Рішення адміністративного суду від 2022-01-10 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Одеси в особі військового комісара полковника Осадчого О.В. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 30 червня 2021 року №240 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складеної відносно [PERSON] , та закриття справи про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2021 року за №240, військовим комісаром Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Одеси, його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 гривень. Вважає постанову незаконною, з наступних підстав: 1)перевіряючими, після проведення перевірки, яка була призначена з 14.06.2021 року по 18.06.2021 року, було надано час для усунення недоліків до 18.06.2021 року, що фактично унеможливило надання будь-яких пояснень, зокрема усунення недоліків; 2) в протоколі про адміністративне правопорушення позивачем було зазначено про необхідність його повідомлення про час розгляду адміністративної справи, але жодного повідомлення про місце, дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення зі сторони відповідача не було, що унеможливило спростування встановлених правопорушень; 3) постановою по справі про адміністративне правопорушення було притягнуто неуповноважену особу за ведення військового обліку, оскільки відповідальною особою за ведення військового обліку призначено директора ПП «ТІРА» [PERSON] ; 4) відповідачем невірно було кваліфіковано виявлені порушення за ч.2 ст.210-1 КУпАП, оскільки в оскаржуваній постанові було встановлено порушення правил ведення військового обліку на підприємстві за 2020 рік, а нова редакція ст. 210-1 КУпАП була прийнята вже 30.03.2021 року. Відповідач - Суворовський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси в особі військового комісара полковника [PERSON] реалізував своє право, передбачене ст. 162 КАС України, надав відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . В обґрунтування відзиву зазначив, що посадовими особами Суворовського РТЦК та СП під-час планової перевірки підприємства ПП «ТІРА» (відповідальні особи за ведення військового обліку директор підприємства [PERSON] та юрист підприємства [PERSON] , наказ від 18.08.2018 №85 «Про призначення відповідальних за ведення обліку військовозобов`язаних, призовників та допризовників») виявлені порушення правил ведення військового обліку на підприємстві в особливий період. Директор підприємства [PERSON] , на момент планової перевірки на підприємстві, була відсутня, тому оскаржувана постанова на законних підставах складена відносно юриста [PERSON] . Під-час перевірки були виявлені наступні порушення: 1) у 2020 році не проведено звіряння особових карток військовозобов`язаних працівників ПП «ТІРА» з обліковими документами районних (міських) ТЦК та СП, в яких вони перебувають на військовому обліку, в порушення абз. 7 п.37 Постанови КМУ від 07.12.2016 року № 921 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних»; 2) порушені вимоги постанови при прийнятті на роботу працівників, а саме: а) чотирьох військовозобов`язаних [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] прийнято на роботу без військово-облікового документа встановленого зразку; б) трьох військовозобов`язаних [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийнято на роботу без взяття на військовий облік у районному військовому комісаріаті; 3) в порушення абз. 3 пункту 37 Постанови КМУ, повідомлення про прийняття та звільнення з роботи військовозобов`язаних працівників ПП «ТІРА» до відповідних РТЦК та СП у 2020 році не надсилались; 4) звітні документи за 2020 рік до Суворовського РТЦК та СП м. Одеси не надавались; 5) про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивача було повідомлено засобом телекомунікаційного зв`язку, смс повідомленням. Позивач [PERSON] , з`явившись до судового засідання, підтримав заявлений ним позов у повному обсязі, просив його задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, з`явившись до судового засідання, категорично заперечив проти задоволення позовної заяви [PERSON] , просив відмовити у задоволенні позову, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. У зв`язку із тим, що відсутні перешкоди для розгляду справи, сторони надали суду усі докази, а всі учасники справи не з`явились у судове засідання 10.01.2022 року, хоча і були належними чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, позивач та представник відповідача подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні, в порядку ч.9 ст. 205, ч.4 ст. 250 КАС України. Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови). Відповідно до ч. 1\~ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Позивач звернувся до суду із вимогами про скасування постанови від 30.06.2021 року за №240 про притягнення його до адміністративної відповідальності, прийнятої військовим комісаром Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса полковником Осадчим О.