Рішення адміністративного суду від 2022-02-01 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора взводу №2 роти ТОР Управління патрульної поліції в Харківській області Мягкоголового Д.В. від 13.12.2021 р. серії ДП 18 №481340 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510грн. та закрити провадження по адміністративній справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13 грудня 2021 року інспектором взводу № 2 роти ТОР Управління патрульної поліції в Харківській області Мягкоголовим Д.В. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії за ч.2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до змісту постанови, на Позивача було накладено адміністративне стягнення за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за порушення вимог п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху «Проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора». Позивач не погодився із доводами інспектора, бо вони не відповідають фактичним обставинам справи, та зазначив, що рухався на автомобілі на дозволений сигнал світлофора, порушень ПДР України ним не було здійснено. Так, 13 грудня 2021 року приблизно в 15год. 00 хв. Позивач, рухаючись на автомобілі марки «Honda Pilot», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Клочковській в м. Харкові, перетнув перехрестя вул. Клочковської з вул. Новгородською на дозволений зелений сигнал світлофору. Проїзд перехрестя в той час перетинали ряд вантажівок, тому Позивач рухався поступово, уважно слідкував за світлофором, та не допускав проїзду на заборонений червоний сигнал. За перехрестям автомобіль Позивача був зупинений інспектором патрульної поліції та складено щодо Позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Позивач вважає, що інспектор не з`ясував всіх обставин адміністративного правопорушення, порушив його права, встановлені ст. 268 КУпАП, при складані оскаржуваної постанови, та фактично виніс її без дослідження доказів, а сама постанова винесена з порушенням чинного законодавства. Йому не було надано можливості надати пояснення, скористатися правовою допомогою. Крім того, у постанові не зазначено будь-яких додатків і доказів та не відображено жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Своїми діями, інспектор грубо порушив вимоги закону, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись з цим позовом до суду. Відповідач у судове засідання наданим йому правом не скористався, відзив до суду не надав. Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 13.12.2021 року відповідачем винесено постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП, в якій зазначено, що 13.12.2021 р. за адресою: м. Харків, вул. Клочковська, [PERSON] , [INFO] керуючи автомобілем марки «Honda Pilot», д.н.з. [NUMBER] проїхав на заборонений сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху. Інспектор взводу № 2 роти ТОР Управління патрульної поліції в Харківській області Мягкоголовий Д.В. розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі, позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП. Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За нормою ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача не надав суду відзив на позов та не надав будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, не спростував вказане твердження позивача. Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив вимоги п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху «Проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора» без порушення процедури розгляду справи. Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано. Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови. Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю. Вимоги щодо визнання дій інспектора поліції незаконними задоволенню не підлягають, оскільки ефективним способом захисту є заявлені позивачем вимоги щодо визнання оскаржуваної постанови протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю, що відповідає положенням ч. 3. ст. 286 КАС України, і додаткові вимоги щодо визнання дій незаконними щодо складання оскаржуваної постанови не підлягають задоволенню в даному випадку, оскільки охоплюються вимогами щодо скасування постанови та закриття провадження у справі. Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 454,00 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 454 грн. на користь позивача.На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted