Рішення адміністративного суду від 2022-01-18 00:00:00+02

[PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової \~частини \~ [NUMBER] (пп [NUMBER] ), в якому просив суд першої інстанції: - визнати протиправними дії (бездіяльність) Військової частини [NUMBER] , яка полягає у нездійсненні [PERSON] нового розрахунку грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував під час проходження військової служби за 2016-2017 рік; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення [PERSON] , яку отримував під час проходження військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди під час проходження військової служби за 2016-2017 рік з урахуванням раніше виплачених сум; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] виплатити [PERSON] грошову допомогу на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди з урахуванням раніше виплачених сум за період 2016-2017 рік. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що дії (бездіяльність) Військової частини [NUMBER] , яка полягає у нездійсненні [PERSON] нового розрахунку грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував під час проходження військової служби за 2016-2017 рік є протиправними. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 року в задоволенні адміністративного позову [PERSON] до Військової \~частини \~ [NUMBER] (пп [NUMBER] ) про визнання протиправними дії (бездіяльність) Військової \~частини \~ [NUMBER] , яка полягає у не здійсненні [PERSON] нового розрахунку грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував під час проходження військової служби за 2016-2017 рік; зобов`язання Військової частини [NUMBER] здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення [PERSON] , яку отримував під час проходження військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди під час проходження військової служби за 2016-2017 рік з урахуванням раніше виплачених сум; \~зобов`язання Військової частини [NUMBER] виплатити [PERSON] грошову допомогу на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди з урахуванням раніше виплачених сум за період 2016-2017 рік - відмовлено. [PERSON] , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 по справі №480/4048/21 та ухвалити нове, яким задовольнити \~позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що аналогічні правові висновки, викладені в постанові Верховного суду у справі №826/14853/17, але в даний час правовий висновок не можливо застосувати у зв`язку з розглядом типової справи по даним позовним вимогам Верховним Судом у справі №825/997/17. Окрім того, зазначає, що одноразові грошові допомоги обраховуються та виплачуються виходячи з місячного грошового забезпечення. Жодна норма Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не містить виключень будь-яких складових грошового забезпечення при обрахунку розміру одноразових виплат. Вважає, що дії військової частини [NUMBER] є протиправним та таким що суперечить нормам Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Зазначає, що рішення відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та здійсненні доплати суперечить положенням ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". \~Крім того, вважає, що рішення відповідача обмежує право на отримання одноразової грошової допомоги у повному розмірі передбаченому нормами діючого законодавства та є протиправним. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 10.05.2019 року по справі №820/5285/17. Військова частина \~ [NUMBER] (пп [NUMBER] ) подала відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджуючись з вимогами позивача та вважаючи їх такими, що суперечать вимогам законодавства, просила суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. \~ 13.01.2021 року Військова частина \~ [NUMBER] (пп [NUMBER] ) подала до суду апеляційної інстанції клопотання, в якому просила суд розглядати справу, призначену на 11:45 18.01.2022 за усіма наявними матеріалами без участі представника Військова частина \~ [NUMBER] (пп [NUMBER] ). Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст.229 \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~КАС України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що \~ [PERSON] проходив військову службу за контрактом з травня 2016 року у військовій частині [NUMBER] (пп [NUMBER] ) (а.с. 12). Наказом командира військової частини [NUMBER] від 27.07.2018 № 214 молодшого сержанта [PERSON] , звільненого наказом командира військової частини [NUMBER] від 21.07.2018 №87-РС у запас за підпунктом «й» (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 27.07.2018. В подальшому позивач звернувся із заявою від 13.01.2021 року до відповідача, в якій просив, зокрема, нарахувати та виплатити не отримані кошти, які входили до складу грошової допомоги на оздоровлення з включенням щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою КМУ від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій». Позивач, вважаючи протиправними дії (бездіяльність) Військової частини [NUMBER] , яка полягає у нездійсненні [PERSON] нового розрахунку грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував під час проходження військової служби за 2016-2017 рік, звернувся до суду з даним позовом. Приймаючи рішення про \~відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі по тексту - Закон №2232-XII). Згідно з ч.4 ст.2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України Про Збройні Сили України, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей та іншими законами. Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі по тексту - Закон №2011-XII). Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Частиною 2 ст.9 Закону №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Абзацами 1,2 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Постанова втратила чинність на підставі Постанови КМ № 704 від 30.08.2017 з урахуванням змін, внесених Постановами КМ № 1052 від 27.12.2017, №103 від 21.02.2018) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Відповідно до пп. 3 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 \~надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу \~допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Так, предметом спору у даній справі є правомірність дій (бездіяльності) \~Військової частини [NUMBER] , яка полягає у нездійсненні [PERSON] нового розрахунку грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував під час проходження військової служби за 2016-2017 рік. Колегія суддів звертає увагу, що враховуючи приписи ч.4 ст.9 КАС України, відповідно до якої \~суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, судом апеляційної інстанції протокольною ухвалою від 27.10.2021 було витребувано у Військової частини [NUMBER] (пп [NUMBER] ) інформацію щодо виплати [PERSON] грошової допомоги на оздоровлення (відповідну бухгалтерську довідку, тощо) за період 2016-2017 р.р. та відповідні докази. Листом від 08.11.2021 року, адресованим Другому апеляційному адміністративному суду, \~Військовою частиною [NUMBER] (пп [NUMBER] ) \~надано суду довідку про виплачену грошову допомогу на оздоровлення [PERSON] \~зі змісту якої вбачається, що позивачу \~за \~2016, 2017 р.р. була виплачена вказана допомога (а.с.75). Окрім того, з наявного в матеріалах справи відзиву на апеляційну скаргу відповідачем підтверджується факт виплати позивачу \~вказаної допомоги. