Рішення адміністративного суду від 2022-07-26 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: \~визнати протиправним рішення\~Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області\~від 02.11.2021 р. щодо застосування до \~позивача виплати пенсії з обмеженням її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, встановлених\~ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" N 1697-VII від 14.10.2014 р., та виплатити заборгованість, з урахуванням раніше проведених виплат; зобов`язати\~Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області\~здійснювати з 01.10.2020 р. виплату пенсії, з урахуванням проведеного перерахунку, згідно із довідкою Київської обласної прокуратури від 20.10.2020 р. N 21ф-360, \~позивачу в повному обсязі без обмеження її максимальним розміром. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 р. в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись із рішенням суду першої\~інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення\~ Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 р. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити \~позов у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме:\~вимог\~Закону України «Про прокуратуру», Кодексу адміністративного судочинства України\~та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд \~апеляційної \~інстанції \~розглядає справу \~в порядку письмового провадження за наявними\~у справі матеріалами. Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену, відповідно до\~Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 р. у справі № 520/4104/21, яке набрало законної сили, \~адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області\~про\~визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії\~задоволено частково, а саме: визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 31.12.2020 р. про проведення перерахунку пенсії із застосуванням відсотку розрахунку та обмежень, встановлених\~ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII\~від 14.10.2014 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити\~з 01.10.2020 р. позивачу перерахунок та виплату у повному обсязі пенсії за вислугу років з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, без обмеження розміру заробітної плати для перерахунку пенсії, згідно довідки Київської обласної прокуратури від 20.10.2020 р. № 21ф-360. На виконання вищевказаного рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії \~позивача, з урахуванням оновленої довідки Київської обласної прокуратури від 20.10.2020 р. № 21ф-360, із збереженням 90% заробітку, з застосуванням обмеження максимальним розміром з 01.10.2020 р. у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, \~що підтверджується розрахунком від 27.10.2021 р., протоколами перерахунку пенсії від 01.11.2021 р., рішенням № 930010835759 від 02.11.2021 р. Не погоджуючись із рішенням\~Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області\~від 02.11.2021 р. в частині застосування до виплати пенсії позивача обмеженням її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, встановлених\~ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 р., позивач звернувся до суду з цим позовом. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач здійснюючи виплати пенсії позивачу з обмеженням її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, встановлених\~ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" N 1697-VII від 14.10.2014 р., діяв на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством. Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до\~\~ч. 2\~ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно із\~ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Відповідно до ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому КАС України), судові рішення, які набрали законної сили, обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Частинами 1-3 статті 242 КАС встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~статті 372 КАС України,\~судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження. У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямованих на примусове виконання таких рішень. Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, що \~у першу чергу забезпечується через примусове виконання судових рішень, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Статтею 382 КАС України\~визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше. Відповідно до ч. 1 \~ст. 383 КАС України,\~особа-позивач на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. Тобто, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставами застосування вимог статей 382 та \~383 КАС України є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Наявність у\~КАС України\~спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому\~КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Крім того, зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Аналогічний висновок щодо застосування \~норм процесуального \~права, викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 р. у справі № 806/2143/15, від 03.04.2019 р. у справі № 820/4261/18, від 27.04.2021 р. у справі № 460/418/20, від 20.07.2022 р. у справі № 420/16529/21. Судовим розглядом встановлено, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту шляхом визнання протиправним рішення\~Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області\~від 02.11.2021 р. щодо застосування до позивача виплати пенсії з обмеженням її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, встановлених\~ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 р., та зобов`язання\~відповідача \~здійснювати з 01.10.2020 р. виплату пенсії, з урахуванням проведеного перерахунку, згідно із довідкою Київської обласної прокуратури від 20.10.2020 р. № 21ф-360, \~позивачу в повному обсязі без обмеження її максимальним розміром, фактично спрямований на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 р. у справі № 520/4104/21, яким: визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 31.12.2020 р. про проведення перерахунку пенсії із застосуванням відсотку розрахунку та обмежень, встановлених\~ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII\~від 14.10.2014 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити\~з 01.10.2020 р. позивачу перерахунок та виплату в повному обсязі пенсії за вислугу років з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, без обмеження розміру заробітної плати для перерахунку пенсії, згідно із довідкою Київської обласної прокуратури від 20.10.2020 р. № 21ф-360. Постановою Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень \~Управління забезпечення \~примусового виконання рішень у Харківській області \~Східного міжрегіонального \~управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито \~виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа \~№ 520/4104/21. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області\~на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 р. у справі № 520/4104/21 прийнято \~рішення \~№ 930010835759 від 02.11.2021 р., яким здійснено перерахунок пенсії [PERSON] , з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, з обмеженням максимального \~розміру пенсії. Таким чином, \~позивач \~фактично не погоджується \~з перахунком його пенсії, який здіснено відповідачем на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 р. у справі № 520/4104/21. Тобто, спір у цій справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення. Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судом у справі № 520/4104/21, проте, \~вже на стадії їх виконання. Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Таким чином, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються. Відповідно до п. 4 ч. 1\~\~ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Згідно з ч. 1\~ ст. 319 КАС України,\~ судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238,\~ 240 цього Кодексу. Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили з того самого фактичного предмету спору і між тими самим сторонами, то рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 р. підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Результат розгляду: partial