ч.6 ст.77 КАС України визначено, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. З урахуванням викладеного та зважаючи на те, що відповідачем ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано доказів на підтвердження того, що розмір грошового забезпечення за посадою на якій перебував позивач з січня 2008 року збільшився за рахунок посадового окладу, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для \~застосування січня 2008 року як базового місяця при нарахуванні та виплаті [PERSON] індексації грошового забезпечення з вересня 2016 року, оскільки збільшення грошового забезпечення за рахунок додаткових видів грошового забезпечення, а не за рахунок зростання тарифної ставки (окладу), \~не дає підстав вважати \~такий місяць базовим. Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору неправильно встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції \~та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст.317\~КАС України\~ \~підставами для скасування судового рішення суду першої \~інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти \~нову постанову про задоволення позову.

Результат розгляду: granted