Рішення адміністративного суду від 2022-07-07 00:00:00+03

[PERSON] \~звернувся до суду з позовом до Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, Міністерства соціальної політики України, \~\~третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Громадська спілка "Всеукраїнська спілка інвалідів Чорнобиля", в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України та Фонду соціального захисту інвалідів \~України при розгляді заяви про відшкодування витрат за придбання ліків та розхідних матеріалів на проведення лікування як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; - стягнути з Міністерства соціальної політики України та Фонду соціального захисту інвалідів \~України на користь позивача грошові кошти у розмірі 80132.94 грн. з індексацією цієї суми; - стягнути з Міністерства соціальної політики України та Фонду соціального захисту інвалідів \~України моральну шкоду в сумі 10000.00 грн. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 року в задоволенні адміністративного позову [PERSON] \~\~було відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачі протиправно не забезпечили розгляд документів про відшкодування витрат на лікування, відповідно до «Порядку відшкодування громадянами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, витрат на лікування у закладах охорони здоров`я на території України, придбання ліків, що відсутні в таких закладах, виробів медичного призначення, протезів, крім зубного протезування дорогоцінними металами та металокерамікою, від 10.06.2019 року № 912, закривши при цьому прогаму відшкодування витрат на лікування \~громадськими організаціям, що призвело до втрати можливості отримати відшкоудвання витрат на лікуваня. Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга \~підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено судом першої інстанції, \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1) (Том 1 а.с.38). Відносно позивача встановлено стан інвалідності (3 група), який обумовлений виконанням вказаного обов`язку. У період з 16 по 27 вересня 2019 року позивач перебував на стаціонарному медичному лікуванні щодо ендопротезування лівого кульшового суглобу (Том 1 а.с.22-23). \~\~\~За власні кошти придбав протез, вартість якого склала 77000 грн. \~Загалом на проведення операції витратив кошти у сумі 80132.94 грн. \~ \~Зібравши документи, позивач надіслав останні до Громадської спілки "Всеукраїнська спілка інвалідів Чорнобиля", з метою звернення останньою до Фонду соціального захисту інвалідів для отримання позивачем компенсації. Заява позивача та пакет документів була отримана Фондом соціального страхування 24.10.2019 року. 25 липня і 22 серпня 2019 року відбулося засідання Робочої групи Фонду з надання пропозицій Міністерству (далі Робоча група) щодо розподілу державних коштів, передбачених бюджетною програмою 2507020 «Фінансова підтримка громадських об`єднань осіб з інвалідністю, які мають статус всеукраїнських» (далі Програма) для відшкодування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, витрат на лікування у закладах охорони здоров`я на території України, придбання ліків, що відсутні в таких закладах, виробів медичного призначення, протезів, крім зубного протезування дорогоцінними металами та металокерамікою (Том 1 а.с.86-107). \~\~\~ 18 та 26 вересня 2019 року Фонд звернувся до Міністерства зі зверненнями про збільшення кошторисних призначень за Програмою, оскільки вирішено заяви осіб з інвалідністю на суму 689373 грн. понад суми, що виділена для такої потреби (Том 1 а.с.108-111). \~ Робоча група не розглядала заяву [PERSON] у зв`язку з відсутністю бюджетних призначень на зазначені цілі у 2019 році (Том 1 а.с.53). Не погодившись з вказаною бездіяльністю, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів. Вирішуючи спір між сторонами та \~відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не було допущено протиправної бездіяльності у зв`язку з відсутністю належного фінансування Програми і часу подання заяви про виплату коштів. Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку, виходить з наступного. Наказом Міністерства соціальної політики України від 10 червня 2019 року №912 затверджено Порядок відшкодування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, витрат на лікування у закладах охорони здоров`я на території України, придбання ліків, що відсутні в таких закладах, виробів медичного призначення, протезів, крім зубного протезування дорогоцінними металами та металокерамікою (далі Порядок № 912). Відповідно до п. 1 Порядку № 912, визначено механізм використання коштів, передбачених Мінсоцполітики за бюджетною програмою «Фінансова підтримка громадських об`єднань осіб з інвалідністю, які мають статус всеукраїнських» (далі - бюджетна програма), для відшкодування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - постраждалі громадяни), витрат на лікування у закладах охорони здоров`я на території України, придбання ліків, що відсутні в таких закладах, виробів медичного призначення, протезів, крім зубного протезування дорогоцінними металами та металокерамікою (далі - бюджетні кошти). Згідно п. 3 Порядку № 912, розподіл бюджетних коштів між громадськими об`єднаннями проводиться Фондом за погодженням із Мінсоцполітики у межах бюджетних призначень, визначених абзацом шостим пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року № 166 «Деякі питання надання фінансової підтримки громадським об`єднанням осіб з інвалідністю» (зі змінами), на підставі рішення утвореної Фондом робочої групи за участю представників громадських об`єднань, що претендують на отримання фінансової підтримки у відповідному бюджетному році, представників засобів масової інформації та журналістів (далі - робоча група Фонду) з урахуванням звернень до них постраждалих громадян щодо необхідності відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням у закладах охорони здоров`я на території України, придбанням ліків, що відсутні в таких закладах, виробів медичного призначення, протезів, крім зубного протезування дорогоцінними металами та металокерамікою (далі - відшкодування витрат на лікування). Розгляд документів робочою групою Фонду та відшкодування витрат на лікування проводиться у хронологічному порядку відповідно до черговості отримання Фондом від громадських об`єднань заяв постраждалих громадян (законних представників чи уповноважених ними осіб), батьків (законних представників чи уповноважених ними осіб) дітей, які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - потерпілі діти), разом із документами, зазначеними в пункті 4 цього Порядку. Склад і повноваження робочої групи Фонду затверджує Фонд. Відповідно до п.