Рішення адміністративного суду від 2022-05-24 00:00:00+03

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, третя особа інспектор СРПП відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Мерва Петро Іванович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №608348 від 06.04.2022 року. В обґрунтування якої посилався на те, що 06.04.2022 року в м. Теребовля по вул. Кн. Василька керував т.з. "Fiat Scodo" н.з. [NUMBER] , та був зупинений працівниками поліції, однак правил дорожнього руху України не порушував. Позивач вважає, що вказана постанова є протиправною і підлягає скасуванню виходячи з того, що будь-якого адміністративного правопорушення він не вчиняв. Позивач вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які, передбачені ст.251 КУпАП\~докази вчинення ним адміністративного правопорушення, сам розгляд справи був проведений з порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З врахування вказаного, вважає постанову, винесену інспектором протиправною, відтак, такою, що підлягає скасуванню. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, попередньо надіслали письмову заяву, в якій просять позов задоволити, розгляд справи проводити без їх участі на підставі доводів викладених в позові та долучених документів. Крім того, представник позивача долучив додаткові письмові пояснення, просив суд взяти до уваги ті обставини, що працівники поліції зупинили автомобіль, яким керував [PERSON] без жодної правової підстави передбаченої Законом України «Про Національну поліцію», причина зупинки була надуманою, що підтверджується відеозаписом долученим до матеріалів справи. Представник звертав увагу, що постанова не містить інформації про фіксацію правопорушення, не зазначено технічного запису, на який здійснювалася фіксація, відтак, відеозапис є неналежним доказом, відповідна правова позиція зазначено в постанові Верховного Суду в справі № 524/9716/16-а від 13 лютого 2020 року. Також представник позивача зазначав, що відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, останньому не було роз`яснено прав в тому числі і на захист, що є грубим порушенням, відтак розгляд справи проведено з порушення законодавства. Представник відповідача, та третя особа будучи належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, надали відеозапис та рапорт від 06.04.2022 року. Відповідно до вимог ст.205 КАС України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою судді\~від 18 квітня 2022 р року відкрито спрощене позовне провадження у цій адміністративній справі. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Згідно зі ст.55 Конституції України\~кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Судом встановлено, що постановою серії БАБ №608348 від 06.04.2022 року [PERSON] 06 квітня 2022 року о 09.30 год. водій керуючи транспортними засобом не користувався ременем пасивної безпеки та перетнув суцільну лінію розмітки, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки, не пред`явив поліса обов`язкового страхування, [PERSON] \~визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст. 122, ч.3 ст. 122, ч.3 ст. 126 КУпАП\~та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 520 гривень. Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до\~ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до положень\~статтей 73-76 КАС України\~докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Відповідачем не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження діянь, які інкримінуються позивачу в оскаржуваній постанові, а саме, те, що він 06 квітня 2022 року о 09.30 год. водій керуючи транспортними засобом не користувався ременем пасивної безпеки та перетнув суцільну лінію розмітки, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію після зупинки, не пред`явив поліса обов`язкового страхування. Суд не бере до уваги посилання відповідача, на долучений до справи відеозапис, оскільки в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. (Такий правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №607/7987/17, 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, висновки якого в силу частини шостої\~статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»\~повинні враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.) Разом з тим, вказаний відеозапис і не підтверджує обставини, які викладені в постанові, оскільки з відеозапису не вбачається перетину суцільної лінії розмітки, працівник поліції зупиняючи автомобіль, яким кервував [PERSON] пояснює причину зупинки тим, що водій «петляв по дорозі». Працівники поліції не роз`яснили [PERSON] його прав, передбачених законодавством, більше того сам запис містить процедуру складення протоколу про адміністративне правопорушення за відмову пройти огляд на стан сп`яніння, будь яких доказів розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови відеозапис не містить. Відповідно до частини другої\~статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення. Згідно з ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню. Позивач просить стягнути понесені ним судові витрати, а саме, витрати щодо сплати судового збору в розмірі 992,40 гривень. Згідно квитанції від 18.04.2022 року позивач оплатив судовий збір в розмірі 992,40 гривень. Отже, зважаючи на те, що позов задоволено, в силу\~статті 139 КАС України, витрати по сплаті судового збору, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. На підставі наведеного,

Результат розгляду: granted