В. та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Виходячи зі змісту ч.2 ст. 286 КАС України, [PERSON] міг подати позовну заяву щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, протягом десяти днів з дня ухвалення відповідної постанови, тобто до 12.07.2021 року включно, Судом встановлено, що позовна заява надійшла до суду поштою 16.07.2021 року. При цьому, здано її на пошту - 12.07.2021 року, що підтверджується відміткою на поштовому конверті, який міститься в матеріалах справи. За викладених обставин, враховуючи зміст ч. 6, 9 ст. 120 КАС України, суд приходить до висновків що позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 30.06.2021 року за № 240, подано [PERSON] у встановлені законом строки. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку що заявлені позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до\~ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією\~та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно\~ст.245\~КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до вимог\~ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно\~ст.33 КУпАП\~мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень. Розглянувши справу\~про адміністративне\~правопорушення,\~орган (посадова\~особа)\~виносить постанову\~по справі.\~Постанова повинна\~містити в\~тому числі:\~опис обставин,\~установлених під\~час розгляду\~справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення… (ч.1\~ст.283 КУпАП). Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Судом встановлено, що повідомленням від 25.05.2021 року за № 965/4, яке надійшло на адресу ПП «ТІРА» 31.05.2021 року вх. № 17, т.в.о військового комісара Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси повідомив ПП «ТІРА», що буде здійснено перевірку організації військового обліку з 14.06.2021 року по 18.06.2021 року. Під-час проведення перевірки просить забезпечити наявність у військовозобов`язаних і призовників військово-облікових документів та умови для роботи комісії. За наслідком проведеної перевірки, 18.06.2021 року відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення №240, за ч.2 ст. 210-1 КУпАП. Суть і обставини порушення: порушення правил ведення військового обліку на підприємстві в особливий період, звірка даних особових карток військовозобов`язаних з обліковими даними РТЦК та СП за 2020 рік не проведено, звіт не надавався, листування з РТЦК та СП не проведено, на підприємстві працюють працівники без взяття на військовий облік. Під-час складання згаданого вище протоколу [PERSON] надано наступні пояснення: Звіт за 2020 рік до Суворовського РТЦК та СП на 18.06.2021 року не надано. Звірки за 2020 рік з РТЦК та СП не проводились. Повідомлення за 2020 рік не надсилались. Просить повідомити про час розгляду справи. Постановою від 30.06.2021 року за №240 військового комісару Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса полковника [PERSON] : - накладено на [PERSON] , на підставі п.2 ч.2 ст. 16 ЗУ «Про оборону України», п.12 ч.1 ст.21 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 5\~100 гривень; -встановлено: порушення правил ведення військового обліку на підприємстві в особливий період; звіряння особових карток працівників з обліковими даними РТЦК та СП за 2020 рік не проведено, звіт за 2020 рік не надавався, повідомлення про прийняття та звільнення з роботи до РТЦК не надсилаються; на підприємстві працюють військовозобов`язані без взяття на військовий облік та з військово-обліковими документами не встановленого зразку; Відповідно до ч.2 ст.210-1 КпАП України (в редакції Закону\~№ 1357-IX\~від 30.03.2021 діяла на час складання оскаржуваної постанови) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період- тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Особливий період діє в Україні із 17.03.2014 року, тобто, з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», який чинний на час розгляду справи в суді. Судом встановлено, що оскаржуваною постановою №240 від 30.06.2021 року позивачу інкримінують порушення правил ведення військового обліку на підприємстві в особливий період, а саме: -звіряння особових карток працівників з обліковими даними РТЦК та СП за 2020 рік не проведено; -звіт за 2020 рік не надавався; -повідомлення про прийняття та звільнення з роботи до РТЦК не надсилаються; -на підприємстві працюють військовозобов`язані без взяття на військовий облік та з військово-обліковими документами не встановленого зразку Суд вважає, що матеріалами справи підтверджується законність і обгрунтованість доводів позивача про те, що він не є належним суб`єктом правопорушення за ч.2 ст. ст. 210-1 КУпАП, оскільки саме директор ПП «ТІРА» [PERSON] є відповідальною особою за ведення військового обліку на ПП «ТІРА». Відповідно до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від № 921 від 07.12.2016, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу військово-облікових даних призовників і військовозобов`язаних із відображенням їх у військово-облікових документах, а