Рішення адміністративного суду від 2022-01-10 00:00:00+02

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року частково задоволено адміністративний позов [PERSON] . Суд визнав протиправним та скасував рішення №74 від 09.02.2021 року, прийняте 6 сесією Лазурненської селищної ради 8 скликання, в частині відмови [PERSON] у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,1185 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована за межами смт. Лазурне Скадовського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання від 24.12.2020 року. Зобов`язав Лазурненську селищну раду розглянути на найближчій сесії клопотання [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,1185 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована за межами смт. Лазурне Скадовського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання від 24.12.2020 року, із урахуванням висновків, наведених у даному судовому рішенні. Стягнув на користь [PERSON] з Лазурненської селищної ради за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) грн., шляхом безспірного списання. Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржено не було та набрало законної сили 09.09.2021 року. 13.09.2021 року за відповідною заявою Херсонським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист за №2765 2021р., який одержаний позивачем 15.09.2021 року. 07.10.2021 року представником позивача подано суду першої інстанції заяву, в якій ставилось питання про зміну способу виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року по справі №540/1137/21 в частині стягнення з Лазурненської селищної ради витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн. на користь [PERSON] шляхом стягнення цих витрат з виконавчого комітету селищної ради. В обґрунтування вказаних вимог заявник послався на те, що під час виконання виконавчого документа щодо стягнення з боржника судових витрат органом державної казначейської служби повідомлено про відсутність у селищної ради відкритих рахунків в органі Казначейства. Наведені обставини свідчать про неможливість виконати рішення суду у цій справі в частині відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань селищної ради понесених позивачем витрат та відповідно до положень ст. 378 КАС України наявність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення шляхом стягнення коштів з виконавчого комітету селищної ради, який перебуває на обслуговуванні в управлінні органу державної казначейської служби. Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року заяву про зміну способу виконання судового рішення в адміністративній справі №540/1137/21 задоволено. Суд змінив спосіб виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13.09.2021р. у справі №540/1137/21 в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) грн., шляхом стягнення з рахунків Виконавчого комітету Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) грн. Проаналізувавши положення ч. 3 ст. 378 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що зміна способу і порядку виконання рішення може полягати лише: 1) у виняткових випадках; 2) за наявності обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим; 3) за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин. Під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів реалізації (виконання) рішення саме в разі неможливості його виконання у спосіб і порядок, встановлений раніше. За наявності обґрунтованих підстав та належних доказів суд може змінити спосіб виконання рішення суду або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту. З посиланням на приписи п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України та наказу Міністерства фінансів України від 22.12.2011 р. №1691, суд першої інстанції визначив, що відсутність у Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області статусу розпорядника бюджетними коштами, та, як наслідок, розрахункового рахунку в управлінні Казначейства, унеможливлює виконання рішення по цій справі в частині стягнення на користь позивача понесених ним судових витрат, тому суд з метою усунення порушеного права стягувача вбачаються обставини для встановлення способу виконання вказаного судового рішення шляхом стягнення цих витрат з виконавчого комітету селищної ради, який виступає розпорядником та одержувачем державних коштів. Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм процесуального права, Виконавчий комітет Лазурненської селищної ради подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні заяви у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам ст. 378 КАС України і помилково не враховано, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження, означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення, в разі неможливості його виконання у спосіб, встановлений раніше. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Акцентуючи увагу на приписах ст.ст. 1, 2, ч. 1 ст. 10, ч. 3 ст. 12, ст. 16, ч. 1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», апелянт вказує, що селищна рада та виконавчий комітет селищної ради є самостійними юридичними особами, тобто організаціями, суб`єктами права, які наділені цивільною правоздатністю і дієздатністю, а саме здатністю від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав і нести обов`язки, самостійно брати участь у правовідносинах, бути позивачем та відповідачем у судових справах. Це означає, що відсутність статусу виконавчого комітету селищної ради сторони у цій справі виключає обставини з виконання цим органом обов`язків за боржника. Отже, застосування ст. 378 КАС України у спосіб і порядок, встановлений судом, фактично призвело до зміни судового рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Так, за правилами ч. 3 вказаної статті адміністративного процесуального законодавства підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Правила ст. 378 КАС України не містять виключного переліку обставин, які є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Водночас, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення, або роблять неможливим виконання судового рішення. Під зміною чи встановленням способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації судового рішення, які сприятимуть забезпеченню його виконання. Апеляційний суд враховує, що предметом спору у цій справі була протиправність рішення Лазурненської селищної ради в частині відмови [PERSON] у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,1185 га для ведення індивідуального садівництва, що розташована за межами смт. Лазурне Скадовського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до його клопотання. Під час часткового задоволення позову судом застосовано положення ст. 139 КАС України та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, що виступав стороною у справі, на користь позивача судові витрати, понесені ним у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу. У тому числі, з метою виконання рішення суду в частині розподілу судових витрат позивачу виданий виконавчий лист. Вказаний виконавчий документ був повернутий 17.09.2021 року стягувачу з підстав відсутності у боржника відкритих рахунків в органі Казначейства. Підстави повернення виконавчого документа управлінням органа державної казначейської служби засвідчено і у виконавчому листі за №2765, виданим 13.09.2021 року Херсонським окружним адміністративним судом по справі №540/1137/21. Відсутність Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області у Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів підтверджується наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 року №1691. Натомість, у Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, затвердженому цим наказом, визначено розпорядником та одержувачем бюджетних коштів Виконавчий комітет Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області (запис №60263). У тому числі, на момент звернення із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення це рішення залишається не виконаним в добровільному порядку відповідачем. Колегія суддів вважає ґрунтовними висновки суду першої інстанції про те, що сукупність цих обставин фактично робить неможливим виконання судового акту, ухваленого на користь позивача. Перевіряючи доводи апелянта стосовно фактичної зміни судового рішення у зв`язку із застосуванням судом першої інстанції ст. 378 КАС України, апеляційний суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. За змістом п.п. 1, 2 ст. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначаються: висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; розподіл судових витрат. Статтею 139 КАС України передбачено, що всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Також, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Виходячи з наведених положень, слід зазначити, що стягнення судових витрат не є позовними вимогами відповідної особи. Вирішення питання про розподіл судових витрат за рахунок відповідача - суб`єкта владних повноважень фактично є процедурним і залежить від наявності підстав для задоволення адміністративного позову. По суті позовних вимог спір у цій справі вирішений відносно Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області. Також, відшкодування понесених позивачем судових витрат у судовому рішенні поширено на вказану селищну раду. Незмінним боржник за зобов`язанням залишається і після зміни способу виконання рішення. Отже, колегія суддів вважає, що прийняття оскаржуваної ухвали фактично не призвело до зміни судового рішення у цій справі. Обсяг покладних на боржника обов`язків не змінився, а застосування приписів ст. 378 КАС України у цій справі направлено на усунення процедурних перешкод у його виконанні. З огляду на те, що заявником обґрунтовано наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення суду у цій справі або роблять неможливим фактичне виконання судового рішення, ці вимоги не призводять до зміни судового рішення по суті, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви, поданої позивачем в порядку ст. 378 КАС України. Оскільки висновки суду ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає залишенню без змін. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Результат розгляду: denied