Рішення адміністративного суду від 2022-02-04 00:00:00+02

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 01.11.2021 поліцейським СРПП ВП № 1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Гуменюком О.Є. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Із вказаною постановою не погоджується, вважає її нікчемною, а працівником поліції під час розгляду справи порушено вимоги ЗУ «Про національну поліцію», а саме під час спілкування, працівник поліції не представився, не повідомив, що ведеться відео фіксація, почав відразу писати постанову, не оголосивши про початок, місце та час розгляду справи, до справи не долучено докази, позивачу не було надано можливості ознайомитись з матеріалами справи, не долучено пояснення позивача та свідка, а також не надано можливості скористатись правовою допомогою, не роз`яснені права. Також позивач вказує, що 01.11.2021 приблизно о 12:30 знаходячись на робочому місці, так як працює найманим працівником, на виконання постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 зі змінами від 22.09.2021 здійснювала планову заміну захисної медичної маски, про що повідомила працівника поліції та на підтвердження пред`явила контейнера для використаних масок та демонструвала набір чистих масок для заміни. Застосування адміністративного стягнення до особи з порушенням її конституційних прав без ознайомлення з доказами, порушення процесуальних норм розгляду справи та ненадання можливості скористатись юридичною допомогою не відповідає принципу верховенства права і містить ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду та просить: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ГАВ № 159268 від 01.11.2021. В судовому засіданні, 27.01.2022 позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з мотивів та доводів, що викладені в позовній заяві та просила їх задовольнити, зазначила, що працівником поліції було порушено порядок розгляду справи, не роз`яснені їй права, а маску вона змінювала на чисту, і в цей момент зайшли працівники поліції. В подальшому в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву, відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду направили відзив, відповідно до якого в задоволенні позову просили відмовити, а розгляд справи проводити у відсутність представника відповідача. Відповідно до відзиву, [PERSON] , 01.11.2021 близько 13 год. в [ADDRESS] , перебувала в громадському місці в магазині без вдягнених засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, що закриває ніс та рот, чим порушила п.2 п.п.1 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. У зв`зку з чим сержантом поліції [PERSON] винесено постанову про адміністративне правопорушення, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Факт перебування [PERSON] в магазині під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, підтверджено відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського. В судовому засіданні свідок [PERSON] , суду показала, що, на вулиці їй було продемонстровано відео з приміщення магазину з пропозицією надати пояснення чому працівник була без захисної маски. Свідок вказала, що зранку [PERSON] була в масці, а на відео, яке було пред`явлено поліцейським, то [PERSON] змінювала маску. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАПніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Матеріалами справи встановлено, що 01.11.2021 року поліцейським СРПП ВП №1 Житомирського районного управління поліціі Гуменюком О.Є. складено постанову ГАВ №159268 по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої постановлено притягнути позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 грн. (а.с. 2). Відповідно до даної постанови правопорушення полягало в тому, що 01.11.2021 року близько 13 год. [PERSON] знаходячись в с. Кмитів, у магазині по вул. Покровській 11а, без засобів індивідуального захисту, а саме без захисної маски, чим порушила постанову КМУ №1236 від 09.12.20 зі змінами. Частиною 1 ст.9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб визначено Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", відповідно до статті 1 якого карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. На виконання вимог Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", Кабінетом Міністрів України 09.12.2020 року прийнято постанову № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", пунктом 1 якої, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у період з 19 грудня 2020 р. 31 березня 2022 р. на території України установлено карантин, продовживши дію карантину, встановленогопостановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р.№ 211Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, від 20 травня 2020 р.№ 392Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та від 22 липня 2020 р.№ 641Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Згідно із п.п. 1 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 р. №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно. Відповідно до ч. 2 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно зі ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом. Відповідно до ст.217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України. Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про такі адміністративні правопорушення: про порушення частини 2 статті 44-3 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення визначено ст. 279 КУпАП, відповідно до якої, особа уповноважена на розгляд справи, серед іншого, зобов`язана роз`яснити особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки, заслуховує особу, яка беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, поліцейський СРПП ВП №1Житомирського районного управління поліції Гуменюк О.Є., як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Як вбачається із відеозапису, що був наданий відповідачем разоми з відзивом, яким фактично зафіксовано момент перебування позивача без одягнутих засобів індивідіального захисту, зокрема без распіратора або захисної маски в приміщенні магазину. Проте, відеозаписом також підтверджено порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності. Так, згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюютьсястаттями 279-1-279-4 цього Кодексу. Також суд враховує, що згідно статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Разом з тим, судом встановлено, що під час прийняття постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП позивачу не роз`яснювались його права, передбачені ст.268 КУпАП. Позивач оспорював допущене порушення і як наслідок, згідно ч. 5 ст.258 КУпАП поліцейський мав скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Вказаної норми закону дотримано не було. Суд звертає увагу, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016). Зважаючи на те, що позивач при розгляді справи про адміністративне правопорушення оспорював допущене порушення, а поліцейський в порушення ч. 5ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не склав, чим порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності та порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, наявні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 286 КАС Україниза наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи). За таких обставин позов слід задоволити частково, а саме скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ГАВ № 159268 від 01.11.2021 року по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. При цьому справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.2 ст.44-3 КУпАП слід направити до ВП № 1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області на новий розгляд з метою усунення допущених процесуальних порушень. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем був сплачений судовий збір в 454 грн., відповідно до квитанції № 0.0.2331721443.1 від 08.11.2021 року. Таким чином, враховуючи вищевикладене вказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. На підставі викладеного, ст.ст. 126, 245, 258, 268, 280, 286 КУпАП,

Результат розгляду: denied