також здійснення контролю за дотриманням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку. Військовий облік ведеться з метою забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів, особовим складом у мирний час та особливий період. Відповідно до ч.2 ст. 16 Закону України "Про оборону України", посадові особи підприємств, установ та організацій усіх форм власності: - виконують передбачені законодавством обов`язки у сфері оборони; - сприяють забезпеченню ведення персонального військового обліку військовозобов`язаних і призовників, їх підготовці до військової служби, призову на строкову військову службу, навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори і під час мобілізації, створенню працівникам належних умов для виконання ними військового обов`язку згідно із законодавством, забезпечують здійснення заходів з їх військово-патріотичного виховання; Судом встановлено, що саме директор [PERSON] є відповідальною за ведення обліку військовозобов`язаних працівників на ПП «ТІРА». Це підтверджується наказом від 18 серпня 2018 року за №85, згідно якого на відповідальну [PERSON] покладено вести облік військовозобов`язаних та призовників підприємства відповідно до вимог, визначених Постановою №921 та інших документів щодо ведення первинного обліку, згідно із законодавством. Встановлено доплату за ведення військового обліку в розмірі 50% від посадового окладу. На час відсутності директора [PERSON] виконання обов`язків за ведення обліку військовозобов`язаних працівників покладено на юриста [PERSON] . В свою чергу, відповідач, всупереч ч.2 ст. 77 КАС України не довів суду правомірність складення оскаржуваної постанови відносно юриста [PERSON] , оскільки не надав суду жодного доказу наступного: -що на дату, період необхідності звіряння особових карток працівників з обліковими даними РТЦК та СП за 2020 рік, директор [PERSON] була відсутня, а тому ці обов`язки повинен був виконувати юрист [PERSON] ; -що на дату необхідності подачі звіту за 2020 рік, директор [PERSON] була відсутня, а тому ці обов`язки повинен був виконувати юрист [PERSON] ; Окремому аналізу підлягають наступні інкриміновані позивачеві в оскаржуваній постанові № 240 від 30.06.2021 року правопорушення: -повідомлення про прийняття та звільнення з роботи до РТЦК не надсилаються; на підприємстві працюють військовозобов`язані без взяття на військовий облік та з військово-обліковими документами не встановленого зразку. Відповідно до п. 37 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921, з метою ведення персонального обліку призовників і військовозобов`язаних на державні органи, підприємства, установи та організації покладається виконання таких заходів: -перевірка у громадян під час прийняття на роботу (навчання) наявності військово-облікових документів (у військовозобов`язаних - військових квитків або тимчасових посвідчень, а у призовників - посвідчень про приписку до призовних дільниць). Приймання на роботу (навчання) призовників і військовозобов`язаних здійснюється тільки після взяття їх на військовий облік у районних (міських) військових комісаріатах, а також у разі перебування на військовому обліку в СБУ та Службі зовнішньої розвідки; Суд виходить із того, що ключовим є наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, саме в діях конкретної особи, якій інкримінують його вчинення. Судом встановлено, що описова частина оскаржуваної постанови, всупереч ст.ст. 256, 283 КУпАП, взагалі не містить даних про те - повідомлення про прийняття та звільнення з роботи до РТЦК не надсилаються за який період, та відносно яких осіб. Також, постанова не містить інформації, щодо осіб військовозобов`язаних, які працюють на ПП «ТІРА» з військово-обліковими документами не встановленого зразку. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивачем порушені вимоги при прийнятті на роботу працівників, а саме: а) чотирьох військовозобов`язаних [PERSON] (прийнято на роботу 10.10.2019), [PERSON] (прийнято на роботу 21.12.2018) та [PERSON] (прийнято на роботу 01.07.2016), [PERSON] (прийнято на роботу 25.01.2017) без військово-облікового документа встановленого зразку; б) трьох військовозобов`язаних [PERSON] (прийнято на роботу 10.10.2019), [PERSON] (прийнято на роботу 13.12.2016) та [PERSON] (прийнято на роботу 01.02.2019) без взяття на військовий облік у районному висковому комісаріаті; Суд вважає за необхідне зазначити, що наведені у відзиві правопорушення не є триваючими, оскільки пов`язані з конкретною бездіяльністю під-час вчинення посадовою особою конкретних дій - прийняття на роботу. У даному випадку, в порушення ч.2 ст. 77 КАС України, відповідачем також не надано суду доказів того, що на дати прийняття на роботу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позивач [PERSON] як працював на підприємстві ПП «ТІРА», так і був відповідальний за ведення обліку військовозобов`язаних працівників, а на дату прийняття на роботу працівників [PERSON] , [PERSON] директор [PERSON] була відсутня, а тому