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем додаткову грошову винагороду до складу грошового забезпечення, з якого обчислено грошову допомогу на оздоровлення позивачу, не було включено. Зокрема, таке не включення обґрунтується відповідачем нормами Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 року №550, п. 8 якої визначено, що додаткова грошова допомога, не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Разом із цим, відповідач, застосовуючи вказану інструкцію як спеціальний нормативно-правовий акт, що визначає структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті грошової допомоги на оздоровлення, не враховує пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, зі змісту ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру грошової допомоги на оздоровлення та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон №2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам цього Закону. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до частин 2,3 ст.9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.04.2021 року у справі №380/2427/20, від 30.04.2021 року у справі №620/561/20. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Колегія суддів акцентує увагу, що фактично відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, не заперечується факт нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. №889, яка (вказана постанова) була чинною на час спірних правовідносин. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зазначена вище винагорода \~не може вважатися одноразовою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, спірна щомісячна винагорода відповідає ознакам додаткового виду грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2021 року у справі №825/997/17, яка з огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковою для врахування при розгляді даної справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, у спірних правовідносинах розрахунок грошової допомоги на оздоровлення позивача мав проводитися відповідачем з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України №899 від 22.09.2010, яку позивач отримував під час проходження військової служби, проте відповідачем протиправно \~не було здійснено відповідних дій. З урахуванням вже наведених вище висновків, посилання відповідача про те, що додаткова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення, а також доводів суду першої інстанції про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України №899 не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується грошова допомога на оздоровлення є помилковими. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому, щодо посилання суду першої інстанції на аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного суду від 16 вересня 2020 року у справі №826/14853/17, адміністративне провадження №К/9901/49413/18, то колегія суддів відхиляє такі посилання, \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~з огляду на наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, виходячи з процесуальних механізмів забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду, за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками колегії суддів Верховного Суду України та Верховного Суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 31 березня 2021 року у справі № 620/2878/20. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Окрім того, слід враховувати, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від \~30 січня 2019 року в справі №755/10947/17. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно, враховуючи приписи ч.5 ст.242 КАС України застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові \~від 10.11.2021 року у справі №825/997/17. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стосовно посилання відповідача на правові висновки, що місяться в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 у справі №520/3891/21, від 14.07.2021 у справі №520/8887/21, від 22.07.2021 у справі №520/8123/21, від 04.08.2021 у справі №520/8872/21, то колегія суддів зазначає, що з огляду на норму ч.5 ст.242 КАС України, висновки щодо застосування норм права, викладені в рішеннях суду першої інстанції не є обов`язковими для врахування у спірних правовідносинах по даній справі. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості та правомірності заявлених вимог в частині визнання протиправними дії (бездіяльність) Військової частини [NUMBER] , яка полягає у нездійсненні [PERSON] нового розрахунку грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував під час проходження військової служби за 2016-2017 рік. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З огляду на наведені вище висновки щодо обґрунтованості та правомірності вимог позивача в частині визнання протиправними дії (бездіяльність) Військової частини [NUMBER] , яка полягає у нездійсненні [PERSON] \~розрахунку грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував під час проходження військової служби за 2016-2017 рік, колегія суддів вважає, що також підлягають задоволенню вимоги [PERSON] в частині зобов`язання Військової частини [NUMBER] здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення [PERSON] , яку отримував під час проходження військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди під час проходження військової служби за 2016-2017 рік з урахуванням раніше виплачених сум та зобов`язання Військової частини [NUMBER] виплатити [PERSON] грошову допомогу на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди з урахуванням раніше виплачених сум за період 2016-2017 рік. При цьому, надаючи правову оцінку доводам відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що позивач мав дізнатися про порушення своїх прав у 2016- 2017 р.р. - \~в день отримання допомоги, а тому оскільки останнім не було подано заяву про поважність причин пропуску строків, встановлених ст. 122 КАС України, відповідно до п.3 ст.123 КАС України позовні вимоги в даній частині підлягають залишенню без розгляду, то колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, з огляду на наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч.1 ст.94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із ч.1 ст.1 Закону України Про оплату праці, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття заробітна плата і оплата праці, які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, з огляду на наведене вище, враховуючи приписи наведеної вище норми позивач мав право звертатися з вимогами \~у даній справі без обмеження їх будь-яким строком. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Правові підстави для розподілу судових витрат у даній справі - відсутні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи відповідача щодо правомірності проведеної перевірки є помилковими. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 317 КАС України визначено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню, а вимоги позивача задоволенню. Оскільки, відповідно до п.1 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище, і позивачка не була \~\~службовою особою, яка у значенні вказаного вище Закону займала відповідальне або особливо відповідальне становище, дана справа відноситься до справ незначної складності, а також враховуючи те, що дана справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Результат розгляду: granted