Рішення адміністративного суду від 2023-05-16 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0018/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0018/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0020/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0020/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0021/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0021/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0022/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0022/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0023/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0023/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0024/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0024/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0025/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0025/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0026/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0026/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0027/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0027/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0028/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0028/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0029/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0029/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0030/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0030/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0031/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0031/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0072/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0072/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0073/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0073/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0074/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0074/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0075/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0075/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0076/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0076/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0079/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0079/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0080/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0080/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0082/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0082/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0083/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0083/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0084/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0084/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0085/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0085/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0087/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0087/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0088/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0088/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0089/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0089/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; - визнати протиправною та скасувати постанову Енергетичної митниці від 27.10.2021 у справі про порушення митних правил № 0090/90300/22, а справу про порушення митних правил № 0090/90300/22 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27.02.2023 у задоволенні позову відмовлено. Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані постанови відповідача є протиправними та підлягають скасуванню. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника. Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 08.09.2020 між ТОВ «Авантаж-7» та «Білоруська нафтова компанія», був укладений контракт №9-4-12/180 на постачання нафтопродуктів та газів вуглеводневих скраплених. На виконання даного контракту відповідно до тимчасових митних декларацій типу «ІМ 40 ТФ» №UA903080/2022/000080 23.01.2022; №UA903080/2022/000096 25.01.2022; №UA903080/2022/000104 26.01.2022; №UA903080/2022/000113 27.01.2022; №UA903080/2022/000114 28.01.2022; №UA903080/2022/000115 28.01.2022; №UA903020/2022/000714 19.01.2022; №A903020/2022/000645 18.01.2022; №UA903020/2022/000644 18.01.2022; №UA903020/2022/000715 19.01.2022; №UA903020/2022/000571 17.01.2022; №UA903020/2022/000161 06.01.2022; №UA903020/2022/000570 17.01.2022; №UA903080/2022/000122 30.01.2022; №UA903080/2022/000128 31.01.2022; №UA903080/2022/000141 31.01.2022; №UA903080/2022/000143 01.02.2022; №UA903080/2022/000144 01.02.2022; №UA903080/2022/000167 04.02.2022; №UA903080/2022/000168 05.02.2022; №UA903080/2022/000190 17.02.2022; №UA903080/2022/000191 17.02.2022; №UA903080/2022/000198 18.02.2022; №UA903080/2022/000202 18.02.2022; №UA903080/2022/000210 21.02.2022; №UA903080/2022/000213 22.02.2022; №UA903080/2022/000226 23.02.2022 та №UA903080/2022/000236. 26.02.2022 директором ТОВ «Авантаж 7» [PERSON] було надано товар «Гази нафтові зріджені: газ скраплений вуглеводневий PN-EN 589:2019» до митного оформлення. У подальшому, у липні 2022 року ТОВ «Авантаж 7» подано відповідачу додаткові митні декларації типу «ІМ 40 ДТ», за якими були донараховані та сплачені до державного бюджету митні платежі. Вважаючи, що позивач допустив порушення частини п`ятої статті 261 МК, не сплативши митні платежі у встановлений законом строк, відповідачем складені протоколи про порушення митних правил 0018/90300/22, 0020/90300/22, 0021/90300/22, 0022/90300/22, 0023/90300/22, 0024/90300/22, 0025/90300/22, 0029/90300/22, 0026/90300/22, 0027/90300/22, 0030/90300/22, 0028/90300/22, 0074/90300/22, 0031/90300/22, 0072/90300/22, 0075/90300/22, 0073/90300/22, 0076/90300/22, 0082/90300/22, 0079/90300/22, 0083/90300/22, 0080/90300/22, 0084/90300/22, 0085/90300/22, 0087/90300/22, 0088/90300/22, 0089/90300/22, 0090/90300/22, а також винесені постанови про порушення митних правил, якими позивача притягнуто до відповідальності за статтею 486 МК. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що постанови у відношенні позивача за статтею 485 МК винесені законно та обґрунтовано, з додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відповідно до статті 531 МК відсутні. Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого. Як зазначалося, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 485 МК у зв`язку із порушенням частини п`ятої статті 261 МК, які полягають у несплаті митних платежів у встановлені законом строки. Так, відповідно до частини першої статті 485 МК (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних постанов) заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів. Для цілей вирішення даного спору, варто звернути увагу, що рішенням Конституційного Суду України від 15.06.2022 № 4-р(ІІ)2022 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 МК, а втрату ним чинності відтерміновано на шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Також слід звернути увагу на те, що з 15.12.2022, законодавець Законом України від 16.11.2022 № 2760-IX змінив санкцію статті 485 МК, встановивши відповідальність у розмірі штрафу в розмірі від 50 до 150 відсотків несплаченої суми митних платежів. Таким чином, у порівнянні із застосованою редакцією статті 485 МК, відповідальність було зменшено. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно частини третьої статті 3 МК норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають. Суд апеляційної інстанції наголошує, що не зважаючи на те, що у строк до 15.12.2022 діяла санкція статті 485 МК, яка передбачала відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, однак в силу згаданих приписів частини першої статті 58 Конституції України та частини третьої статті 3 МК колегія суддів приймає до уваги зворотну силу Закону України від 16.11.2022 № 2760-IX, який пом`якшив застосовану до позивача санкцію статті 485 МК. Переходячи до диспозиції статті 485 МК, то буквальне її тлумачення свідчить, що нею визначено кілька окремих об`єктів правопорушень: (1) заявлення в митній декларації та/або надання митному органу документів, що містять неправдиві відомості щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; (2) заявлення в митній декларації та/або надання митному органу документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості; (3) несплата митних платежів у строк, встановлений законом; (4) інші протиправні дії; (5) використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги. Також, диспозиція цієї статті для окремих правопорушень визначає також і їх суб`єктивну сторону, зокрема: для 1-2 правопорушень метою їх вчинення має бути неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру; для 4-го правопорушення метою його вчинення має бути ухилення від сплати митних платежів. Проте, важливо відмітити, що для 3 та 5 порушень стаття 485 МК у згаданій редакції не визначає особливостей їх суб`єктивної сторони, зокрема спеціальної мети. Відтак, відповідальність за статті 485 МК у зв`язку із несплатою митних платежів у строк, встановлений законом, настає незалежно від того, чи мала особа мету неправомірного звільнення, зменшення розміру чи ухилення від сплати митних платежів. Посилання скаржника на наведені в апеляційній скарзі правові висновки Верховного Суду щодо застосування статті 485 МК, колегія суддів відхиляє, оскільки вони прийняті у суттєво інших правовідносинах, у яких питання притягнення до відповідальності у зв`язку з несплатою митних платежів у строк, встановлений законом, не перевірялося. Досліджуючи суть спірних правопорушень, колегія суддів зазначає, що приймаючи оскаржувані постанови, відповідач наполягав на тому, що не дотримавшись строків сплати митних платежів, позивач порушив частину п`яту статті 261 МК. Так, відповідно до частини п`ятої статті 261 МК у разі якщо значення ціни товару в зовнішньоекономічному договорі визначається за формулою і на дату декларування невідоме, декларант або уповноважена ним особа має право подати додаткову декларацію протягом 90 днів з дати випуску товарів. Суд апеляційної інстанції наголошує, що наведена норма визначає виключно строк подання додаткової декларації у тому разі, якщо значення ціни товару в зовнішньоекономічному договорі визначається за формулою і на дату декларування невідоме. Будь-яких інших строків, у тому числі і строків сплати митних платежів, та/або відсилочних посилань на такі строки, наведена норма не містить. У свою чергу, строки сплати митних платежів визначає стаття 297 МК. Так, відповідно до частин першої та другої статті 297 МК у разі ввезення товарів на митну територію України суми митних платежів, нараховані декларантом (уповноваженою ним особою) або митним органом, підлягають сплаті до Державного бюджету України платником податків до або на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення, крім випадків, якщо відповідно до цього Кодексу товари ввозяться на митну територію України із звільненням від оподаткування митними платежами або випускаються у відповідний митний режим за спрощеною декларацією в межах спеціальних спрощень, наданих підприємству, яке отримало авторизацію АЕО-С. У разі випуску товарів у відповідний митний режим за спрощеною митною декларацією в межах спеціальних спрощень, наданих підприємству, яке отримало авторизацію АЕО-С, митні платежі повинні бути сплачені не пізніше дня подання до митного органу відповідної додаткової декларації до такої спрощеної декларації. Аналіз наведених та інших норм статті 297 МК свідчить, що строк сплати митних платежів не пов`язуються ні з певною календарною датою, ні з певним періодом часу. Норми чинного законодавства встановлюють виключно граничний строк сплати митних платежів, який, згідно викладених приписів, пов`язаний із вказівкою на подію - подання до митного органу відповідної декларації. Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що норми частини п`ятої статті 261 та статті 297 МК не є взаємопов`язаними. Визначені у частині п`ятій статті 261 МК строки подання додаткової декларації, не встановлюють, не заміняють та не скасовують визначені статтею 297 МК строки сплати митних платежів. Тобто, встановлення у частині п`ятій статті 261 МК періоду для подання додаткової декларації, не встановлює такого ж періоду для сплати митних платежів за такою декларацію. Відтак, відповідач та суд першої інстанції дійшли помилкових висновків про те, що частина п`ята статті 261 МК встановлює строки сплати митних платежів, обмежуючи їх періодом у 90 днів, перебіг якого розпочинається з дати випуску товарів. Отже, для цілей притягнення особи до відповідальності за статтею 485 МК у зв`язку із несплатою митних платежів, слід встановити порушення строків їх сплати, що визначені статтею 297 МК. Так, сторонами не заперечується, а також вбачається з оскаржуваних постанов, при поданні додаткових митних декларацій форми ІМ 40 ДТ», позивачем були донараховані та сплачені до державного бюджету відповідні митні платежі. Факту заниження розміру таких платежів відповідачем встановлено не було. Відтак, у спірних правовідносинах ТОВ «Авантаж 7» дотриманий встановлений законом строк сплати митних платежів, а тому підстав для притягнення з цих підстав позивача до адміністративної відповідальності за статтею 485 МК не було. Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про відмову у задоволенні позову. При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання позивача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема які стосуються неправомірності прийняття відзиву на позовну заяву, оскільки такі порушення не слугували причиною неправильного вирішення спору. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС). Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Результат розгляду: granted