Рішення адміністративного суду від 2023-04-13 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до \~суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому \~просив: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо призначення пенсії [PERSON] з дня звернення та обчислення її розміру пенсії без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019, 2020, 2021 роки; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити [PERSON] пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019, 2020, 2021 роки з 01 листопада 2021 року, із урахуванням різниці, що вже була виплачена; - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати [PERSON] грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти його місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити [PERSON] грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти його місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу з 02.11.2010 призначено пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я, проте пенсію позивач не отримував, оскільки з 03.11.2010 працевлаштувався за професіє. 04.01.2022 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до\~ Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсійним фондом під час призначення пенсії за віком неправомірно взято показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014-2016 роки, оскільки відповідно до приписів\~ Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~ у 2022 році пенсія повинна розраховуватись із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки. Також, позивач зазначає, що відповідач протиправно відмовив йому у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2022 позов \~задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незастосування при перерахунку [PERSON] пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019, 2020, 2021 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок та виплату пенсії за віком [PERSON] з 04 січня 2022 року із урахуванням показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019, 2020, 2021 роки. В іншій частині позову відмовлено. Суд першої інстанції за встановлених у справі обставин дійшов висновку про протиправність оскаржуваних дій пенсійного органу щодо не застосування при призначенні позивачу пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019, 2020, 2021 роки, з тих підстав, що позивачу \~первісно було призначено пенсію за вислугу. Суд зазначив, що оскільки позивачу первісно призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55\~ Закону № 1788, а за призначенням пенсії за віком, відповідно до\~ Закону № 1058, позивач звернувся вперше 04.01.2022, в спірному випадку мало місце призначення іншої пенсії зі іншим\~ законом, а тому пенсійний орган мав враховувати показник із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019, 2020, 2021 роки. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо невиплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, суд першої інстанції погодився з відповідачем про відсутність у позивача права та отримання такої допомоги, оскільки позивачу була призначена у 2010 році та виплачувалась пенсія за вислугу років як працівнику охорони здоров`я \~згідно пункту «е»\~ статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Суд виходив, зокрема, з аналізу пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якому однією з умов для виплати такої допомоги при призначенні особі пенсії за віком є те, що особа до виходу на пенсію за віком до цього не отримувала будь-якого виду пенсії. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, \~просить скасувати рішення суду в цій частині та прийняти нове про задоволення позову. Скаржник зазначає, що факт призначення позивачу пенсії не є тотожним отриманню пенсії, а відповідач не надав жодного доказу отримання позивачем пенсії за вислугу років. Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній позивачем частині залишити без змін. \~Відповідач вказує, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті спірної допомоги, діяв правомірно, оскільки позивачу була призначена в 2010 році пенсія за вислугу років, у зв`язку з чим \~\~право на грошову допомогу у розмірі \~десяти місячних пенсій ц позивача відсутнє. Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині відмовлених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій же частині. Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, тому \~судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке. Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - [PERSON] \~з 02 листопада 2010 року перебуває на пенсійному обліку як особа, якій призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (працівник охорони здоров`я). Відповідно до пункту «е»\~ статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення. Статтею 7\~ Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. Згідно з пунктом 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до\~ Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого\~ постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи. Відповідно до записів трудової книжки позивача [NUMBER] позивач 03.11.2010 працевлаштований за професією, \~що дає право на призначення пенсії за вислугу років. 04.01.2022 після досягнення віку 60 років позивач подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просив перерахувати пенсію у зв`язку з переходом на інший вид пенсії, а саме: пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV. Згідно вказаної заяви пенсійним органом переведено позивача на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону № 1058-ІV з 04.01.2022. На запит представника позивача з приводу виплати \~\~грошової допомоги при виході на пенсію за віком у розмірі 10 місячних пенсій на день призначення пенсії за віком відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», \~відповідач листом від 23.02.2022 повідомив \~про відсутність підстав для виплати такої допомоги. Відповідач послався та те, що позивачу з 02.11.2010 \~призначена пенсія за вислугу років, але, враховуючи, що після призначення пенсії [PERSON] з 03.11.2010 почав працювати за спеціальністю, виплата пенсії була призупинена. За 02.11.2010 пенсія за вислугу