Рішення адміністративного суду від 2022-11-03 00:00:00+02

У лютому 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [INFO] , третя особа Військова частина [NUMBER] , в якому просить суд: - визнати протиправними дії щодо застосування грудня 2015 року та січня 2016 року як базових місяців для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року; - стягнути індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року в сумі 81424,63 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб; - визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн.; - стягнути щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 грн. за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року включно в сумі 29605,54 грн. із одночасним відрахуванням військового збору та компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права. Представниками відповідача та третьої особи подані відзиви на апеляційну скаргу, в яких останні просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Також, у відзивах на апеляційну скаргу представники відповідача та третьої особи просять провести розгляд справи у відкритому судовому засіданні. Поряд з цим, за правилами п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). За таких обставин, з огляду на подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), яка за правилами п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України може бути розглянута судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про участь представників відповідача та третьої особи у судовому засіданні суду апеляційної інстанції та вважає за можливим продовження розгляду справи в порядку письмового провадження. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року витребувано від [PERSON] належним чином засвідчену копію судового рішення у справі № 420/15976/21 з відміткою про набрання ним законної сили, витребувано від Військової частини [NUMBER] та від 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України: довідку щодо виплачених сум індексації [PERSON] на виконання судового рішення у справі № 420/15976/21 за період з 01.12.2015 року по \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~28.02.2018 року із зазначенням базового місяця, який застосований при такому нарахуванні, підстав застосування такого базового місяця, довідку щодо виплачених сум індексації [PERSON] за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року із зазначенням базового місяця, який застосований при такому нарахуванні, підстав застосування такого базового місяця, довідку щодо виплаченого [PERSON] грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 19.09.2018 року, зупинено провадження у справі до отримання витребуваних доказів. Вимоги ухвали суду апеляційної інстанції про витребування доказів виконані частково. Водночас, колегія суддів зазначає, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що провадження у справі підлягає поновленню та вважає необхідним продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів та додатково наданих на виконання вимог ухвали про витребування. Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. Судом першої інстанції встановлено, що з 14.12.2004 року по 19.09.2018 року [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] , яка з 01 січня 2020 року зарахована на грошове забезпечення до 297 комендатури охорони та обслуговування. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 19.09.2018 року № 230 підполковника [PERSON] , звільненого наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 11.09.2018 року № 500 у запас відповідно до пп. к п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 19.09.2018 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року у справі \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 420/15976/21, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо нарахування та виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, зобов`язано 297 комендатури охорони та обслуговування нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно. Згідно наданої відповідачем інформації, на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про витребування, на підставі судового рішення у справі № 420/15976/21 позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 4503,23 грн. із застосуванням базового місяця січня 2016 року. Позивач вважає, що в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року для нарахування індексації має застосовуватись базовий місяць січень 2008 року та йому має бути виплачена індексація в сумі 81424,63 грн. Також, позивач вважає, що в період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року має право на виплату щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн. Що стосується позовних вимог в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, колегія суддів зазначає наступне. Спірним у даній справі є питання щодо застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача в період з \~01.12.2015 року по 28.02.2018 року. Так, позивач вважає, що за вказаний період індексація його грошового забезпечення мала проводитись із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, а не грудня 2015 року та січня 2016 року, як визначено відповідачем. Відмовляючи у задоволенні позову у наведеній частині вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що під час проходження служби позивач неодноразово переводився на вищі посади, рівно як і підвищувалася вислуга років та проводились надбавки за класну кваліфікацію. З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що січень 2008 року, як базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення, у даному конкретному випадку не повинен застосовуватись. Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина 1 статті 75 КАС України). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (ч. 3 ст. 77 КАС України). Частиною 1 статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 КАС України). Однак, рішення суду першої інстанції не відповідає наведеним вимогам КАС України. Так, посилаючись, як на підставу для відмови у задоволенні позову за період з \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~01.12.2015 року по 28.02.2018 року щодо застосування базового місяця для нарахування індексації - січня 2008 року, на те, що під час проходження служби позивач неодноразово переводився на вищі посади, рівно як і підвищувалася вислуга років та проводились надбавки за класну кваліфікацію, що свідчить про те, що у даному конкретному випадку січень 2008 року не повинен застосовуватись, як базовий місяць для нарахування індексації, суд першої інстанції не вказав жодного доказу, який би підтверджував наведені судом першої інстанції обставини щодо підвищення грошового забезпечення позивача, підвищення вислуги років, надбавки за класну кваліфікацію. Фактично при вирішенні справи суд першої інстанції взагалі не встановив, який базовий місяць при нарахуванні позивачу індексації за спірний період з 01.12.2015 року по \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~28.02.2018 року був застосований