юрист [PERSON] був відповідальний за ведення обліку військовозобов`язаних працівників. При цьому, суд критично відноситься до доводів відповідача про те, що директор підприємства [PERSON] , на момент планової перевірки на підприємстві була відсутня, тому оскаржувана постанова на законних підставах складена відносно [PERSON] . Слід звернути увагу на положення частини другої статті 268 КУпАП, відповідно до якої\~лише під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність особи, в діях якої наявний склад адміністративного правопорушення, не може слугувати підставою для складення як протоколу про адміністративне правопорушення, так і постанови про адміністративне правопорушення відносно особи, яка є на місці, на момент проведення перевірки. Першочерговим при складенні як протоколу, так і постанови про адміністративне правопорушення, є наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, який їй інкримінують. Крім того, згідно табелю обліку використання робочого часу від 30.06.2021 року, у директора [PERSON] 16, 17, 18 червня 2021 року проставлені робочі дні. Також, представник відповідача не надав суду доказів в підтвердження того, в які саме строки повинно було бути здійснено звіряння особових карток працівників з обліковими даними РТЦК та СП - за 2020 рік, та в який строк повинен був бути поданий звіт за 2020 рік, пославшись на те, що відповідні строки визначені у постанові Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921. В свою чергу, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення також не містять наведеної інформації, всупереч ст.ст. 256, 283 КУпАП. Відповідно до п. 24 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921 , з метою забезпечення персонально - первинного обліку призовників і військовозобов`язаних, виконавчі органи сільських, селищних та міських рад здійснюють: -постійну взаємодію з відповідними районними (міськими) військовими комісаріатами та військовими частинами щодо строків та способів звіряння даних карток первинного обліку призовників і військовозобов`язаних з обліковими даними районних (міських) військових комісаріатів, внесення відповідних змін до них, а також щодо оповіщення призовників і військовозобов`язаних; -звіряння не рідше одного разу на рік облікових даних карток первинного обліку призовників і військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку, з їх обліковими даними, що містяться в особових картках призовників і військовозобов`язаних підприємств, установ, організацій, в яких вони працюють (навчаються), що перебувають на території відповідальності сільських, селищних та міських рад, а також із будинковими книгами (даними реєстраційного обліку), іншими документами з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб, а також з фактичним проживанням (перебуванням) призовників і військовозобов`язаних шляхом подвірного обходу. Відповідно до п. 37 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921, з метою ведення персонального обліку призовників і військовозобов`язаних на державні органи, підприємства, установи та організації покладається виконання таких заходів: -забезпечення повноти та достовірності облікових даних призовників і військовозобов`язаних згідно з вимогами, встановленими цим Порядком та іншими документами персонального обліку відповідно до законодавства; -взаємодія з районними (міськими) військовими комісаріатами щодо строків та способів звіряння даних особових карток, списків призовників і військовозобов`язаних, їх облікових даних, внесення відповідних змін до них, а також щодо оповіщення призовників і військовозобов`язаних; -організація періодичного звіряння особових карток призовників і військовозобов`язаних із записами у військових квитках та посвідченнях про приписку до призовних дільниць. Не рідше одного разу на рік проведення звіряння особових карток працівників з обліковими документами районних (міських) військових комісаріатів, в яких вони перебувають на військовому обліку; Відповідно до п. 46 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921, звіряння даних особових карток призовників і військовозобов`язаних, які працюють (навчаються) на підприємствах, в установах та організаціях, з обліковими даними документів районних (міських) військових комісаріатів, здійснюється згідно з графіком звіряння, який затверджується розпорядженням голови відповідної районної держадміністрації або рішення міської ради. Представником відповідача надано через канцелярію суду наступні документи: - лист від 12.11.2021 року за № 2321, адресований директору ПП «ТІРА» [PERSON] , яким відповідач вимагає до 30.11.2021 року надати лист про усунення недоліків, виявлених під-час перевірки; - рішення Виконавчого комітету Одеської ради №76 від 25.03.2021 року «Про затвердження Порядку проведення перевірок стану організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, які розташовані на території міста Одеси, Графіку звіряння даних особових карток». Відповідно до наданого суду Графіку