Рішення адміністративного суду від 2022-08-29 00:00:00+03

До Київського окружного адміністративного суду звернулась [PERSON] з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, треті особи: Приватне сільськогосподарське підприємство "Переселенське -К", ТОВ "Агро Пульс", про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.05.2020 № 176639-5505-1016. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення, яким нараховано податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 865,97 грн, на її думку прийнято відповідачем з порушенням норм матеріального права та не відповідає вимогам закону, висновки податкового органу відносно наявності у неї податкового обов`язку щодо сплати цього податку є помилковими. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 20.05.2020 № 176639-5505-1016. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 29.08.2022. Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером: 3222286000:03:025:0003, загальною площею 3,2640 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Між [PERSON] , як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Пульс", як орендарем, 11.11.2014 укладено договір оренди земельної ділянки №б/н, згідно з яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером: 3222286000:03:025:0003, загальною площею 3,2640 га, яка знаходиться на території Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Відповідно до п. 4.6 договору, сплата всіх податків, зборів, що випливають з даного Договору проводиться орендарем у встановленому законодавством порядку. Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду позивач передав в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,2640 га, яка знаходиться на території Переселенської сільської ради Кагрлицького району Київської області, а орендар прийняв земельну ділянку згідно договору оренди №б/н від 23.07.2013 і зобов`язується використовувати її у відповідності до мети, визначеної у договорі. Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Пульс" (сторона 2) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Переселенське-К" (сторона 1) був укладений договір про співпрацю від 01.05.2018 №02/18, предметом якого є співпраця Сторін в процесі здійснення господарської діяльності, визначена у розділі 2 цього договору. Пунктом 2.1.4 договору, визначено, що сторона 2 зобов`язується для забезпечення співпраці надати можливість стороні 1 безперешкодно та на власний розсуд обробляти земельні ділянки, які належать стороні 2 на праві власності або праві користування з правом засіву, вирощування та збору на них сільськогосподарських культур. Усі вирощені культури та зібрані на умовах цього договору продукція є власністю сторони 1, яка вправі розпоряджатися ними на власний розсуд з метою отримання прибутку. Тож, землекористувачем належної позивачці на праві приватної власності земельної ділянки з кадастровим номером: 3222286000:03:025:0003, починаючи з 01.05.2018, є Приватне сільськогосподарське підприємство "Переселенське-К". Головним управлінням ДПС у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення від 20.05.2020 №176639-5505-1016, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем "земельний податок з фізичних осіб" за 2020 рік у розмірі 865,97 грн. Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що ПСП «Переселенське-К», як фактичним землекористувачем, сплачено податок за користування земельною ділянкою, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення, винесене по відношенню до позивача підлягає скасуванню, оскільки податкове зобов`язання за платежем "земельний податок з фізичних осіб" повинен сплачувати суб`єкт відповідних податкових правовідносин, у даному випадку - ПСП «Переселенське-К», як землекористувачем. Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк, ПСП «Переселенське-К», не є належним у розумінні ПК України землекористувачем, адже договірні зобов`язання між позивачем та вказаним суб`єктом господарювання не оформлені у встановленому ст. 126 ЗК України порядку. Тому, оскільки саме за позивачем обліковується земельна ділянка, правомірно було визначено податкове зобов`язання по сплаті земельного податку з фізичних осіб. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України). Відповідно до норм п. 36.1, 36.2 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. За приписами п. 36.4 ст.36 ПК України, виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідно до п. 37.1, 37.2 ст. 37 ПК України, підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку (п. 38.1, п. 38.2 ст. 38 ПК України). Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. У силу змісту пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України, землекористувачі - це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди. Згідно з нормами ст. 269 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Підпунктом 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України, встановлено, що об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні. Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачка є власником земельної ділянки з кадастровим номером: 3222286000:03:025:0003, загальною площею 3,2640 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Між [PERSON] як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Пульс" як орендарем 11.11.2014 укладено договір оренди земельної ділянки №б/н, згідно з яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером: 3222286000:03:025:0003, загальною площею 3,2640 га, яка знаходиться на території Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Відповідно до п. 4.6 договору, сплата всіх податків, зборів, що випливають з даного Договору проводиться орендарем у встановленому законодавством порядку. Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду, позивач передав в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,2640 га, яка знаходиться на території Переселенської сільської ради Кагрлицького району Київської області, а орендар прийняв земельну ділянку згідно договору оренди №б/н від 23.07.2013 і зобов`язується використовувати її у відповідності до мети визначеної у договорі. Крім того, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Пульс" (сторона 2) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Переселенське-К" (сторона 1) був укладений договір про співпрацю від 01.05.2018 №02/18, предметом якого є співпраця Сторін в процесі здійснення господарської діяльності, визначена у розділі 2 цього договору. Пунктом 2.1.4 договору, визначено, що сторона 2 зобов`язується для забезпечення співпраці надати можливість стороні 1 безперешкодно та на власний розсуд обробляти земельні ділянки, які належать стороні 2 на праві власності або праві користування з правом засіву, вирощування та збору на них сільськогосподарських культур. Усі вирощені культури та зібрані на умовах цього договору продукція є власністю сторони 1, яка вправі розпоряджатися ними на власний розсуд з метою отримання прибутку. З наведеного слідує, та підтверджуються висновкми суду першої інсатнції про те, що фактичним землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером: 3222286000:03:025:0003 загальною площею 3,2640 га, яка знаходиться на території Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, є саме Приватне сільськогосподарське підприємство "Переселенське-К". Договір оренди землі за визначенням статті 13 Закону України "Про оренду землі" -це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Таким чином, об`єктом плати за землю є земельна ділянка, надана в користування з метою провадження господарської діяльності підприємства, а майнові права на вказану земельну ділянку передаються до складеного капіталу такого підприємсва, яке реалізуючи права землекористувача, має обов`язок внесення плати за землю. Саме з таких підприємств плата за землю справляється щорічно у вигляді земельного податку або орендної плати. З комплексного аналізу норм Податкового кодексу України можна зробити висновок, що після укладення договору користування землею, обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює саме юридична особа, відповідно земельний податок підлягає сплаті фактичним землекористувачем, яким в даному випадку є Приватне сільськогосподарське підприємство "Переселенське-К". Оскільки Приватним сільськогосподарським підприємством "Переселенське-К", як землекористувачем, було сплачено податок за користування земельною ділянкою з кадастровим номером: 3222286000:03:025:0003, загальною площею 3,2640 га, яка знаходиться на території Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи, з огляду на що, нарахування відповідного податку позивачу, є неправомірним. При цьому, посилання апелянта на те, що ПСП «Переселенське-К», не є належним у розумінні ПК України землекористувачем, адже договірні зобов`язання між позивачем та вказаним суб`єктом господарювання не оформлені у встановленому ст. 126 ЗК України порядку, на переконання колегії суддів, у даному випадку, не є визначальним, адже предметом розгляду даного спору, не є перевірка договірних зобов`язань позивача з орендарем та особою, якій орендар на підставі договору про співпрацю передав земельну ділянку у користування, при цьому, що вказана плата за землю, не може бути сплачена за одну і туж земельну ділянку двічі за один і той же період. Також, ПК України не деталізує вимог до правового титулу, відповідно до якого у особи виникає право користування земельною ділянкою, на якій розташовані сільськогосподарські угіддя, а також до правовстановлюючих документів, якими підтверджуються відповідні права на земельні ділянки. Будь-яке право користування земельною ділянкою, на якій розташовані сільськогосподарські угіддя, хоч би з яких підстав не виникало таке право, є належним для підтвердження виробника сільськогосподарської продукції. Обов`язок зі сплати земельного податку виникає у особи в силу фактичного використання земельної ділянки, незалежно від дотримання такою особою вимог земельного та цивільного законодавства щодо порядку оформлення права землекористувача та підстав набуття права користування. Таким чином, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, винесене по відношенню до позивача підлягає скасуванню, оскільки податкове зобов`язання за платежем "земельний податок з фізичних осіб" повинен сплачувати суб`єкт відповідних податкових правовідносин, у даному випадку - ПСП «Переселенське-К», як фактичним землекористувачем. Договірні відносини між позивачем та третіми особами не є предметом даного спору. Тож, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Результат розгляду: denied