п. 4-5 Порядку № 912, постраждалий громадянин особисто або через законного представника чи уповноважену особу, батьки (законний представник чи уповноважена ними особа) потерпілої дитини подають громадським об`єднанням або їхнім місцевим (обласним) осередкам заяву для відшкодування витрат на лікування, до якої додаються: копія паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу; копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган та мають відмітку в паспорті); копія посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (форма № 027/о, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974); оригінали розрахункових документів, що підтверджують відповідні витрати за рахунок хворого. Відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані з лікуванням, у тому числі придбанням ліків, виробів медичного призначення, протезів, крім зубного протезування дорогоцінними металами та металокерамікою, проведенням медичної діагностики, а також витрати у зв`язку із продовженням лікування в амбулаторних умовах після виписки зі стаціонару та проведенням медичної діагностики за відповідними рекомендаціями лікаря, зазначеними у формі № 027/о. Подані документи розглядаються робочою групою Фонду на засіданнях, які проводяться за потреби, але не рідше ніж один раз на місяць. Громадські об`єднання у десятиденний строк подають до Фонду отриману заяву постраждалого громадянина (законного представника чи уповноваженої ним особи) або батьків (законного представника чи уповноваженої ними особи) потерпілої дитини разом із документами, наведеними у пункті 4 цього Порядку, для розгляду та прийняття відповідного рішення робочою групою Фонду. Приписами п. 6 Порядку № 912 встановлено, що рішення робочої групи Фонду оформляється протоколом. Протягом 5 робочих днів з дня прийняття рішення про відшкодування витрат на лікування робоча група Фонду надсилає копію протоколу громадському об`єднанню. Відшкодування за прийнятими у 2019 році рішеннями робочої групи Фонду проводиться в першочерговому порядку. Постраждалі громадяни мають право звертатися із заявами для отримання відшкодування витрат на лікування протягом року після закінчення стаціонарного лікування. Як свідчать встановлені обставини справи, заява позивача та пакет документів була отримана Фондом соціального страхування 24.10.2019 року. Між тим, з матеріалів справи вбачається та Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю не заперечується, що робоча група не розглядала заяву [PERSON] у зв`язку з відсутністю коштів за Програмою у 2020-2021 роках станом на 23 вересня 2021 року та рішення, оформлене протоколом, як то передбачено п. 6 Порядку № 912 не приймалось. Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що відсутність коштів за відповідною програмою не є підставою для нерозгляду заяви особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи про надання відповідної компенсації. Таким чином з огляду на викладені обставини справи та з урахуванням приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності, саме Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю по нерозгляду заяви позивача про відшкодування витрат за придбання ліків та розхідних матеріалів на проведення лікування як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язання останнього прийняте відповідне рішення, як то передбачено Порядком відшкодування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, витрат на лікування у закладах охорони здоров`я на території України, придбання ліків, що відсутні в таких закладах, виробів медичного призначення, протезів, крім зубного протезування дорогоцінними металами та металокерамікою, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 10 червня 2019 року № 912, у зв`язку з чим вимоги про стягнення грошових коштів з індексацією є передчасними та задоволенню не підлягають, як і з урахуванням встановлених обставин справи, вимоги до Міністерства соціальної політики України. Що стосується вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне. За приписами ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001 N 1 від 27.02.2009) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Заявляючи вимогу про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач зазначає, що витрачаючи кошти на вартість \~лікування він розраховував на відшкодування витрат і був впевнений у виконанні державою своїх зобов`язань, натомість його сім`я опинилась у скрутному матеріальному становищі, оскільки ці кошти \~необхідно повернути позичальнику, у зв`язку з чим позивач та його сім`я перебуває у стані дискомфорту і очікування, що також вимагає додаткових зусиль для зміни організації свого життя. Однак, колегія суддів зазначає, що відшкодування моральної шкоди є видом цивільно-правової відповідальності. В свою чергу, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Отже, враховуючи, що відшкодування моральної (немайнової шкоди) є видом цивільно-правової відповідальності, спосіб застосування якої передбачає встановлення об`єктивних обставин щодо наявності шкоди, протиправності діяння її заподіювача, причинового зв`язку між діями (рішеннями, бездіяльністю) заподіювача та наслідками у вигляді немайнової шкоди. Вказане безумовно свідчить на користь неможливості звільнення від доказування обставин, що можуть свідчити про наявність підстав для застосування цивільно-правової відповідальності - відшкодування моральної шкоди. Позивачем не надано до суду жодних доказів які б свідчили в чому полягають немайнові негативні наслідки, страждання (фізичні, душевні, психічні тощо), які зазнав позивач. Позивачем не приведено і розрахунку та обґрунтування, що саме заявлена до відшкодування моральної шкоди сума відповідає понесеним втратам немайнового характеру, також позивачем не зазначено з чого саме він виходив визначаючи розмір понесеної шкоди. Таким \~чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення адміністративного позову. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: partial