Рішення адміністративного суду від 2022-05-17 00:00:00+03

23.08.2016 [PERSON] звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила визнати незаконною та скасувати винесену щодо неї постанову №2991/20911/16 у справі про порушення митних правил від 12.08.2016 у визнанні її винної у вчиненні порушень митних правил передбаченого частиною 2 статті 470 Митного кодексу України та накладанню адміністративного стягнення у вигляді штрафу 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 3 400,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.07.2016 о 21 годині 30 хвилин вона здійснювала приватну поїздку з України до Республіки Польща через митний пост «Смільниця» Львівської митниці ДФС в якості водія автомобіля марки «Land Rover», реєстраційний номер [NUMBER] . Під`їхавши до паспортного митного контролю, подала документи у вікно. Проте, інспектор Гетюк І.І. їй повідомив, щоб вона стала в сторону і почекала для вияснення ситуації, так як вона прострочила 4 дні. Усі громадяни України, які мають картку МРГ, були звільнені від перетину кордону в п`ятиденний строк до встановленого дозволу в`їзду в Республіку Польща. Оглянувши її паспорт та побачивши у ньому візу, їй повідомили про обов`язок в`їхати у п`ятиденний термін в Республіки Польща через кордон «Смільниця» або на інший кордон в десятиденний термін. Вона повідомила митника про те, що повертається в Україну, так як у неї був дев`ятий день і був час перетнути інший кордон. Від неї було відібрано пояснення про причини неперетину кордону в п`ятиденний термін. Після трьох годин очікування митник Гетюк І.І. приніс їй протокол про порушення митних правил з вимогою, щоб вона його підписала. Проте вона від підпису відмовилася. Нею було взято в руки протокол, однак, митником у відношенні до неї, було застосовано силу, яка проявилась у викручуванні рук. Її чоловік втрутився у конфлікт і відштовхнув митника від неї. Вона забрала чистий протокол та викликала поліцію. Після прибуття поліції написала заяву на митника Гетюка І.І. , який, застосувавши до неї фізичну силу, наніс їй тілесні ушкодження. Вона повернулася в Україну і перетнула кордон 14.07.2016 з України в Словаччину. Ніякого закону вона не порушувала. У зв`язку із цим, позивач просила суд визнати протиправною та скасувати постанову від 12.08.2016 №2991/20911/16, у визнанні її винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 3 400, 00 гривень. Заперечуючи проти позову відповідач вказав у своїх письмових запереченнях, що Львівською митницею ДФС України правомірно притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Старосамбірський районний суд Львівської області постановою від 23.06.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2017, задовольнив адміністративний позов [PERSON] задовольнив: визнав протиправною та скасував постанову від 12.08.2016 №2991/20911/16. Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що відповідач не надав належних доказів, які б підтверджували порушення позивачем митних правил, оскільки відповідачем не було з`ясовано, а відповідно не було враховано, що позивачка мала два паспорта, а саме: закордонний серії [NUMBER] із відкритою візою та серії [NUMBER] без відкритої візи, а також картку MRG серії [NUMBER] , яка була дійсна до 17.07.2016, не взято до уваги її пояснення, в протоколі про порушення митних правил № 2991/20911/16, який в подальшому був предметом розгляду відповідачем та винесення оскаржуваної постанови, а також дії форс-мажорних обставин. Не погодившись із рішеннями судів, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.06.2017 та Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2017, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовити. На обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив, що під час винесення рішень судами не у повній мірі досліджено надані відповідачем докази, вказує на відсутність порушень під час винесення оскаржуваної постанови, а позивачка умисно вводить в оману суд з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 470 Митного кодексу України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 18.10.2017 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою позивача. Заперечення на касаційну скаргу позивачем до суду не надавались. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діє з 15.12.2017; далі у тексті - КАС України) передано до Верховного Суду. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 12.05.2022 прийняв касаційну скаргу митниці до провадження та призначив справу до касаційного розгляду в попередньому судовому засіданні на 17.05.2022. Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Суди попередніх інстанцій встановили, що 12.08.2016 заступником начальника митниці-начальником управління боротьби з митними правопорушеннями Львівської митниці ДФС України Гетюком І.І. винесено постанову у справі про порушення митних правил №2991/20911/16, якою позивачку визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено на неї стягнення у виді штрафу розміром 200 неоподаткованих доходів громадян на суму 3 400, 00 гривень. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 13.07.2016 близько 23 години 55 хвилин, громадянка України [PERSON] , слідуючи у приватну поїздку з України до Республіки Польща через митний пост «Смільниця» Львівської митниці ДФС у якості водія легкового автомобіля марки «Land Rover», реєстраційний номер [NUMBER] , кузов [NUMBER] в`їхала в зону митного контролю, обравши для проходження митного контролю канал, позначений символами зеленого кольору. Під час здійснення митного оформлення в ПІК «Інспектор-2006» було виявлено порушення транзиту транспортним засобом «Land Rover», реєстраційний номер [NUMBER] , кузов [NUMBER] громадянкою [PERSON] , який був ввезений 04.07.2016 через митний пост «Смільниця» Львівської митниці ДФС України в режимі «транзит», остання не доставила транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення, чим перевищила встановлений Митним кодексом України строк його доставки терміном на чотири доби. Також в даному протоколі Гетюк І.