Рішення адміністративного суду від 2022-11-10 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправним та скасувати Наказ №08-03/423 Головного управління Держпраці у Харківській області від 16.07.2021 року "Про звільнення [PERSON] "; поновити позивача на посаді начальника відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму Головного управління Держпраці у Харківській області. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 р. у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 р. та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України "Про державну службу", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки оскаржуваний наказ про звільнення необґрунтований та прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами. Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Судовим розглядом встановлено, що наказом Головного управління Держпраці у Харківській області 11.-02/10 від 21.01.2016 р. позивача призначено на посаду головного державного інспектора відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму. Наказом Головного управління Держпраці у Харківській області № 08-03/396 від 14.12.2020 р. позивача звільнено з посади начальника відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму Головного управління Держпраці у Харківській області, у зв`язку із отриманням державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу". Датою звільнення вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність. Наказом № 08-03/423 від 16.07.2021 р. позивача, незважаючи на наявність вищезазначеного наказу, повторно звільнено з посади начальника відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму 16.07.2021 р., у зв`язку з нез`явленням на службу протягом більше 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України "Про державну службу". Підстава: табелі обліку використання робочого часу, листки непрацездатності. Згідно із листами непрацездатності та табелями обліку використання робочого часу, копії яких знаходяться в матеріалах справи, в період з 21.01.2021 р. по 17.07.2021 р. позивач був відсутній на службі більше 176 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності. Не погоджуючись з Наказом Головного управління Держпраці у Харківській області № 08-03/423 від 16.07.2021 р. "Про звільнення [PERSON] ", позивач звернувся до суду з цим позовом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача наявні підстави для звільнення позивача, визначені п. 4 ч. 1 ст. 83 та ч. 2 ст. 87 Закону України "Про державну службу", оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач не з`являвся на службу більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності, у зв`язку з чим наявні підстави для звільнення позивача, визначені п. 4 ч. 1 ст. 83 та ч. 2 ст. 87 Закону України "Про державну службу", а наказ відповідача № 08-03/396 від 14.12.2020 р. не був реалізований, так як з моменту його прийняття у позивача відсутні робочі дні. Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну службу" № 889 -VIII від 10.12.2015 р. ( в подальшому - Закон України № 889-VIII), відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця. Відповідно до ст. 21 Закону № 889-VIII, вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VIII, державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону). Частиною 2 статті 87 Закону № 889-VIII встановлено дві підстави, за наявності яких суб`єкт призначення може ініціювати припинення державної служби, а саме: перша - нез`явлення державного службовця на службу протягом більш як 120 календарних днів підряд внаслідок тимчасової непрацездатності; друга - нез`явлення державного службовця на службу більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності. Ці підстави виокремлені в самостійній частині статті, оскільки суб`єкт призначення має можливість ініціювати припинення державним службовцем державної служби, тобто ця підстава для припинення державної служби, на відміну від зазначених у частині першій статті, є правом, а не обов`язком суб`єкта призначення. Наявність таких підстав обумовлена тим, що тривала відсутність державного службовця у випадку тимчасової непрацездатності може негативно впливати на функціонування державного органу, де особа проходить державну службу. Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при визначені наявності підстав для припинення державної служби, у зв`язку з нез`явленням державного службовця на службу більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності, облік часу нез`явлення на службі здійснюється сумарно протягом року, починаючи з першого дня нез`явлення на службу через тимчасову непрацездатність. Також право на звільнення державного службовця з підстав нез`явлення останнього на службу протягом більш як 150 днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності може бути реалізоване суб`єктом призначення у разі, коли відсутність працівника шкодить інтересам державної служби. Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 21.10.2021 р. у справі № 1.380.2019.000967. Судовим розглядом встановлено, що в оскаржуваному наказі відповідача відсутні обґрунтування необхідності звільнення позивача з державної служби як і обґрунтування того, що відсутність такого державного службовця шкодить інтересам державної служби та в чому саме це полягає, а лише зазначена наявність підстави звільнення, визначеної в ч. 2 ст. 87 Закону України «Про державну службу», яка не передбачає обов`язкове звільнення такого працівника. Також судовим розглядом встановлено, що [PERSON] звільнено з посади наказом № 08-03/423 від 16.07.2021 р. на підставі ч. 2 ст. 87 Закону України «Про державну службу», незважаючи на наявність чинного наказу № 08-03/396 від 14.12.2020 р., яким його вже звільнено з цієї посади на підставі п. 3 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», хоча чинним законодавством, яке регламентує трудові правовідносини, не передбачена можливість прийняття суб`єктом призначення наказу про припинення державної служби з особою за наявності раніше прийнятого чинного наказу про припинення державної служби з цією же особою. Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. У випадку незаконного звільнення працівника з роботи його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було звільнено. Таким чином, у зв`язку із незаконним звільненням позивача, [PERSON] необхідно поновити на посаді, з якої його звільнено, а саме, на посаді начальника відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму Головного управління Держпраці у Харківській області. Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права. Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 р. та прийняти постанову, якою задовольнити позов [PERSON] , а саме: визнати протиправним та скасувати Наказ № 08-03/423 Головного управління Держпраці у Харківській області від 16.07.2021 р. "Про звільнення [PERSON] "; поновити позивача на посаді начальника відділу розслідування, аналізу та обліку аварій і виробничого травматизму Головного управління Держпраці у Харківській області.

Результат розгляду: granted