Рішення адміністративного суду від 2022-09-21 00:00:00+03

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: - визнати протиправними дії відповідача, які оформлені листом від 19.10.2021 № 36767-29219/Л-01/8-0400/21, що полягають у відмові в переведенні з пенсії яка призначена за вислугу років на підставі п. «б» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років яку призначити на підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; - зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме: перевести позивача з пенсії за вислугу років яка призначена на підставі п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за вислугу років яку призначити на підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 20.09.2021 виходячи з вислуги років 29 років 00 місяців 20 днів. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року позов задоволений. Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у позові відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчислені становить 20 років 9 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні 29 років 20 днів. Враховуючи викладене, на думку апелянта, у позивача не виникає право на пенсію у зв`язку з тим, що його звільнено 30 листопада 2019 року і на день звільнення він не має визначеного пунктом «а» статті 12 Закону № 2262 стажу роботи 24 календарних років 6 місяців і більше. Натомість законодавство не передбачає права призначити пенсію на підставі вислуги років у пільговому обчисленні, зокрема і відповідно до постанови КМУ № 393. Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ Наказом Державної установи Криворізька установа виконання покарань (№ 3) від 27 листопада 2019 року № 366/ОС-19 позивача звільнено з посади чергового помічника начальника УВП Державної установи з 30 листопада 2019 року (за власним бажанням) на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». (а.с. 16) Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складає 20 років 09 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні 29 років 00 місяців 20 днів. Позивачу відповідачем призначено пенсію за вислугу років на підставі п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262). 20.09.2021 [PERSON] звернувся із заявою до відповідача про переведення з пенсії за вислугу років яка виплачується на підставі п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262 на пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262, виходячи з вислуги років у 29 років 00 місяців 20 днів. 19.10.2021 відповідач листом № 36767-29219/Л-01/8-0400/21 відмовив позивачу в переведенні пенсії призначеної на підставі п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262, оскільки на день звільнення у позивача не було 24 календарних років та 6 місяців вислуги, як передбачено пунктом «а» ч. 1 ст. 12 того ж Закону. (а.с. 17-18) Не погоджуючись із зазначеною вище відмовою, останній звернувся до суду з цим позовом. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на обчислення вислуги років та визначення пільгових умов для призначення пенсії передбачено ст. 17-1 Закону № 2262, а тому вислуга років може обчислюватися відповідно до постанови КМУ № 393. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до\~ \~Закону України\~ \~«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». За приписами ч. 4 ст. 24 цього ж Закону особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії один місяць служби за сорок днів. Відповідно до ст. 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки 6 місяців і більше. Відповідно до ст. 17-1 Закону № 2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок визначений Кабінетом Міністрів України у постанові № 393 від 17.07.1992. (далі Порядок № 393) Відповідно до пп. «г» пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів, зокрема час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби. Отже, визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, що передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації права на призначення різних видів пенсій і основним актом, на підставі чого здійснюється таке регулювання є Закон № 2262. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і повинно пов`язуватися не з категорією працівників, а зі спеціальним статусом, якого особа набула після проходження військової служби у визначений період часу, і така можливість передбачена постановою КМУ №\~ \~393. Таким чином, до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті акти, що передбачають кратне (пільгове) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення різних видів пенсій. Отже, для призначення пенсій за вислугу років за Законом № 2262 календарна вислуга може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а і підтримана постановою об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 3 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а, а також постановою палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18. Водночас Верховний Суд, розглядаючи зазначені справи у складі палат, відступив від раніше висловлених ним висновків, зокрема \~у справах, на які посилається апелянт, про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідність у цій частині Порядку № 393 положенням Закону № 2262. Позивач звільнений зі служби 30 листопада 2019 року, а тому за приписами п. «а» ст. 12 Закону № 2262 для отримання права на пенсію повинен був мати вислугу у 24 календарних роки і 6 місяців. Натомість, як зазначалось вище, вислуга років позивача на день звільнення в пільговому обчисленні, тобто з врахуванням приписів ч. 4 ст. 24 \~Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» та постанови № 393, склала 29 років 00 місяців 20 днів, що є достатнім для призначення йому пенсії згідно з положеннями п. «а» ст. 12 Закону № 2262. При цьому, доводи апелянта, що право на пенсію виникає виключно у разі вислуги років в календарному обчисленні є безпідставними, оскільки ст. 17-1 Закону № 2262, ч. 4 ст. 24 \~Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» та Порядок № 393 встановлюють правило, за яким при визначенні права на пенсію може бути застосована вислуга років у пільговому обчисленні. Правомірність такого застосування підтверджена зазначеними вище постановами Верховного Суду. ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову. Отже, судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін. Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied