Рішення адміністративного суду від 2023-07-06 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги наступним. 26.03.2023 о 17.50 год. інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівської області Департаменту патрульної поліції було складено постанову серії БАД №416299 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122, частиною 1 статті 126 КУпАП. Згідно вказаної постанови позивач 26.03.2023 о 17.50 год. за адресою: Львівська область, місто Жовква, вул. Бодана Хмельницького, 95, керуючи транспортним засобом «Кіа Соренто», н.з. [NUMBER] , не увімкнув світловий сигнал покажчика повороту відповідного напрямку, здійснюючи поворот праворуч, а також не мав (не пред`явив) посвідчення водія відповідної категорії, не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги пункту 9.2б та пунктів 2.1а, 2.1б Правил дорожнього руху України. З звинуваченням у порушенні правил дорожнього руху позивач не згодний, оскільки транспортним засобом 26.03.2023 не керував, а тому не мав обов`язку пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Оскаржувана постанова не містить належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт керування позивачем транспортним засобом і як наслідок вчинення адміністративних правопорушень. Крім того, оскаржувана постанова не містить жодного обґрунтування, чому інспектором поліції прийнято рішення про накладення стягнення за вчинення двох адміністративних правопорушень, тобто оскаржувана постанова не містить посилання на частину 2 статті 36 КУпАП. Крім того, оскаржувана постанова, всупереч приписам частини 2\~статті 251 КУпАП,\~не містить посилання на жодний доказ вини позивача. Недоведені подія правопорушення і вина позивача мають бути прирівняні до його невинуватості. В зв`язку із зазначеним, просив постанову від 26 березня 2023 року про накладення на нього адміністративного стягнення скасувати, провадження по справі закрити Відповідачем суду було направлено відзив на позов, у відповідності з яким позовні вимоги [PERSON] він не визнає в повному обсязі, виходячи з наступного. Під час патрулювання поліцейським Управління було помічено транспортний засіб KIA SORENTO державний номерний знак [NUMBER] , яким, як пізніше стало відомо, керував позивач, який 26.03.2023 близько 17.35 год. не ввімкнув світловий сигнал покажчика повороту відповідного напрямку, здійснив поворот праворуч, чим порушив пункт 9.2.б ПДР. Вчинене порушення стало підставою для зупинки транспорту. Як вбачається з відеозапису, доданого до відзиву, позивач неодноразово визнає факт керування даним транспортним засобом та визнає те, що ним було порушено пункт 9.2.б ПДР. Позивачу неодноразово наголошували, щоб він пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію, але законна вимога не була виконана. Замість цього позивач пред`явив пенсійне посвідчення та паспорт громадянина України. Оскаржувана постанова виносилась з дотриманням вимог наказу МВС від 18.12.2018 №1026. Розгляд справи відбувався в присутності особи, що відповідає пункту 8 Інструкції № 1395 від 07.11.2015, з дотриманням вимог пункту 9, а саме було оголошено, яка справа розглядається, ознайомлено з правами та обов`язками. Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому, такі відомості зазначаються тільки у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Просив відмовити в задоволенні позову. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Заявлений позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Представник відповідача, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. Статтею 9 КУпАП\~визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 26 березня 2023 року серії БАД № 416299, складеної інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Львівської області Департаменту патрульної поліції Хом`яком Р.І., 26.03.2023 о 17.35 год. в м.Жовква по вул. Б.Хмельницького, 95, водій керуючи транспортним засобом, не увімкнув світловий сигнал покажчика повороту відповідного напрямку, здійснюючи поворот праворуч, а також не мав (не пред`явив) посвідчення водія відповідної категорії, не пред`явив реєстраційного документу транспортного засобу. Позивача визнано винуватим у скоєнні правопорушень, передбачених частиною 2 статті 122, частиною 1 статті 126\~КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Приписами пункту 11 частини 1\~статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»\~та\~статті 222 КУпАП\~передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням\~Правил дорожнього руху\~його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення\~правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Адміністративна відповідальність за частиною 2\~статті 122 КУпАП\~настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. Положенням частини 1 статті 126 КУпАП\~забороняється керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством. Згідно частини 2\~статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. Статтею 280\~КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до\~статті 251\~КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. У відповідності з пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»\~зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями\~283\~і\~284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Згідно зі статтями\~73,\~74 КАС України\~належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Відповідно до статей 75,\~76\~КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2\~статті 61\~Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена також частиною 2\~статті 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Відповідно до частини 1\~статті 77 КАС України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених\~статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною 2\~статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17. У відповідності з відеозаписом, доданим до відзиву, представником відповідача не було зафіксовано факту, що водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом KIA SORENTO державний номерний знак [NUMBER] , не увімкнув світловий сигнал покажчика повороту відповідного напрямку, здійснюючи поворот праворуч. Таким чином, представник відповідача не надав суду достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті\~122 КУпАП. Згідно з\~пунктом 2.4\~«а» ПДР на\~вимогу поліцейського\~водій повинен\~зупинитися з\~дотриманням вимог\~цих Правил,\~а також\~пред`явити\~для перевірки\~документи,\~зазначені в\~пункті 2.1 ПДР. Аналогічні положення закріплені законодавцем також у\~статті 16 Закону України «Про дорожній рух». У свою чергу, Законом України\~«Про Національну\~поліцію» визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Так, частиною 1\~статті 35 вказаного Закону\~визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив\~Правила дорожнього руху; 2)\~якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3)\~якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. Таким чином, вимога поліцейського водію пред`явити до перевірки передбачені в\~пункті 2.1.\~ПДР документи може бути правомірною лише за умови дотримання поліцейським вимог Закону щодо визначеного переліку підстав для зупинки транспортного засобу. А відповідно і обов`язок водія пред`явити до перевірки документи виникає лише за умови виконання поліцейським вимог Закону щодо визначеного переліку підстав для зупинки транспортного засобу. Тому, враховуючи вимоги вищенаведених норм права, визначальним в даному випадку є встановлення того, чи мав позивач обов`язок пред`явити поліс страхування на вимогу поліцейського. Оскільки, відповідачем не було доведено правомірність вимоги пред`явити страховий поліс, суд приходить до висновку про те, що вимогу поліцейського водію пред`явити документи, зазначені в\~пункті 2.1.ПДР, неможливо визнати правомірною. У свою чергу, відсутність у відповідача права вимоги пред`явити документи не породжувало у позивача обов`язок надати такі документи. Відповідно до частини 3\~статті 286 КАС України\~за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не було надано суду належних доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, а провадження по справі необхідно закрити.

Результат розгляду: granted