Рішення адміністративного суду від 2022-11-18 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Верховного Суду про зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить: зобов`язати Верховний Суд видати завірену копію скороченого (вступну та резолютивну частини) тексту постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2021 року у справі №9901/598/19 (ЄДРСР 95213536). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, йому протиправно відмовлено у видачі копії вступної та резолютивної частини постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №9901/598/19 від 04.02.2021, оскільки частина 3 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України надає йому право отримати копію будь - якого рішення у своїй справі. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] повністю. [PERSON] , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, вважає , що відмова Верховного Суду надати йому копію скороченого тексту постанови від 04.02.2021 року, а так само ігнорування Полтавським окружним адміністративним судом його посилань на рішення ЄСПЛ у справі «Александров проти України» є порушенням щодо позивача статті 34 Конвенції, адже створює перепону у реалізації права на звернення до ЄСПЛ. Вказує , що стаття 251 КАС України взагалі не регулює спірні правовідносини, правовідносини з отримання судових рішень за заявою сторони є предметом регулювання пункту 1 частини 3 статті 44 КАСУ, яка не містить будь-яких обмежень, які б забороняли учасникам справи отримувати засвідчені копії скорочених текстів судових рішень за їх заявою. Посилаючись на обґрунтування , викладені в апеляційній скарзі , просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 року у справі 440/9044/21 скасувати, ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити в редакції, вказаній у позовній заяві. Верховний Суд подав до суду відзив , вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню , рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 є законним і обґрунтованим. Вважає , що Верховний Суд у спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України , просить суд апеляційну скаргу [PERSON] залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 - залишити без змін. Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю. Враховуючи матеріали справи, відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, а також подану позивачем заяву та заявлене відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, матеріали справи у їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що [PERSON] звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, у якому просив: зобов`язати Вищу раду правосуддя повторно розглянути його запит від 26 листопада 2019 року і надати йому публічну інформацію - електронну копію технічного запису засідання ВРП від 14 листопада 2019 року в частині розгляду питання про тимчасове відсторонення судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області [PERSON] від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 11 березня 2020 року у справі № 9901/598/19 позов задовольнив: зобов`язав ВРП повторно розглянути запит [PERSON] про надання інформації від 26 листопада 2019 року і надати позивачеві публічну інформацію - електронну копію технічного запису засідання ВРП від 14 листопада 2019 року в частині розгляду питання про тимчасове відсторонення судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області [PERSON] від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2021 у справі № 9901/598/19 апеляційну скаргу Вищої ради правосуддя задоволено. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2020 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. 22.06.2021 [PERSON] звернувся до Великої Палати Верховного Суду із заявою, в якій просив видати копію вступної та резолютивної частини рішення у справі № 9901/598/19 та надіслати її на адресу /а.с. 5/. 09.07.2021 за вих. № 1738/0/252-21 Управління забезпечення роботи Великої Палати Верховного Суду надало відповідь, за змістом якої підстави для видачі [PERSON] скороченого судового рішення відсутні, оскільки він не був присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи № 9901/598/19 та не подавав у день після проголошення постанови відповідної заяви про видачу йому скороченого судового рішення. Натомість на виконання вимог частини 3 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України [PERSON] було надіслано копію повного тексту постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/598/19 /а.с. 7/. Позивач не погодився з такою відповіддю та звернувся з цим позовом до суду. Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того , що Верховний Суд у спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України , тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного. Колегія суддів , дослідивши заяву [PERSON] , встановила , що звертаючись з заявою від 22.06.2021 до Верховного Суду та сплачуючи відповідний судовий збір, заявником сформовані питання щодо не направлення йому вступної та резолютивної частини рішення у справі №9901/598/19 та видачі (направленні) її заявнику . Статею 44 КАС України визначені права та обов`язки учасників справи. Так, п.1 ч. 3 ст. 44 КАС України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень. Порядок отримання сторонами провадження копій і повторних копій судових рішень регламентується процесуальним законодавством, Законами України «Про доступ до судових рішень», «Про судоустрій і статус суддів», іншими нормативно-правовими актами. Закон України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 № 3262-IV (далі - Закон № 3262) гарантує кожному право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 3262 право на доступ до судових рішень забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 261 КАС України рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин. Згідно вимог ст. 250 ААС України судове рішення (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, негайно після виходу суду з нарадчої кімнати публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин судового рішення (скорочене рішення) суд повідомляє, коли буде складено повне судове рішення. Порядок вручення судових рішень врегульовано статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, відповідно до ч.1 ст. 251 КАС України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Згідно ч.2 вказаної статті у разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення. Частиною 3 ст. 251 КАС України передбачено , що у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів із дня його складання в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня. Відповідно до ч.4 ст. 251 КАС України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному Законом № 3262, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Тобто , норми ст. 251 КАС України регулюють саме порядок вручення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні та порядок вручення судового рішення . Розглядаючи зміст відповіді Управління забезпечення роботи Великої Палати Верховного Суду (далі по тексту - Управління) від 09.07.2021 за вих. № 1738/0/252-21, колегією суддів встановлено , що розглядаючи заяву [PERSON] , начальник зазначеного Управління обмежився лише посиланнями на вимоги ст. 251 КАС України та зазначив , що скорочене судове рішення не видавалось , оскільки [PERSON] не був присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи № 9901/598/19 та не подавав у день після проголошення постанови відповідної заяви про видачу йому скороченого судового рішення. Також, повідомлено , що на виконання вимог частини 3 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України [PERSON] було надіслано копію повного тексту постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/598/19. Сторони не заперечують , що [PERSON] не був присутнім судовому засіданні 04.02.2021 року при оголошенні судом вступної та резолютивної частини постанови , з відповідною заявою після проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення про бажання одержати копію скороченого судового рішення не звертався. Однак, колегія суддів дійшла висновку, що Управлінням не в повній мірі розглянута заява [PERSON] від 22.06.2021, оскільки ним не розглянуто та не вирішено саме питання щодо видачі та направлення копії скороченого рішення по справі № 9901/598/19, право на отримання якої передбачено саме ч.1 ч. 3 ст. 44 КАС України . Стаття 44 КАСУ не містить будь-яких обмежень щодо отримання учасником справи засвідченої копії скороченого рішення за відповідною заявою учасника. Оскільки на момент звернення [PERSON] із заявою від 22.06.2021 справа №9901/598/19 розглянута по суті, відповідь на заяву надана начальником Управління забезпечення роботи Великої Палати Верховного Суду, спір, що виник між сторонами у даній справі підлягає розгляду судом адміністративної юрисдикції , оскільки не стосується процесуальних дій судді (суду). У даному випадку спір виник між Верховним Судом в особі апарату суду та громадянином. Враховуючи вищенаведене , колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати Верховний Суд розглянути та вирішити заяву [PERSON] від 22.06.2021 саме в частині видачі та направлення копії скороченого рішення по справі № 9901/598/19 на адресу заявника , тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Наведене не враховано судом першої інстанції при вирішенні справи по суті. Інші доводи і заперечення на висновки суду апеляційної інстанції не впливають. Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Абзацом 2 частини 2 ст. 317 КАС України встановлено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення вимог позову.

Результат розгляду: partial