звіряння даних особових карток на 2021 рік, Приватне підприємство «ТІРА» включено в перелік на вересень 2021 року. Виходячи із системного аналізу п. 24, 37, 46, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921, наданих суду стороною відповідача доказів та пояснень у судовому засіданні, суд дійшов висновків, що звіряння особових карток працівників з обліковими документами районних (міських) військових комісаріатів, в яких вони перебувають на військовому обліку повинно проводитись не рідше одного разу на рік, згідно з графіком звіряння, який затверджується розпорядженням голови відповідної районної держадміністрації або рішення міської ради. Відповідно до ч.5 ст. 77 КАС України суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. За таких обставин, на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень, покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено доведений, на його думку, факт порушення позивачем законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Суд зазначає, що у даному випадку відповідачем не надано суду графіку звіряння особових карток працівників ПП «ТІРА» на 2020 рік, що унеможливлює оцінку судом неправомірності дій посадових осіб ПП «ТІРА» в цій частині. Наданий суду Графік звіряння даних особових карток, затверджений рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.03.2021 №76, встановлений на 2021 рік, передбачає проведення звіряння даних ПП "ТІРА" у вересні 2021 року, в свою чергу перевірка відповідачем проводилась у червні 2021 року. Таким чином, відповідачем також не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність складення постанови №240 від 30.06.2021 року в частині інкримінованих правопорушень - не здійснення звіряння карток за 2020 рік, та не недання звіту за 2020 рік, внаслідок не підтвердження суб`єктом владних повноважень обставин того, в які строки повинні були бути здійснені відповідні дії посадовими особами підприємства, що унеможливлює надання судом оцінки даним правопорушенням. Крім того, інкриміновані позивачеві порушення були вчиненими у 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роках, що виключає можливість їх кваліфікації за ч.2 ст. 210-1 КУпАП (в редакції Закону\~№ 1357-IX від 30.03.2021). Суд виходить\~із того,\~що згідно\~ч.1\~ст. 8. КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під-час і за місцем вчинення правопорушення. За таких обставин, суд погоджується із доводами позивача про те, що відповідачем в оскаржуваній постанові у будь-якому випадку невірно кваліфіковано дії посадових осіб ПП «ТІРА» за ч.2 ст.210-1 КпАП України (в редакції Закону\~№ 1357-IX від 30.03.2021, враховуючи те що на час вчинення майже всіх інкримінованих правопорушень дії суб`єктів правопорушення могли підпадати під регулювання лише ч.1 ст. 210-1 КпАП України. До такого висновку суд дійшов також з огляду на зміст ч.2 ст. 8 КУпАП, відповідно до якої закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У даному випадку, санкція ч.2 ст. 210-1 КУпАП посилює відповідальність для суб`єктів правопорушення, порівняно із санкцією ч.1 ст. 210-1 КУпАП. Таким чином, відповідачем не доведено, що постанова про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] була винесена у спосіб, що передбачений Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення. Матеріали справи не містять доказів вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, про яке зазначено у прийнятій відповідачем та оскаржуваній позивачем постанові. Статтею 280\~КУпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні. Відповідно до п. 1ст.\~247\~КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність\~події\~і\~складу\~адміністративного правопорушення. Згідно ч. 3 ст.\~293\~КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови, може скасувати постанову і закрити справи. На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (статті 3, 8 Конституції України, ст.8 КАС України). Зі змісту частини 3 ст.62\~Конституції України вбачається, що усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь. У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Згідно зі ст.90 КАС України\~суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Таким чином, матеріалами справи підтверджена незаконність постанови №240 по справі про адміністративне правопорушення від 30 червня 2021 року, якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 210-1 КУпАП, що є підставою для її скасування. Крім того, з урахуванням вимог п.3 ч.3\~ст.286 КАС, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, згідно п.1\~ст.247 КУпАП України. Згідно з частиною першою\~статті 139 КАС України\~при задоволенні позову на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього\~Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки судом задоволено позовні вимоги [PERSON] , судові витрати підлягають відшкодуванню на його користь шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Одеси, як суб`єкта владних повноважень.

Результат розгляду: granted