Рішення адміністративного суду від 2022-07-26 00:00:00+03

[PERSON] звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач здійснюючи розрахунок позивача стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не врахувало норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VІІІ та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, чинного на момент виходу позивача у відставку. Також не було враховано календарні періоди проходження строкової військової служби - 11 років 02 місяці 21 день, наявність яких не заперечується відповідачем та підтверджується його ж розпорядженням №3447 від 03.10.2016 року та розрахунком стажу до якого включено військову службу з 01.08.1975 року по 20.10.1986 року.. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови судді у відставці [PERSON] зарахувати до його стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарні періоди проходження строкової військової служби з 01.08.1975 року по 07.07.1978 року - період проходження військової служби курсантом військового училища та з 07.07.1978 року по 21.10.1986 року - період проходження військової служби в армії на офіцерських посадах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати судді у відставці [PERSON] до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарні періоди проходження строкової військового служби з 01.08.1975 року по 07.07.1978 року - період проходження військової служби курсантом військового училища та з 07.07.1978 року по 21.10.1986 року - період проходження військової служби в армії на офіцерських посадах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити судді у відставці [PERSON] перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, на підставі довідки № 07.20/17/2021 від 22.01.2021 року, виданій Львівським апеляційним судом з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на те, що враховуючи вимоги статті 142 Закону №1402 до стажу позивача, який дає право на призначення вищезазначеного виду пенсії зараховано період роботи на посаді судді, що становить 29 років 10 місяці 11 днів відсоток розрахунку пенсії від заробітку - 68 %, інше Законом не передбачено. Зарахування до стажу роботи судді, для обчислення відсоткового розміру грошового утримання судді у відставці, періоди проходження строкової військового служби з 01.08.1975 року по 07.07.1978 року - період проходження військової служби курсантом військового училища та з 07.07.1978 року по 21.10.1986 року не підлягає, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону № 1402 передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Тобто, в даному випадку йдеться про зарахування тільки до стажу роботи на посаді судді, а не обрахування розміру для призначення довічного грошового утримання судді у відставці. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ): - перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області; - з 08.09.2016 (постанова Верховної Ради України №1515-VIII) є суддею у відставці та отримує довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» На виконання вказаної вище постанови, Апеляційним судом Львівської області було видано Наказ «Про виключення судді [PERSON] зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку» від 22 вересня 2016 року № 53-К та зроблено запис № 2 від 22.09.2016 року в трудовій книжці від 03 грудня 2005 року [NUMBER] . Стаж роботи судді, який дає позивачу право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 41 рік 01 місяць 18 днів, що підтверджується як записами у послужному списку, трудовій книжці від 03 грудня 2005 року [NUMBER] , так і розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 22.09.2016 року, виданим Апеляційним судом Львівської області. 12 травня 2021 року Львівським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі № 380/5623/21, яким позов [PERSON] задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення №913060826368 від 25.01.2021, відповідно до якого [PERSON] відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити [PERSON] як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Львівського апеляційного суду №07.20/17/2021 від 22.01.2021, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 14.09.2021 року за вих. № 1300-5901-8/81040, повідомлено, що відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] від 22.09.2016 № 05.30/104/16, який виданий Апеляційним судом Львівської області, крім роботи на посадах судді та періоду роботи членом військового трибуналу, включено також навчання та служба в армії. Позивач в позовній заяві покликається на те, що виконуючи вищевказане рішення суду та всупереч інформації, викладеній у листі від 14.09.2021 року за вих. № 1300-5901-8/81040, відповідачем помилково (неправомірно) перераховано виплачуване позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виходячи із стажу роботи 29 років 10 місяців 11 днів, який є значно меншим від його дійсного (фактичного) стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (рішення Залізничного об`єднаного управління ПФУ м. Львова № 913060826368 про перерахунок пенсії та здійснені ним розрахунки стажу і заробітку). Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області під час здійснення перерахунку не враховано дійсний (фактичний) стаж роботи, позивача який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та становить 41 рік 01 місяць 18 днів, що підтверджується розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отриманню щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 22.09.2016 року виданим Апеляційним судом Львівської області. 21 вересня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив: зарахувати до його стажу роботи, що дає право на одержання щомісячного довічного грошового утримання, крім стажу на посадах судді та члена військового трибуналу - 29 років 10 місяців 11 днів, календарні періоди проходження строкової військової служби - 11 років 02 місяці 21 день, а саме з 01.08.1975 року по 07.07.1978 року період проходження військової служби курсантом військового училища та з 07.07.1978 року по 21.10.1986 року період проходження військової служби в армії на офіцерських посадах, а також здійснювати виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням зазначених періодів, починаючи з 19.02.2020 року. Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 11 жовтня 2021 року за вих. №14519-14150/Я-52/8-1300/21, розглянуто звернення позивача від 21.09.2021 в межах компетенції та повідомлено наступне: «Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VHI від 02.06.2016 року (далі Закон - 1402) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Зарахування до стажу судді, що дає право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби періоду проходження військової служби курсантом військового училища та періоду проходження військової служби в армії на офіцерських посадах, чинним законодавством не передбачено. За матеріалами пенсійної справи стаж роботи на посаді судді складає -29 років 10 місяців 11 днів». У листі, також, зазначається, що відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону - 1402, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Розрахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання проведено в розмірі 68% (50% + 18%) від суми суддівської винагороди згідно довідки від 22.01.2021 року №07.20/17/2021 - 227 016, 00 грн. х 68% = 154 370, 88 грн. Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення. Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне. Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статус судді у відставці регулюється нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі - Закон від 02.06.2016 року № 1402-VIII). Згідно з ч. 1 ст. 142 Закону від 02.06.2016 року №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Щомісячне довічне грошове утримання, як зазначено у ч. 3 ст. 142 Закону від 02.06.2016 року №1402-VIII, виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Таким чином, для того аби визначити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідним є з`ясування його стажу роботи. Всупереч доводам відповідача, правила визначення стажу роботи судді, ще закріплені у ст. 137 Закону від 02.06.2016 року №1402-VIII застосовуються виключне до суддів призначених (обраних) на посаду після набрання чинності цим Законом, якщо ж суддя призначений (обраний) на посаду до набрання чинності Законом від 02.06.2016 року № 1402-VIII (набрав чинності: 30.09.2016 року) і виходить у відставку після набрання ним чинності, то застосуванню підлягають норми абз. 4 п. 34 Розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону, згідно з якими, судді зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, ще діяло на день їх призначення (обрання). На момент виходу у відставку позивача (08 вересня 2016 року позивач звільнений з посади судді Апеляційного суду Львівської області на підставі постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 08 вересня 2016 року № 1515-VIII) був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (далі - Закон №2453-VI). Норми Закону №2453-VI були застосовані до правовідносин розрахунку позивачу стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Тому, стаж судді є визначеним на підставі законодавства, що діяло на момент його розрахунку, та не підлягає повторному перегляду. Адже, жодні норми законодавства про статус суддів не надають права на перегляд стажу судді після його розрахунку. Відповідно до п. 11 Розділу XIII «Перехідні положення» Закону № 2453-VI (в редакції від 07.07.2010 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Згідно із частиною першою ст. 25 Конституційного Договору від 08.06.1995 року №Ік/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України» Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28.06.1996 року). Відповідно до пункту 1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України. Згідно частини третьої ст. 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України. Відповідно до частини першої ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання. Згідно із ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (стаття втратила чинність 20.03.2008 року), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом №2862-ХІІ; втратила чинність 01.01.2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби. Законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом від 07.07.2010 року №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих. Реалізуючи таке право, до стажу роботи позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання було зараховано, у зв`язку з роботою на посаді судді не менше як 10 років, календарні періоди проходження строкової військової служби - 11 років 02 місяці 21 день. Верховний Суд у постанові від 15 листопада 2021 року у справі №580/6051/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101079283) дійшов висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби. Не включення його до відповідного стажу роботи на посаді судді і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним. З огляду на додаток 4 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, у примітці якого зазначено те, що розрахунок стажу роботи судді складається на день видання наказу про відрахування судді зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку. Апеляційним судом Львівської області видано розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 22.09.2016 року. Щодо неврахування відповідачем до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, варто звернути увагу на висновки Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 19.06.2018 року у справі № 243/4458/17 року, від 13.11.2019 року у справі №521/2593/17, від 05.12.2019 року у справі № 592/2737/17, від 13.02.2020 року у справі №592/5433/17, від 24.03.2020 року у справі № 559/512/17 та від 29.04.2020 року у справі №426/12415/16-а. Період проходження військової служби курсантом військового училища з 01.08.1975 року по 07.07.1978 року, підтверджується наявними у справі доказами Послужним списком [PERSON] (особовий номер М-672/83), Військовим квитком [NUMBER] та Дипломом серії [NUMBER] . Зазначений період позивача безспірно зараховано відповідачем до військової служби, що підтверджується його ж розпорядженням №3447 від 03.10.2016 року та розрахунком стажу. Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року №1545-ХХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території Республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. У ст. 5 Закону СРСР від 12 жовтня 1967 року №1950-VII «Про загальний військовий обов`язок» (далі - Закон 1950-VII) передбачено, що військова служба складається з дійсної військової служби та служби у запасі Збройних Сил СРСР. Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону №1950-VII громадяни, прийняті до військово-учбових закладів, перебувають на дійсній військовій службі. Положенням ст. 11 Закон 1950- VII визначено, що громадяни, прийняті до військово-навчальних закладів, перебувають на дійсній військовій службі та називаються курсантами. На них поширювались обов`язки, встановлені для військовослужбовців строкової служби. Вони та їх сім`ї користувалися правами, пільгами та перевагами, встановленими чинним законодавством для військовослужбовців строкової служби та їх сімей. 12.05.1992 року введено в дію Закон України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 3 ч. 1 ст. 24 якого встановлено, що початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних. Статтею 25 цього Закону передбачалось, що громадяни, які навчаються у військово - навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами. Навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба. Тобто, як законодавство прирівнювало до проходження дійсної (строкової) військової служби період навчання у військово-навчальних закладах. Отже, при розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати і стаж отриманий при перебуванні на військовій службі в статусі курсанта. Періоду проходження військової служби в армії на офіцерських посадах позивача з 07.07.1978 року по 21.10.1986 року, підтверджується наявними у справі доказами Послужним списком [PERSON] (особовий номер М-672/83) та Військовим квитком [NUMBER] . Зазначений період, як і попередній, безспірно зараховано відповідачем до військової служби, що підтверджується його ж розпорядженням №3447 від 03.10.2016 року та розрахунком стажу. Відповідно до частини першої ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Зокрема, Законом СРСР від 12.07.1967р. «Про загальний військовий обов`язок» : Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановок Ради Міністрів СРСР від 17.02.1981 р. № 193, було передбачено зарахування час перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР де загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю. Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991р. №1545 XXII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства Україні на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, як не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. Постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року (зі змінами те доповненнями) «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплаті пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхні: сімей» встановлено порядок обчислення вислуги років. Пунктом 1 вказаної Постанови встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово - Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органа: внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, як відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Відтак, період роботи проходження військової служби в армії на офіцерських посадах з 07.07.1978 року по 21.10.1986 року, також, повинен бути зарахований до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. В матеріалах справи наявний розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 22.09.2016 року, виданим Апеляційним судом Львівської області та який підтверджує стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який становить 41 рік 01 місяць 18 днів. Тобто, позивача стаж роботи на посаді судді (41 рік 01 місяць 18 днів) є розрахованим та підтверджується належними й допустимими документами, які є чинними та мають юридичне значення для відповідача під час визначення процентного співвідношення його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із суддівською винагородою. Судом першої інстанції враховано, те що ані норми Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, ані інших нормативно-правових актів не встановлюють можливості для відповідача у здійсненні розрахунку стажу роботи на посаді судді. Натомість, Апеляційний суд Львівської області, як роботодавець позивача, здійснив обчислення стажу роботи позивача та як наслідок видав розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 22.09.2016 року. Згідно п. 1 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, яким встановлено те, що до заяви про призначення щомісячного довічного утримання, разом з іншими документами, додається розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Цим розрахунком і повинен керуватися відповідач під час визначення розміру мого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у співвідношенні із суддівською винагородою. Форма розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці затверджена як додаток 4 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (пункт 1 розділу III). І у примітці додатку 4 зазначено те, що розрахунок стажу роботи судді складається на день видання наказу про відрахування судді зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку. Верховний Суд в постанові від 09 листопада 2018 року у справі №537/218/17 вказав, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру. Крім того, право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначено у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі № 380/5623/21, яким зобов`язано відповідача здійснити [PERSON] як судді у відставці перерахунок та виплат щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Львівського апеляційного суду № 07.20/17/2021 від 22.01.2021 року, з урахування фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року. Тому, відповідно до ч. 4 с 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, п набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беру: участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того, щодо позовних вимог про зобов`язання здійснити судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 92 % суддівської винагороди, зазначеної у Довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 07.20/17/2021 від 22.01.2021 року, виданій Львівським апеляційним судом з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року, суд зазначає наступне. Право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону №1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Водночас, частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402- VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402- VIII. У контексті подібних (схожих) фактичних передумов до такого самого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 вересня 2021 року у справі №620/5437/20. Верховний Суд у рішенні від 16 червня 2020 року по зразковій справі № 620/1116/20 (Пз/9901/5/20) дійшов висновку про наявність у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно положень Закону №2453-VI, права (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України №1402-VIII. Таким чином, питання щодо відсоткового розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії є похідним і повинно вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок. З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з метою ефективного захисту порушеного права позивача слід визнати протиправними дії відповідача щодо відмови судді у відставці зарахувати до його стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарні періоди проходження строкової військової служби з 01.08.1975 року по 07.07.1978 року - період проходження військової служби курсантом військового училища та з 07.07.1978 року по 21.10.1986 року - період проходження військової служби в армії на офіцерських посадах, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати судді у відставці [PERSON] до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарні періоди проходження строкової військового служби з 01.08.1975 року по 07.07.1978 року - період проходження військової служби курсантом військового училища та з 07.07.1978 року по 21.10.1986 року - період проходження військової служби в армії на офіцерських посадах та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити судді у відставці [PERSON] перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, на підставі довідки № 07.20/17/2021 від 22.01.2021 року, виданій Львівським апеляційним судом з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. Перевіривши оскаржені позивачем рішення відповідача, апеляційний суд вважає, що такі не відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню. Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається. Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить. Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Результат розгляду: denied