І. зазначає, що будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України, громадянка до митного контролю не надала, чим порушила строк транзитного перевезення більш ніж на 4 діб. Так, за даними інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 20.09.2016 №64/Б-6060 [PERSON] неодноразово перетинала державний кордон України в тому числі: 04.07.2016 о 23:01 годині через пункт пропуску «Смільниця» в`їхала на територію України транспортним засобом із реєстраційним номером [NUMBER] за паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] . Вважаючи, що [PERSON] перевищила передбачений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу особистого користування, митний орган дійшов висновку про наявність у діях позивачки складу порушення митних правил. Також судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до реєстраційного посвідчення [PERSON] є співвласницею автомобіля марки «Land Rover», реєстраційний номер [NUMBER] , кузов [NUMBER] . Водночас, судами встановлено, що 04.07.2016 польською стороною було частково зупинено дію частини 1 статті 3 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Польщі про правила місцевого прикордонного руху, підписаної в Києві 28.03.2008, що стосується в`їзду та перебування на території Польщі мешканців прикордонних районів України, які мають дозволи, видані відповідними органами Польщі. Згідно з висновком № 05/07/2016/19-08-4/1018 Львівської торгово-промислової палати відомо, що часткове зупинення дії частини 1 статті 3 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Польщі про правила місцевого прикордонного руху, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 №139 є форс -мажорною обставиною (обставиною непереборної сили) з 04.07.2016 до закінчення. Відповідно до статті 458 Митного кодексу України (далі у тексті - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Ст.95 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) були встановлені такі строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Частиною 2 ст.470 Митного кодексу України передбачено, що вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до норм ч.2 ст.95 Митного кодексу України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.192 Митного кодексу України, у випадку якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу. Відповідно до п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657 (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), обставини непереборної сили визначено як надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події. Факт аварії чи дії обставин непереборної сили визначено як часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем. Згідно із ст. 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбаченихч.3 ст. 469, ст. 470, ч.3 ст. 478, ст. 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом. Відповідно до Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657, обставини непереборної сили надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події. Застосовуючи вказані правові норми, судами зроблено обґрунтований висновок, що обставини часткового зупинення дії частини 1 статті 3 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Польщі про правила місцевого прикордонного руху підтверджені висновком Львівської торгово-промислової палати форс мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Судами встановлено, що позивач прибула на митний пост «Смільниця» Львівської митниці ДФС для того, щоб отримати консультацію як діяти в даній ситуації з метою недопущення порушення закону, взявши при цьому з собою ще один паспорт для виїзду за кордон, а саме: серії [NUMBER] , в якому була наявна відкрита віза в [PERSON]. На митному посту «Смільниця» між нею та старшим державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста «Смільниця» Львівської митниці ДФС [PERSON] виник конфлікт в результаті якого позивач викликала поліцію, з допомогою якої їй вдалось покинути митний пост. У відповідності до статті 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно оскаржуваної постанови, позивач притягнута до відповідальності за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу. Разом з тим, відповідач не взявши до уваги належні та допустимі докази обставин непереборної сили безпідставно не застосував положення частини 1 статті 460 МК України, згідно якої вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 цього Кодексу, внаслідок, зокрема, аварії, дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом. Як вбачається з доданих суду документів, [PERSON] 04.07.2016 в`їхала на територію України транспортним засобом з реєстраційним номером [NUMBER] , пред`явивши на кордоні паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] та картку MRG серії [NUMBER] , яка була дійсна до 17.07.2016. З інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 20.09.2016 №64/Б-6060, [PERSON] неодноразово перетинала державний кордон України, а саме: 14.07.2016 року о 06.08 годині через пункт пропуску «Малий Березний» виїхала з території України транспортним засобом з реєстраційним номером [NUMBER] за паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] . Дана інформація також підтверджується штампами у паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] . Погоджується колегія суддів Верховного Суду із встановленим судами фактом, що пункт пропуску «Малий Березний - Убля» та «Кросценко-Смільниця» відносяться до зони діяльності різних митних органів, а отже, позивачкою під час вивезення ТЗ не порушено частину 2 статті 95 Митного кодексу України, оскільки в межах 10-ти днів нею було вивезено автомобіль марки «Land Rover», реєстраційний номер [NUMBER] за межі України. Крім того, Верховний Суд звертає увагу і на те, що фактично громадянкою [PERSON] не було здійснено перетину державного кордону у пункті пропуску «Смільниця», що свідчить про відсутність порушення нею строку, вказаного у оскаржуваній постанові. За таких обставин колегія суддів вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій про правильність підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки позивачем спростовано доводи відповідача, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством. Доводи касаційної скарги відповідача не спростовують правильність висновків, якими мотивовані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та не дають підстав вважати висновки судів помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним. Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Результат розгляду: denied