Рішення адміністративного суду від 2022-06-03 00:00:00+03

Історія справи. 10.07.2018 [PERSON] звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання неправомірними дії (бездіяльність) щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років та зобов`язання призначити пенсію за вислугу років на пільгових умовах з 17.09.2016 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на час звільнення позивач мав право на пенсію за вислугу років по пільговому обрахуванню стажу, проте рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії є протиправним, оскільки не враховує приписи Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 і не враховано висновки суду у справі №761/19074/17. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.06.2021 у задоволені позовних вимог відмовлено. Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції суд першої інстанції послався на правові позиції Верховного Суду і вказав, що базовою умовою для призначення пенсії за вислугою років є наявність саме календарної вислуги, так як встановлено Законом та додатково - час/період - відповідно до часини другої статті 17 цього Закону, перелік видів служби та періодів часу, зазначений в якому, є вичерпним. Позивач не погодився з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому наголошено на правильності висновків суду першої інстанції та залишення апеляційної скарги без задоволення. Справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке. Обставини справи. Наказом Державної Пенітенціарної служби України від 15.09.2016 №223/ОС-16 (з особового складу) відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», пункту 4 статті 77 Закону України «Про національну Поліцію» звільнено полковника внутрішньої служби, заступника начальника управління організаційно-аналітичного та документального забезпечення апарату Державної пенітенціарної служби України [PERSON] з 16 вересня 2016 року. Згідно цього наказу, вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 19 років 1 місяць та 1 день, у пільговому обчисленні - 24 роки 5 місяців 21 день. Позивач 20.03.2017 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років, у задоволенні якої листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 23.03.2017 №6773/03/Т-711 позивачу відмовлено та зазначено, зокрема, що заява про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, подається такими особами через уповноважені структурні підрозділи відповідних органів. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2018 по справі №761/19074/17 позовні вимоги [PERSON] до Державної пенітенціарної служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій щодо відмови в призначенні пенсії та зобов`язання призначити пенсію за вислугу років - задоволено частково; визнано протиправну бездіяльність Державної пенітенціарної служби України щодо нездійснення підготовки та не подання до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документів для призначення [PERSON] пенсії за вислугою років на пільгових умовах; зобов`язано Державну пенітенціарну службу України в особі голови ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документи на [PERSON] для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 за №3-1. На виконання вищевказаного рішення, Державною пенітенціарною службою України супровідним листом від 12.06.2018 №1359 направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду у Київській області матеріали для призначення пенсії позивачу. Листом 20.06.2018 №1850/03 Головне управління Пенсійного Фонду України у Київській області повернуло без виконання пакет документів для призначення пенсії позивачу. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2018 у справі №761/19074/17 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10.05.2018 скасовано в частині задоволених позовних вимог. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Державної пенітенціарної служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - Міністерство юстиції Украйни про визнання неправомірними дій Державної пенітенціарної служби України щодо підготовки та подання до Головного управління пенсійного фонду України у м. Києві документів для призначення [PERSON] пенсії за вислугою років на пільгових умовах та зобов`язання Державної пенітенціарної служби України (Міністерство юстиції України, як правонаступника) підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві документи [PERSON] для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30 січня 2007 року за № 3-1 - відмовлено. Вказані обставини підтверджені належним, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними. Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до положень ч.1-4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений Законом. Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Відповідно до статті 1-1 цього Закону зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, виключно на умовах зазначеного Закону здійснюється призначення пенсій особам, на яких поширюється дія вказаного Закону. Відповідно до п. пункту «а» ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону (в редакції Законів України від 08.07.2011 №3668-VI та від 02.07.2015 №580-VIII) пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону. Відповідно до частини другої статті 17 цього Закону до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Висновки суду. Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що базовою умовою для призначення пенсії є наявність саме календарної вислуги, - так як встановлено Законом та додатково - час/період - відповідно до часини другої статті 17 цього Закону, перелік видів служби та періодів часу, зазначений в якому, є вичерпним, при цьому суд першої інстанції враховував позицію Верховного Суду висловлену у справах №161/4876/17, №295/6301/17, №725/1959/17. Згідно ч. 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, судом першої інстанції правильно прийнято до уваги вищевказані судові рішення Верховного Суду, проте 25.05.2022 Верховний Суд висловив іншу правову позицію з цього питання, яка має бути прийнято судом апеляційної інстанції до уваги. Так касаційна інстанція у постанові від 25.05.2022 у справі № 480/4643/20 зазначила: «При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03 березня 2021 року у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18. У вищезазначеній постанові Судова палата сформувала наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до постанови № 393». Таким чином, суд касаційної інстанції робить висновок: «з урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправним оскаржуваного рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З огляду вищенаведеного, слід вказати на те, що вислуга років позивача у пільговому обчисленні стажу його роботи на день звільнення становить 24 роки 05 місяців 21 день, а тому у відповідності до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» він набув право на призначення пенсії за вислугою років на підставі вказаного Закону, оскільки саме цей Закон становить природу пільгових умов призначених пенсій. Отже,

Результат розгляду: granted