Рішення адміністративного суду від 2022-07-12 00:00:00+03

21.10.2021р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Подільської міської ради Подільського району Одеської області про визнати протиправною бездіяльність щодо прийняття рішення про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2га для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту с. Ліпецьке на території Подільської міської ради Подільського району Одеської області; зобов`язання повторно розглянути його клопотання від 19.07.2021р. про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України, за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Подільської міської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: 5122984200:01:002:0567 40,6659га, або земельних ділянок кадастровий номер 5122984200:01:002:0763 20,9804га, чи земельної ділянки кадастровий номер 5122984200:01:002:0789 - 13,7304га, за межами с. Ліпецьке, Подільського району Одеської області та прийняти відповідне рішення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що\~ \~відповідач в законний спосіб не розглянув його клопотання про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України (далі - Дозвіл), за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Подільської міської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: 5122984200:01:002:0567 40,6659га, або земельних ділянок кадастровий номер 5122984200:01:002:0763 20,9804га, чи земельної ділянки кадастровий номер 5122984200:01:002:0789 - 13,7304га, за межами с. Ліпецьке, Подільського району Одеської області та не прийняв законне рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України, або про відмову у наданні такого дозволу. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.12.2021р. відмовлено у задоволенні позову, оскільки [PERSON] , не є власником, заставодержателем чи користувачем земельних ділянок з кадастровими номерами 5122984200:01:002:0567, 5122984200:01:002:0763 та 5122984200:01:002:0789, тобто не є суб`єктом звернення щодо поділу та об`єднання земельної ділянки у відповідності до приписів законодавства, відтак у відповідача не виникає будь-якого обов`язку приймати рішення щодо такого поділу та об`єднання земельної ділянки. Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апелянт посилається на те, що надані відповідачем листи, в яких зазначено про відмову у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки не є належною відмовою у наданні такого дозволу, оскільки дане питання вирішене не у встановленому законом порядку. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 19.07.2021р. [PERSON] звернувся до Подільської міської ради Подільського району Одеської області із клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України, за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Подільської міської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: 5122984200:01:002:0567 40,6659га, або земельних ділянок кадастровий номер 5122984200:01:002:0763 20,9804га, чи земельної ділянки кадастровий номер 5122984200:01:002:0789 - 13,7304га, за межами с. Ліпецьке, Подільського району Одеської області. Крім того, [PERSON] просив, у разі відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, запропонувати йому іншу вільну земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Куяльницької сільської ради, придатну для вирощування сільськогосподарської продукції, та за її рахунок надати дозвіл. Листом Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області від 16.08.2021р. №2406/2011-1ж \~повідомлено [PERSON] про те, що питання щодо відведення земельної ділянки буде розглянуто на сесії міської ради. /а.с.26/ Листом Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області від 14.09.2021р. №332/270 повідомлено [PERSON] про те, що на сесії Подільської міської ради Подільського району Одеської області I скликання від 27.08.2021р., проект рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2га у власність для ведення особистого селянського господарства не був підтриманий депутатами міської ради. Клопотання від 19.07.2021р. повторно буде розглянуто на черговій сесії міської ради. /а.с.25/ Листом Виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області від 20.10.2021р. №768/791і повідомлено позивача про те, що на дев`ятій сесії Подільської міської ради Подільського району Одеської області I скликання від 30.09.2021р., проект рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства не був підтриманий депутатами міської ради. Клопотання від 19.07.2021р. повторно буде розглянуто на черговій сесії Подільської міської ради Подільського району Одеської області. Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо розгляду заяви від 19.07.2021р. про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, позивач звернувся до суду з даним позовом. Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (надалі ЗК України) та Законом України «Про землеустрій». Відповідно до п. «б» ч.1 ст.81 ЗК України\~ \~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ч.ч.1, 2, ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному ч.1 ст.128\~ \~\~цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. При цьому, з огляду на зміст пп. «в» ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України\~ \~визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: \~для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Таким чином, [PERSON] , як громадянин України має право на безоплатне отримання у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара, за умови, що такого права він не використав раніше. Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2021р. [PERSON] звернувся до Подільської міської ради Подільського району Одеської області із клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України, за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Подільської міської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер: 5122984200:01:002:0567 40,6659 га, або земельних ділянок кадастровий номер 5122984200:01:002:0763 20,9804га, чи земельної ділянки кадастровий номер 5122984200:01:002:0789 - 13,7304га, за межами с. Ліпецьке, Подільського району Одеської області. Крім того, [PERSON] просив, у разі відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, запропонувати іншу вільну земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Куяльницької сільської ради, яка була би придатна для вирощування сільськогосподарської продукції, та за її рахунок надати дозвіл. До вищезазначеного клопотання додано копії: паспорта громадянина України, картки платника податків, графічні матеріали щодо бажаного місця розташування земельної ділянки. /а.с.35-36/ Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Частиною 6 ст.118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Приписами абз.1 ч.7 ст.118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови. Разом з тим, згідно з ч.1\~ \~ст.79-1 ЗК України\~ \~формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до ч. 2\~ \~ст. 79-1 ЗК України\~ \~формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч.4\~ \~ст.79-1 ЗК України). Відповідно до ч.5\~ \~ст.79-1 ЗК України\~ \~формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Положеннями ч. 6\~ \~ст. 79-1 ЗК України\~ \~встановлено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Згідно з\~ \~ст. 1 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування. Відповідно до\~ \~ст.25 Закону України «Про землеустрій»\~ \~документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації. Тобто, згідно з нормами\~ \~ЗК України\~ \~способами формування земельної ділянки, є: у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок) та шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, оскільки частина 2\~ \~статті 79 ЗК України\~ \~встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. Зі змісту наведених норм слідує, що формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків, формування їх шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих ділянок, що, в свою чергу, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р. №280/97-ВР (надалі Закон України №280/97-ВР). Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Згідно з ч.ч.1,2 ст.59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. З аналізу зазначених норм права випливає, що рішення про надання чи відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, або на виготовлення технічної із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, належить до виключних повноважень відповідної місцевої ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні. Рішення, дії або бездіяльність міської ради щодо надання земельних ділянок можуть бути оскаржені до суду. Таким чином, рішення про надання чи відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або на виготовлення технічної із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення Подільської міської ради Подільського району Одеської області. В межах цього адміністративного спору позивач звернувся до відповідача із відповідним клопотанням, за наслідками розгляду якого суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно неодноразово направляв позивачу відповідь у формі листів. Колегія суддів зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення Подільської міської ради Подільського району Одеської області про надання дозволу чи відмову у його наданні, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.09.2019р. у справі №815/6094/17; від 12.12.2019р. у справі №804/1760/17. Отже, лист від 20.10.2021р. №768/7911, яким Подільська міська рада Подільського району Одеської області зазначає про непідтримку депутатами міської ради проекту рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2га у власність для ведення особистого селянського господарства, не може сприйматися судом як належна відмова у наданні такого дозволу, оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку, а тому відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ЗК України. Згідно\~ \~ст.132 КАС України\~ \~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Відповідно до ч.1\~ \~ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього\~ \~Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч.1\~ \~ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.ч.3, 4, 5 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному\~ \~статтею 252 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.7 ст.139 КАС України \~\~\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, разом з позовною заявою \~ [PERSON] подав до суду першої інстанції заяву про стягнення з відповідача судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 3000грн. На підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу адвокатом надано договір про надання професійної правничої допомоги від 20.05.2021р.; акт виконаних робіт від 21.10.2021р. на суму 3000грн. /а.с.18-22/ Відповідно до ч.ч.1,2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4\~ \~ст. 134 КАС України\~ \~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, відповідно до виконаних робіт складено акт з детальним описом виконаних робіт, з метою обрахування розміру витрат на правничу допомогу адвоката за договором про надання правової допомоги, загальний розмір якого складає 3000грн. Згідно з ч.9\~ \~ст.139 КАС України\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, враховуючи надані стороною позивача докази понесення витрат на правничу допомогу адвоката, зміст і обсяг наданих матеріалів до суду першої інстанції, а також часткове задоволення позову, колегія суддів вважає обґрунтованим стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 3000грн. На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Результат розгляду: granted