Рішення адміністративного суду від 2024-04-16 00:00:00+03

30.01.2024 [PERSON] звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі № 540/4508/21 з [PERSON] на [PERSON] . В обґрунтування вказаної заяви зазначала, що вона як член сім`ї та спадкоємець померлого [PERSON] , має право бути стягувачем у справі № 540/4508/21 за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року [PERSON] було відмовлено у заміні стягувача у виконавчому провадженні у справі № 540/4508/21. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначила, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що оскільки сума пенсії, яка була нарахована на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 року по справі №540/4508/21 та підлягала виплаті [PERSON] , є недоодержаною сумою пенсії у зв`язку з його смертю та не включається до складу спадщини, а підлягає виплаті його доньці, [PERSON] , яка подала відповідне звернення не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера, тому з урахуванням частин першої - третьої статті 61 Закон №2262-XII, частини першої статті 1227 Цивільного кодексу України ( на далі також ЦК України) та на підставі частин першої, четвертої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), наявні \~підстави для заміни сторони виконавчого провадження. Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось. Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 року по справі №540/4508/21, яке набрало законної сили 27.11.2021 року, позовну заяву задоволено, а саме суд вирішив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови [PERSON] у перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки державного підприємства "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Херсонській області" від 20.05.2021 № 33/42-П-31 о/п; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] пенсії на підставі оновленої довідки державного підприємства "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Херсонській області" від 20.05.2021 № 33/42-П-31 о/п, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення починаючи з 01.12.2019 року з урахуванням виплачених сум. [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с. 9) та її свідоцтвом про шлюб (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Заявниця повідомила, що перерахована на підставі рішення суду від 27.10.2021 року по справі №540/4508/21 заборгованість за період із 01.12.2019 по 31.12.2021 [PERSON] виплачена не була. Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку. Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. Згідно з частиною першою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України). Відтак, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи. Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до частини першої статті 61 означеного Закону, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зміст статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї. Отже, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. Тобто у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна сторони в виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 14 березня 2024 року у справі № 420/3331/21, від 16 травня 2023 року у справі № 420/288/21, від 27 вересня 2023 року у справі № 420/16546/21 та від 21 листопада 2023 року у справі № 420/25799/21. Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає. Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу. Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Результат розгляду: granted