Рішення адміністративного суду від 2022-02-11 00:00:00+02

[PERSON] 26.05.2021 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просив суд: - визнати протиправними дії КЕВ міста Дніпро, щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення [PERSON] за період з 12.03.2016 по 03.03.2018; - зобов`язати КЕВ міста Дніпро нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення [PERSON] за період з 12.03.2016 по 03.03.2018, з урахуванням виплаченої суми у розмірі 100 грн.; - зобов`язати КЕВ м. Дніпро надати довідку з розрахунком індексації грошового забезпечення із зазначеними сумами, що належать [PERSON] до виплати за період з 12.03.2016 по 03.03.2018 року (в розрізі місяців та років з розбивкою по кожній складовій грошового забезпечення у відповідності до роздавальних відомостей) та вказати який базовий рік застосовували при нарахуванні індексації грошового забезпечення. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року заяву [PERSON] , подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі №160/11315/20 за позовною заявою [PERSON] до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу без розгляду. Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права та неповне встановлення фактичних обставин справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву позивача. Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції при постановленні спірної ухвали у справі не звернув уваги на те, що відповідно до ст. 383 заяву може бути подано в десятиденний строк з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, з урахуванням того, позивачем було зазначено в заяві, що він особисто дізнався 19.05.2021 від Соборного ВП ДВС ГУНП у Дніпропетровській області про стан справи та отримав всі матеріали, які були додані до заяви, після чого, 26.05.2021 подав до суду першої інстанції заяву в порядку статті 383 КАС України. З огляду на вказав позивач вважає, що ним не пропущено строк звернення до суду із вказаною заявою. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України. Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків. Відповідно до ст. ст. 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Аналогічна норма закріплена в ст. 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 383 КАС України у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються. Згідно з ч. 4 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. Відповідно до ч. 5 ст. 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена. Таким чином, перебіг десятиденного строку для звернення до суду з заявою в порядку ст. 383 КАС України, починається з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви позивач посилається на те, що 12.02.2021 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №160/11315/20 від 28.01.2021 року. 07.04.2021 року відповідач звернувся до Соборного відділу державної виконавчої служби із заявою про виконання рішення суду, а саме виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення в розмірі 100 грн. 12.04.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати інформацію про стадію виконання рішення суду та надати довідку нарахування індексації грошового забезпечення. 06.05.2021 року відповідач листом №525/1457 відмовив позивачу в наданні запитуваної інформації та зазначив, що зі стадією виконання рішення суду позивач може ознайомитися в державній виконавчій службі. 19.05.2021 позивач звертався до Соборного відділу державної виконавчої служби з метою отримання інформації про стадію виконання рішення суду. У зв`язку із зазначеним, позивач звернувся до суду з даною заявою. Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі № 160/11315/20, адміністративний позов [PERSON] до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро щодо не нарахування та невиплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період з 12.03.2016 по 03.03.2018, зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період з 12.03.2016 по 03.03.2018, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року набрало законної сили 21.01.2021 року. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 11.03.2021 року, відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення у розмірі 100,50 грн. При цьому, позивачем по тексту даної заяви зазначено, що про порушення його прав при виконанні рішення суду йому стало відомо з листа Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро від 06.05.2021 №525/1457, який він начебто отримав 19.05.2021. Однак, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що доказів отримання даного листа 19.05.2021 позивачем не долучено до означеної заяви. Більш того, таких доказів позивач не долучив і до апеляційної скарги. Підсумовуючи вищенаведене та з огляду на той факт, що заяву в порядку статті 383 КАС України може бути подано в десятиденний строк з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, з урахуванням того, що відповідачем було виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення 11.03.2021 та враховуючи пояснення позивача про те, що йому стало відомо про порушення його прав при виконанні рішення суду з листа, який датується 06.05.2021 року, а з даною заявою позивач звернувся до суду лише 26.05.2021 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем при зверненні до суду порушено вимоги ч.4 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України. Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у суду першої інстанції були обґрунтовані підстави повернути заяву, у зв`язку із тим, що така не відповідає вимогам ч. 4 ст. 383 КАС України. На підставі викладеного,

Результат розгляду: denied