Рішення адміністративного суду від 2023-07-13 00:00:00+03

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПАРК ПОЖТЕХНІКА» (далі - ТОВ «ТЕХНОПАРК ПОЖТЕХНІКА», Товариство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС у Харківській області) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 03 вересня 2019 року №00000050501, №00000060501, №00000080501 та №00000033307. Обґрунтовуючи неправомірність оскаржуваних рішень позивач вказував, що контролюючий орган дійшов безпідставних і таких, що не відповідають дійсності, висновків про порушення Товариством вимог податкового законодавства в частині заниження податку на прибуток, податку на додану вартість, порушення строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), нереєстрацію податкових накладних в ЄРПН, неперерахування утриманого із заробітної плати податку на доходи фізичних осіб у встановлений законодавством термін. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року, позовні вимоги Товариства задоволено в повному обсязі. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалені судами рішення й прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Підставою касаційного оскарження відповідачем зазначено пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме: на думку відповідача судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовані норми підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пункту 201.10 статті 201, підпунктів 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України (далі - ПК України) без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 28 серпня 2018 року у справі №804/8332/17, від 22 січня 2019 року у справі №826/18174/13-а, від 31 березня 2020 року у справі №520/8893/18, від 21 січня 2020 року №2а-0870/1161/11, від 22 травня 2018 року у справі №820/6437/16, від 21 січня 2020 року у справі №820/11382/15 та в постановах Верховного Суду України від 05 березня 2012 року у справі №21-421а11, від 22 листопада 2016 року у справі №826/11397/14, від 24 травня 2016 року у справі №21-5332а15, від 14 червня 2016 року у справі №21-1318а16, від 22 листопада 2016 року у справі №21-2430а16, від 22 листопада 2016 року у справі №826/11397/14, від 10 листопада 2015 року у справі №21-2919а15, від 22 березня 2016 року у справі №813/6774/13-а. В аспекті заявленої підстави касаційного оскарження відповідач звертає увагу на те, що суди не надали жодної правової оцінки тому факту, що від імені контрагентів ТОВ «Регана», ТОВ «Вольтиманд», ТОВ «Сторм Рейз» первинні документи підписані Курдзелем Ростиславом Ришардовичем , який був керівником, бухгалтером та засновником підприємств, та щодо якого Сихівським районним судом м. Львова 16 вересня 2018 року винесено вирок за обвинуваченням у вчиненні дій, передбачених частиною третьою статті 28, частиною другою статті 205, частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 358 Кримінального кодексу України (далі - КК України). Більше того, в акті перевірки податковим органом детально викладено обставини щодо відсутності як в означених, так і решти контрагентів достатніх трудових ресурсів та основних фондів для здійснення діяльності, пов`язаної з виробництвом чи купівлею комплектуючих до виробництва пожежного приладдя, що також підтверджується обривом ланцюга постачання. Також відповідач стверджує, що товари, виготовлені ТОВ «ТЕХНОПАРК ПОЖТЕХНІКА», користувались попитом на внутрішньому ринку, у зв`язку з чим у підприємства відсутні економічні причини укладання угод за ціною, нижчою за виробничу собівартість, в той час як звичайна ціна на товари власного виробництва не може бути нижчою фактичної собівартості кожного конкретного найменування продукції за відсутністю економічних причин чи ділової мети щодо укладання збиткових договорів. Окрім того, відповідач наголошує, що перевіркою встановлено неперерахування утриманого із заробітної плати податку на доходи фізичних осіб у встановлений законодавством термін в загальній сумі 113282,49 грн. Також, обліковується умовно нарахована штрафна (фінансова) санкція за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України. У відзиві на касаційну скаргу Товариство заперечує проти доводів контролюючого органу, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін як законні й обґрунтовані. Позивач повною мірою поділяє висновки й мотиви, з яких виходили суди попередніх інстанцій при вирішенні спору, та вважає, що вони цілком правильно застосували норми матеріального права до спірних правовідносин. Натомість, наведені відповідачем рішення Верховного Суду та Верховного Суду України, на думку позивача, є нерелевантними до спірних правовідносин, оскільки ухвалені за іншого обсягу доказів та відмінних обставин справ. Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2021 року (суддя-доповідач Усенко Є.А.) відкрито касаційне провадження в цій справі. У зв`язку із проведенням повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, протоколом від 29 червня 2023 року адміністративна справа передана на розгляд колегії суддів: Желтобрюх І.Л. (суддя-доповідач), Білоус О.В., Блажівська Н.Є. Ухвалою від 03 липня 2023 року справу прийнято до провадження судді Желтобрюх І.Л.

Результат розгляду: partial