відповідачем, не перевірив правомірність дій відповідача щодо застосування такого базового місяця. Також, судом першої інстанції не надано оцінки доводам відзиву на позовну заяву в частині застосування базового місяця для нарахування індексації за спірний період. В матеріалах справи відсутні дані щодо виплаченої позивачу індексації за спірний період. В свою чергу, згідно наданої відповідачем інформації, на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про витребування, на підставі судового рішення у справі № 420/15976/21 позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 4503,23 грн. із застосуванням базового місяця січня 2016 року, оскільки п. 3 Постанови № 1013 визначено, що для проведення індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Постанови № 1078 та Постановою № 1013 Урядом фактично запропоновано у грудні 2015 року підвищити зарплату (грошове забезпечення) працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів та підвищення постійних складових зарплати з тією метою, щоб з січня 2016 року розпочати заново обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Аналогічні доводи містяться у відзиві на позовну заяву. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що на виконання Постанови \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 1013 в січні 2016 року військовослужбовцям було підвищено рівень грошового забезпечення за грудень 2015 року за рахунок збільшення преміювання. Відтак, відповідач вважає, що базовий місяць для виплати індексації слід рахувати не січень 2008 року, як зазначає позивач, а січень 2016 року. Наведеним доводам відповідача судом першої інстанції не надано оцінки. Вирішуючи справу під час апеляційного розгляду, надаючи оцінку діям відповідача щодо застосування при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року базового місяця - січень 2016 року, колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Абзацом 2 частини 4 статті 9 вказаного Закону встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону). Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078 у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно п. 5 Порядку № 1078, у редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Отже, починаючи з 01.12.2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець. Поряд із цим, колегія суддів зазначає, що відповідні зміни до Порядку № 1078 були внесені постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013). Пунктом першим вказаної Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 року посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників. При цьому, підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1- 3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців. Отже, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто, з 01.12.2015 року посадові оклади військовослужбовців не змінилися. Що стосується доводів відповідача щодо правомірності обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по лютий 2018 року - з січня 2016 року, з огляду на положення п. 3 Постанови № 1013, колегія суддів зазначає наступне. Так, згідно п. 3 Постанови від 09.12.2015 року № 1013 Кабінетом Міністрів України постановлено: Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. В свою чергу, як вже зазначалось колегією суддів, згідно п. 5 Порядку № 1078 в редакції вказаної Постанови № 1013 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Проте, відповідачем в ході розгляду справи не надано жодного доказу щодо підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, у грудні 2015 року або січні 2016 року. Посилання відповідача, як на підставу для застосування січня 2016 року в якості базового для подальшого розрахунку індексації, на підвищення у січні 2016 року розміру премії позивача у складі грошового забезпечення фактично за грудень 2015 року колегія суддів вважає безпідставними, оскільки пунктом 5 Порядку № 1078, в редакції за вказаний період, прямо передбачено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що дії відповідача щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача з січня 2016 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення січень 2016 року є протиправними. Водночас, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача з грудня 2015 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення грудень 2015 року, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо застосування грудня 2015 року в якості базового для нарахування індексації. Що стосується періоду нарахування індексації грудень 2015 року, колегія суддів зазначає, що відповідачем вказано про те, що ним саме з 01.12.2015 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення застосовано січень 2016 року. Однак, з 01.12.2015 року відповідач ніяким чином не міг обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації з січня 2016 року. Будь-яких доводів в обґрунтування таких дій відповідачем не наведено та не визначено жодних підстав для відмови у задоволенні позову щодо визначення базового місяця для нарахування індексації за цей період січня 2008 року. В свою чергу, доводи позивача щодо збільшення посадового окладу, за посадою, яку він займав, з 01.01.2008 року та як наслідок необхідність застосування базового місяця січня 2008 року для нарахування індексації відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.01.2007 року. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача за спірний період, у зв`язку з чим, вимоги в частині розрахунку індексації за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року базового місяця січня 2008 року підлягають задоволенню. Визначаючи спосіб захисту прав позивача, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення індексації за вказаний період у розмірі, визначеному позивачем, а вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року з урахування базового місяця січень 2008 року, оскільки питання щодо здійснення відповідних розрахунків відноситься до компетенції відповідача. Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року, з огляду на викладене. Згідно п.п. 1-1, 4, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, у редакції за вказаний період, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку. Позивач визнає, що у березні 2018 року було підвищено посадовий оклад за посадою, яку він займав. З огляду на викладене, а також враховуючи дані Держстат щодо індексу споживчих цін, сума індексації у місяці підвищення не нараховується. Для проведення подальшої індексації розрахунок індексу споживчих цін здійснюється з квітня 2018 року. Водночас, з огляду на дані Держстат щодо індексу споживчих цін з квітня 2018 року, підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період по вересень 2018 року відсутні. В свою чергу, доводи позивача щодо наведеного періоду індексації спростовуються висновками суду апеляційної інстанції, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права та не відповідають фактичним обставинам справи. На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Результат розгляду: partial