років у розмірі 111,55 грн. перерахована [PERSON] у грудні 2010 року через поштове відділення, що підтверджено довідкою відділу опрацювання пенсійної документації №1 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.02.2022 № 43. З огляду на фактичні обставини \~справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у позивача права на отримання спірної допомоги, зазначає таке. Відповідно до ч.1 п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого\~ статтею 26\~ цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55\~ Закону України\~ «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого \~постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909. Пунктом 5 Порядку № 1191 передбачено, що грошова \~допомога \~надається \~особам, \~яким \~починаючи \~\~з 1 жовтня \~2011 \~р. \~призначається \~пенсія \~за \~віком відповідно до \~Закону \~України \~\~«Про \~\~загальнообов`язкове \~\~державне \~\~пенсійне страхування» \~та \~які на день досягнення пенсійного віку, \~передбаченого \~статтею \~26 \~зазначеного Закону, працювали \~в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, \~робота на яких \~дає \~право \~на \~призначення пенсії \~за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», \~\~і \~мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, \~а також якщо вони до цього не отримували \~будь-яку пенсію. Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати. В результаті аналізу наведеного вище регулювання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується законодавцем із вичерпним переліком вимог, а саме: наявність у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах, вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до\~ Закону № 1058\~ будь-якого іншого виду пенсії. У цій справі спірним є питання наявності у позивача права на отримання означеної вище допомоги з огляду на факт призначення йому попередньо пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій частині, \~суд першої інстанції виходив з твердження відповідача, що позивачу раніше призначалася (з 02.11.2010) та виплачувалась пенсія за вислугу років на підставі\~ Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому суд дійшов висновку, що під час призначення пенсії за віком у позивача відсутнє право на отримання грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1\~ розділу XV Закону № 1058-ІV. Втім факт виплати позивачу призначеної йому пенсії за вислугу років в розмірі 111,55 грн. за один день 02.11.2010 заперечується. Дослідивши наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції погоджується з позивачем про не доведення відповідачем факту \~отримання позивачем пенсії за вислугу років, по що вказує відповідач. \~ Порядок виплати пенсій підприємствами поштового зв`язку визначено Інструкцією про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв`язку, затвердженою наказом від 28.04.2009 № 464/156 Міністерства транспорту та зв`язку \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~України, Міністерства праці та соціальної політики України, постановою правління Пенсійного фонду України від 28.04.2009 № 14-1 (зареєстровано в Міністерстві \~юстиції України \~2 липня 2009 р. за № 592/16608). Відповідно до п.5.3 вказаної Інструкції виплата пенсій, соціальних допомог \~\~\~провадиться працівником зв`язку особисто одержувачу \~після \~звірення \~даних пред`явленого паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, з даними, зазначеними органом \~Пенсійного фонду, \~органом праці та соціального захисту населення у відомості за формою В1-М (разовому дорученні за формами В2-М та В3-М). \~За отримання грошей одержувач розписується у відомості за формою \~В1-М \~(разовому \~дорученні \~за формами \~В2-М \~та \~В3-М) і проставляє дату одержання, \~а працівник зв`язку розписується за здійснення виплати. У разі \~\~виплати \~\~пенсій, \~соціальних \~допомог \~за \~разовими дорученнями за формами В2-М та В3-М заповнюються також і \~відривні талони до цих доручень. Виходячи з встановленого означеною Інструкцією порядку виплати пенсії \~підприємствами поштового зв`язку, подана відповідачем довідка від 22.02.2022 не є належним та допустим доказом в розумінні ст.73, 74 КАС України. Належні докази на підтвердження виплати позивачу пенсії за вислугу років в розмірі 111,55 грн. відповідачем, як того вимагає ч.2 ст.77 КАС України, не подані. Таким чином, фактичні обставини свідчать, що \~за заявою позивача йому з 02 листопада 2010 року призначена пенсія за вислугу років, яка відповідно до статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» фактично ним не отримувалась. Докази на підтвердження факту виплати позивачу призначеної йому пенсії за вислугу років, на який посилався відповідач і з яким погодився суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутні. \~Доводи, наведені скаржником в апеляційній заяві з цього приводу, відповідачем, в тому числі в поданому суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, не спростовані, відтак твердження відповідача, що позивачем отримувалась пенсія за вислугу років,\~ \~\~не відповідає матеріалам справи. Як зазначено вище, пункт 7-1\~ розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~ пов`язує позбавлення права на отримання одноразової грошової допомоги з фактом отриманням особою будь-якої іншої пенсії до виходу на пенсію за віком відповідно до\~ Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не з фактом призначення іншої пенсії. За таких обставин, оскільки позивач після призначення пенсії за вислугу років не отримував цю пенсію, то відповідно до вимог п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV він має право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком. Виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваної бездіяльності відповідача, яка полягає у \~невиплати позивачу \~грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти його місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню. Суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував \~норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в його оскаржуваній частині та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Результат розгляду: granted