Рішення адміністративного суду від 2022-11-15 00:00:00+02

[PERSON] звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у частині невиплати різниці між отриманою пенсією та донарахованою за рішенням суду за період з 01.12.2019 року по 31.01.2022 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити різницю між отриманою пенсією та донарахованою за рішенням суду за період з 01.12.2019 року по 31.01.2022 року. В обґрунтування позову зазначено, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та одержує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На виконання судового рішення, яке набрало законної сили в іншій адміністративній справі, територіальним управлінням пенсійного фонду проведено перерахунок пенсії з урахуванням відповідних відомостей про розмір грошового забезпечення. З огляду на те, що після перерахунку відповідачем виплату донарахованої пенсії не проведено, чим порушено право на належні виплати у сфері соціального забезпечення, позивачка вимушена звернутись із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що полягає у невиплаті [PERSON] суми доплати пенсії (різниці між перерахованою та фактично отриманою пенсією) за період з 16.08.2020 по 31.01.2022, що утворилася внаслідок перерахунку пенсії [PERSON] на підставі довідки від 07.09.2021 № 33/35-С-159, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області». Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити [PERSON] доплату пенсії (різницю між перерахованою та фактично отриманою пенсією) за період з 16.08.2020 по 31.01.2022, що утворилася внаслідок перерахунку пенсії [PERSON] на підставі довідки від 07.09.2021 № 33/35-С-159, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області». У задоволенні позовних вимог за період з 01.12.2019 по 15.08.2020 суд відмовив. Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь [PERSON] судовий збір у сумі 992,40 грн. Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, з посиланням на положення ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, ст.ст. 8, 10, 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд першої інстанції виходив з того, що нарахована пенсія підлягає обов`язковій виплаті пенсіонеру. Не виплативши позивачці доплату, яка утворилася внаслідок перерахунку пенсії позивача на підставі довідки, виданої уповноваженим на це державним органом, відповідач порушив приписи Законів №2262-ХІІ, №1058-IV. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилаючись на положення ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.ст. 71, 72, 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 23, 116 Бюджетного кодексу України, апелянт зазначає, що територіальне управління органу пенсійного фонду не уповноважене на взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків з перевищенням бюджетних призначень. Отже, питання виплати різниці перерахованої пенсії буде вирішено після затвердження бюджету органу пенсійного фонду на відповідний рік та виділення бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. У відзиві на апеляційну скаргу [PERSON] посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення. Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2021 по справі №400/8510/21, яке набрало законної сили 05.01.2022 року, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення перерахунку пенсії [PERSON] з 01.12.2019 р. на підставі довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області" про розмір грошового забезпечення від 07.09.2021 р. № 33/35-С-159. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з 01.12.2019 р. на підставі довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області" про розмір грошового забезпечення від 07.09.2021 р. № 33/35-С-159, з урахуванням виплачених сум. Після перерахунку, різниця між перерахованою сумою пенсії та раніше виплаченою, що склала у розмірі 58 059,65 грн., позивачу не виплачена. У зв`язку із чим, позивачка звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Вказані положення адміністративного процесуального законодавства кореспондуються і з приписами ст. 370 КАС України. Разом з цим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із ч. 7 цієї статті сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.. Також, відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу. Апеляційний суд звертає увагу, що зазначені правові положення ст.ст. 382, 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому вищенаведеними приписами адміністративного процесуального законодавства, яке не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, у тому числі у належному порядку. Водночас, за визначенням, наведеним у п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Як показали обставини справи, публічно-правовий спір між позивачкою та відповідачем, у тому числі щодо перерахунку пенсії є вирішеним в адміністративній справі №400/8510/21. Відповідне судове рішення набрало законної сили та є чинним на момент звернення із позовом у цій справі. Окрім того, у вказаному рішенні судом наголошено, що вимога позивача про здійснення виплати пенсії є похідною від вимоги про зобов`язання провести перерахунок пенсії. Здійснення перерахунку матиме наслідком виплату відповідної суми різниці. Виплата позивачу сум перерахунку є обов`язком відповідача, який він має виконувати в силу закону. При цьому, вирішення спору у цій справі по суті позовних вимог, що зводяться до фактичної виплати перерахованої пенсії, призведе до повторного надання правової оцінки як обставинам так і обґрунтованості вимог позивачки щодо права на перерахунок пенсії. Перевіривши вказані обставини, апеляційний суд вважає, що оспорювана за цим позовом бездіяльність відповідача стосується виключно виконання судового рішення в адміністративній справі №400/8510/21. Обставини у вказаній справі щодо відмови судом у решті позовних вимог (стосовно обов`язку органу пенсійного фонду здійснити виплату різниці перерахованої пенсії) з підстав передчасності цих вимог не спростовують необхідність застосування заходів судового контролю у відповідній справі та у разі не виконання цього рішення чи допущення суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності під час виконання рішення суду. З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, висновки суду не відповідають нормам процесуального права, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Результат розгляду: partial