Рішення адміністративного суду від 2023-05-11 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача інспектора відділення №2 (м. Миколаїв) Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Медвідь Богдана Севериновича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6689733 від 16.03.2023 відповідно до якої, він керував транспортним засобом OPEL ASTRA [NUMBER] , о 20.57 год. 16.03.2023, в с. Розвадів по вул. Івана Франка Львівської області, у якого не був освітлений номерний знак у темну пору доби, чим порушив п. 2.9в\~«Правил дорожнього руху\~України», за що передбачена відповідальність за ч. 1\~ст. 121-3 КУпАП та на підставі наведеного на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги мотивував тим, що зазначена постанова по справі про адміністративне правопорушення є протиправною. Вказує, що обставини вказані в постанові не відповідають дійсності, факт вчинення правопорушення позивач заперечив та вказав, що ним безпосередньо перед виїздом з м.Львова було перевірено роботу зовнішнього освітлення автомобіля, в тому числі номерного знаку. Так як всі освітлювальні приладі були справні, тому було продовжено рух на транспортному засобі. Під час зупинки працівниками поліції транспортного засобу дійсно було виявлено відсутність освітлення номерного знаку і одразу було повідомлено поліцейського, що на місці зупинки невідкладно буде полагоджено освітлення оскільки, запасні лампи до автомобіля були в наявності в багажнику. Також було зазначено, що конструкцією автомобіля не передбачено повідомлення водія про несправність освітлювальних приладів, тим паче освітлення номерного знаку. Інспектор поліції на місці зупинки повідомив, що усунення несправності на місці не звільняє водія від адміністративної відповідальності, що в свою чергу робить дії відповідача протиправними в силу імперативних норм чинного законодавства. На підставі наведеного, у зв?язку з усуненням несправності освітлення номерного знаку на місці зупинки, неможливістю виявлення даної несправності під час руху просить, провадження \~ \~ \~ \~у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати по сплаті судового збору в сумі 547,54 грн. Відповідач у запропоновані судом строк та порядку відзиву на адміністративну позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення, не подав, свою позицію по справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р.Т., від 24.03.2023 року вищевказану адміністративну позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у судовому засіданні. Судом також було задоволено клопотання позивача\~ про розгляд даної справи за його відсутності та виходячи з положень ч. 3 ст.\~194, ч. 4 ст.\~229 КАС України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України\~завданням адміністративного судочинства є\~\~справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав,свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень збоку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій). Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Виходячи з вищенаведеного, однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема й при притягненні особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Статтями 72-90 глави 5 «Докази та доказування» чинного\~КАС України\~наведені основні положення про докази, котрими в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи , і ці дані встановлюються вичерпними засобами. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Важливим є той аспект, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Згідно ч. 2ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] , за пред`явленими позовними вимогами, пов`язаними із притягненням його до адміністративної відповідальності та накладенням на нього адміністративного стягнення, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із наведенням наявних у справі доказів. Як встановлено судом, 16.03.2023 року відповідачем було винесено постанову серії ЕАС №6689733 по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1\~ст. 121-3 КУпАП\~та накладено на нього остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. За змістом зазначеної постанови водій [PERSON] , керував транспортним засобом OPEL ASTRA [NUMBER] , о 20.57 год. 16.03.2023, в с. Розвадів по вул. Івана Франка Львівської області, у якого не був освітлений номерний знак у темну пору доби, чим порушив п. 2.9в\~«Правил дорожнього руху\~України», за що передбачена відповідальність за ч. 1\~ст. 121-3 КУпАП. Інших документів, пов`язаних із притягненням позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.3в\~«Правил дорожнього руху\~України», матеріали справи не містять. Норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. Пунктом 11 ч. 1\~ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію»\~визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням\~Правил дорожнього руху\~його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до\~Закону України «Про дорожній рух», встановлюють\~Правила дорожнього руху, затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху». Пунктами 1.3 та 1.9.\~Правил дорожнього руху\~України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством. Пункт 2.3в Правил дорожнього руху\~України встановлена заборона водію, серед іншого, керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху вимог п. 2.3в Правил дорожнього руху\~України встановлена частиною 1\~ст. 121-3 КУпАП. У свою чергу, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до пункту 1 ст. 247 КУпАП\~провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Згідно ч. 2 ст.77КАС України\~в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Висновок суду за результатами розгляду справи. Відповідачами, як суб`єктом владних повноважень та безпосередньо його посадовою особою, уповноваженою на винесення постанови по справі про адміністративні правопорушення, у порушення зазначених вище вимог\~статті 77 КАС України\~щодо обов`язку доказування правомірності дій такої посадової особи з приводу складення відносно позивача оскаржуваної постанови по справі про адміністративні правопорушення, не надано суду жодних доказів, котрі б доводили наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.\~121-3 КУпАП. Отже, як свідчать матеріали справи, при винесенні оскаржуваної постанови по справі про адміністративні правопорушення, відповідачем не були з`ясовані усі обставини, визначені наведеною вище статтею 280 КУпАП, допущено неповноту розгляду справи про адміністративні правопорушення, а самим відповідачем як посадовою особою суб`єкта владних повноважень, рішення якого оскаржується позивачем, суду не надано будь-яких доказів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та правомірності накладення на нього остаточного адміністративного стягнення. З матеріалів справи вбачається, що несправність освітлення номерного знаку була усунута на місці зупинки транспортного засобу, дану несправність неможливо виявити під час руху автомобіля, а відтак при таких обставинах та відсутності у справі хоча б одного доказу, котрий би відповідав критеріям його належності та допустимості, як і ненадання відповідачами матеріалів справи про адміністративні правопорушення відносно позивача для її безпосереднього дослідження у судовому засіданні, слід дійти висновку, що у діях позивача відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення, і, як наслідок, про необхідність скасування оскаржуваної постанови. Щодо розподілу судових витрат у справі. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення адміністративної позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 547,54 грн. і підтверджуються квитанцією №32528798800006527877 від 22.03.2023 року (наявний у справі), на підставі\~ст. 139 КАС України, підлягають до стягнення на користь позивача з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги у цій справі підлягають до задоволення у повному обсязі. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї адміністративної справи не містять.

Результат розгляду: granted