Рішення адміністративного суду від 2022-06-28 00:00:00+03

Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», в якому просило накласти арешт на кошти та інші цінності Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 02.06.2021 відповідач має податковий борг за узгодженими грошовими зобов`язаннями у загальній сумі 31428971,98 грн. по податку на додану вартість, які відповідачем не сплачені. У відповідності до вимог п.59.1 ст.59 ПК України контролюючим органом вжиті заходи по сплаті відповідачем податкового боргу шляхом надіслання на адресу відповідача податкової вимоги за №807-50 від 09.12.2020, яка залишилася без відповідного реагування. Також, з урахуванням того, що відповідач розпоряджається майном, яке перебуває у його користуванні на праві господарського відання, власником якого є територіальна громада міста Кривого Рогу згідно до п.п.5.2 п.5 Статуту відповідача, контролюючий орган звернувся до Криворізької міської ради в порядку, встановленому п.73.3 ст.73 та ст.ст.86-96 ПК України з проханням надати згоду на реєстрацію обтяження податкової застави, проте, у відповідь на вказане звернення 01.06.2021 листом за №6/6/3646 Криворізька міська рада вказала на те, що підстави для надання згоди на реєстрацію обтяження майна відсутні, у зв`язку з чим позивач вважає, що, за таких обставин, контролюючий орган не має можливості використовувати майно відповідача як джерело погашення податкового боргу, тому, на думку позивача, є всі підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача у відповідності до вимог п.94.1, п.94.4, п.94.6 ст.94, п.95.1, п.95.2, п.95.3 та п.95.4 ст.95, п.п.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України. \~ Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності підстав для звернення до адміністративного суду з даним позовом та не надано доказів на підтвердження наявності підстав для накладення арешту саме на кошти та інші цінності, не дотримання контролюючим органом вимог процедури такого звернення, встановленої вищенаведеними нормами податкового законодавства, зокрема, і процедури погашення податкового боргу комунального підприємства, встановленої п.96.1 ст.96 ПК України. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у зв`язку з наявністю у відповідача суми узгодженого податкового боргу у розмірі 31428971,98 грн. є наявними підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача. При цьому, на думку позивача, положення статті 94 ПК України не визначає послідовності процедури застосування адміністративного арешту \~майна та адміністративного арешту коштів. В судовому засіданні представник позивача надав витяг з інтегрованої картки платника податку з податку на додану вартість комунального підприємства, за даними якої станом на 15.06.2022 рахується переплата в розмірі 35428971 грн., недоїмка відсутня. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України \~суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» перебуває на обліку як платник податків та зборів в Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків. Станом на 01.06.2021 відповідач має податковий борг за узгодженими грошовими зобов`язаннями з податку на додану вартість у загальній сумі 31428971,98 грн., а саме: - у розмірі 7679226,98р. з урахуванням зменшення суми за рахунок часткової сплати за податковою декларацією з податку на додану вартість №9054196754 від 16.03.2021р., що підтверджується копією наведеної декларації; - у розмірі 11658094,00 грн. за податковою декларацією з податку на додану вартість №9089805659 від 19.04.2021р., що підтверджується копією наведеної декларації; - у розмірі 12091141,00 грн. за податковою декларацією з податку на додану вартість №9129373015 від 17.05.2021р., що підтверджується копією наведеної декларації; - у розмірі 510,00 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 01.04.2021р. №0041181813, що підтверджується його копією, наявною у справі. Наявність у відповідача вищенаведеного податкового боргу підтверджується і витягом з ІКП. З метою вжиття заходів щодо погашення відповідачем вищезгаданого податкового боргу, контролюючим органом сформована та направлена на адресу відповідача податкова вимога №807-50 від 09.12.2020. Листом \~від 29.04.2021 за №471/5/32-00-13-11 контролюючий орган звернувся до міського голови Криворізької міської ради, у якому просив надати згоду на реєстрацію обтяження податкової застави згідно до вимог п.73.3 та ст.ст.87-96 ПК України. Виконавчий комітет Криворізької міської ради надав відповідь про відсутність підстав для надання згоди на реєстрацію обтяження (лист від 20.05.2021 вих. №6/6/3646). \~ З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до визначення, наведеного у п.14.1.175 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому\~ \~податкову вимогу\~ \~в\~ \~порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. За правилами до п.59.3 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст.59 ПК України). У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення (п. 59.5 ст.59 ПК України). Відповідно до пп.88.1, 88.2 ст.88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Відповідно до абз.2 пп.14.1.155 п.14.1 ст.14 ПК України у разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави. Стаття 87 ПК України визначає джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків, а саме: джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, зокрема, п.87.3 ст.87 ПК України, а також іншими законодавчими актами (п.87.2 ст.87 ПК України). У відповідності до пп. 95.1 та 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Статтею 96 ПК України встановлені правила погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств. Відповідно до п.96.1 ст.96 ПК України у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про: пп.96.1.1. виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради; пп.96.1.2. затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу; пп.96.1.3. ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; пп.96.1.4. прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків. Відповідно до п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу (пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України); звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України). Виходячи з наведених вище правових норм, суд першої інстанції правильно зазначив, що контролюючий орган має право звертатись до суду з позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача у випадку одночасної наявності двох умов: наявність у платника податків податкового боргу та відсутність майна для його погашення. Встановлені судом обставини свідчать, що позивач звернувся до суду в порушення вимог ст.20 ПК України через недоведеність наявності обов`язкових підстав для накладення за рішенням суду арешту на кошти та інші цінності відповідача, зокрема, відсутності у підприємства майна, на яке може бути звернено стягнення. Належні докази на підтвердження відсутності у відповідача іншого майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, позивачем не подані, в матеріалах справи такі докази відсутні. Дії, які вчинив контролюючий орган перед зверненням з даним позовом до суду, полягають лише у зверненні до Криворізької міської ради як власника майна, що перебуває у розпорядженні відповідача - комунального підприємства, про надання згоди на реєстрацію обтяження податкової застави. Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що не надання згоди власником майна на реєстрацію обтяження майна, не є законодавчо встановленою підставою для накладення арешту на кошти та інші цінностей платника податку. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Неврахування судом першої інстанції, що статтею 20 ПК України встановлені окремі, відмінні від підстав, передбачених статтею 94 цього Кодексу, підстави застосування арешту коштів (інших цінностей) на рахунку платника податків у банку, в даному випадку не призвело до неправильного вирішення справи. Встановлені на стадії апеляційного розгляду справи обставини, а саме: відсутність у Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» недоїмки з податку на додану вартість станом на день розгляду апеляційної скарги \~Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в будь-якому випадку виключають підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача. Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. Наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують. Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні. \~

Результат розгляду: denied