Рішення адміністративного суду від 2022-10-20 00:00:00+03

Стислий виклад позиції сторін Позивач звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови серії БАВ № 382599 від 17.10.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Свої вимоги про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, позивач обґрунтовує тим, що працівником поліції вимога про надання посвідчення про право керування транспортним засобом була висунута безпідставно, і він вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об`єктивного з`ясування поліцейським обставин справи, при відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні. За таких обставин позивач не погоджується з притягненням його до адміністративної відповідальності, постанову про накладення адміністративного стягнення вважає незаконною, постановленою з порушенням вимог КУпАП, тому просить її скасувати а провадження відносно нього закрити. Відповідач, у визначений судом строк відзив на позов не надав. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення Ухвалою суду від 17.03.2022 адміністративний позов залишено без руху з підстав, що відповідачем у адміністративному позові зазначено фізичну особу - працівника структурний підрозділ юридичної особи, який не може бути самостійним відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення. 18.04.2022 до суду надійшли матеріали про усунення недоліків у адміністративному позові. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 21.04.2022 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 22.07.2022 замінено первісного відповідача Білоцерківське районне управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області належним відповідачем Головне управління Національної поліції у Київській області Зазначені ухвали електронним зв`язком скеровано позивачеві у справі. Відповідачеві поштовим зв`язком разом з ухвалами, направлено копію позовної заяви разом з доданими до неї документами. Відповідач, упродовж визначеного законом строку, не надав відзив на позовну заяву. Разом з тим, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направив. У судове засідання, призначене на 13.07.2021 представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив. Також відповідач не надав суду відзиву на позов чи будь-яким іншим способом не висловив своєї позиції щодо заявленого позову. У судове засідання прибули позивач [PERSON] та його представник адвокат Поліщук С.М. Заявлений позов сторона позивача підтримала та просить його повністю задовольнити Обставини справи встановлені судом Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Із матеріалів справи вбачається, що інспектором СРПП ВП № 1 Білоцерківського РУП, капітана поліції Везерським Вадимом Владиславовичем 17.10.2021 винесено постанову серії БАВ № 382599 про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Відповідно до вказаної постанови [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] стало те, що останній 17.10.2021 близько 00 годин 50 хвилин, у смт. Рокитне по вул. Вокзальна керував автомобілем "Mitsubishi Outlander", д.н.з. [NUMBER] , не надав посвідчення водія відповідної категорії. Зазначений факт став підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень. Зазначена постанова є предметом оскарження у даній адміністративній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 зазначеного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Виходячи із положень ст. ст. 32, 35 цього Закону, п. п. 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила), поліцейський може зупиняти транспортні засоби, серед іншого, у разі якщо водій порушив Правила, при цьому поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинки ним транспортного засобу, а водій на вимогу працівника поліції повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. Правил, в тому числі реєстраційний документ на транспортний засіб. Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом. Відповідно до вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Частиною 1 статті 246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1-129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Розділом ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція), визначено порядок розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Так, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу III Інструкції). Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП (пункт 4 розділу ІІІ Інструкції). Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП). Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Згідно частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що під час провадження у справі про адміністративні правопорушення уповноваженими на їх розгляд органами та посадовими особами такі особи повинні діяти лише за процедурою, встановленою КУпАП та іншими Законами України. Безумовне дотримання таких процедур є запорукою забезпечення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто, положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення та дотримання останніми процедури розгляду ними справ. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. За змістом ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а в силу ст. 77 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень тягар доведення правомірності рішень, дій чи бездіяльності покладений на відповідача. Так, згідно зі ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Із матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження дотримання порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, не надано. Натомість, із наявних матеріалів справи не вбачається, що оскаржувана постанова відносно [PERSON] щодо вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, складалася у його присутності, що проводилася передбачена законом процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, що позивачу оскаржувана постанова оголошувалася або вручалася, що йому роз`яснювалися права та обов`язки. Оскаржувана постанова не містить відомостей на підставі яких документів встановлено особу, яка притягується до адміністративної відповідальності. Отже, суб`єктом владних повноважень не надано доказів дотримання ним процедури розгляду справи, а за приписами ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Враховуючи викладене, суб`єкт владних повноважень допустив істотні порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно [PERSON] , а тому постанова серії БАВ № 382599 від 17.10.2021 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, є неправомірною. Окрім того, суд, дослідивши докази надані позивачем до матеріалів справи а саме копію постанови Таращанського районного суду Київської області від 20.01.2022, якою закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 4 ст. 122 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, яку винесено за результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 437971 від 17.10.2021, з якого вбачається, що 17.10.2021 близько 00 годин 50 хвилин, у смт. Рокитне по вул. Вокзальна, [PERSON] керуючи транспортним засобом "Мітсубісі Аутлендер", д.н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху, а саме повороту праворуч не ввімкнув світловий покажчик зміни руху, чим своїми діями створив аварійну ситуацію, чим порушив вимоги п. 10.1 правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП встановив наступне. Так з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 437971 від 17.10.2021, вбачається, що 17.10.2021 близько 00 годин 50 хвилин [PERSON] був зупинений працівниками поліції та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення в якому було встановлено особу на підставі посвідчення водія [NUMBER] . Як пояснив позивач, що патрулювали того дня разом працівники поліції Бабак В.В. та Везерський В.В . З матеріалів справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 437971 від 17.10.2021, складено близько 00 годин 50 хвилин працівником поліції Бабаком В.В., а оскаржувану постанову серії БАВ № 382599 від 17.10.2021 складено о 03 годині 03 хвилини працівником поліції Везерським В.В. , які здійснювали патрулювання спільно та як в протоколі так і в постанові встановили особу водія, оскільки саме відносно [PERSON] склали відповідні документи. Окрім того, з відеозапису приєднаного до матеріалів адміністративної справи позивачем та дослідженого в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зупинили два працівника поліції. Як вбачається із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що рішення суб`єкта владних повноважень під час накладення адміністративного стягнення щодо позивача прийнято з порушенням вимог ст. 2 КАС України, тому оскаржувану постанову необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у розмірі 454 грн. Позивачем при поданні позову до суду переплачено суму судового збору, яка на підставі ч. 2 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" підлягає поверненню.

Результат розгляду: granted