Рішення адміністративного суду від 2023-05-17 00:00:00+03

7 грудня 2022 року ТОВ "Д.І.К" звернулося до адміністративного суду із позовом до ГУ ДПС в Одеській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.11.2022 року №8418/15-32-04-07-20/40017905. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що до складу податкового кредиту звітного (податкового) позивач мав право віднести суму сплаченого ПДВ за придбаний товар у такому звітному (податковому) періоді, адже за приписами абзацу третього пункту 198.6 статті 198 ПК України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/ розрахунку коригування, чим правомірно і скористалося ТОВ "Д.І.К". Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Справа розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження. Заслухавши суддю-доповідача, представників апелянта/позивача Ситника О.П., відповідача Копиці С.М., доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті20, в порядку абзацу другого пунктів 76.1, 76.3 статті 76 та підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 з урахуванням статті 102 розділу II ПК України, посадовою особою ГУ ДПС в Одеській області було проведено камеральну перевірку податкової звітності ТОВ "Д.І.К" з податку на додану вартість за звітний (податковий) період травень 2022 року. Камеральною перевіркою встановлено, що товариством було подано декларації з ПДВ за травень 2022 року від 21.06.2022 №9088685442 та уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість за травень 2022 року від 05.09.2022 №9173884983 з додатками. Відповідно до згаданої декларації з врахуванням уточнюючого розрахунку, ТОВ "Д.І.К." задекларовано показник в рядку 11 колонки Б - ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з основною ставкою 6\~ 015\~ 145 грн. Згідно даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС України по ТОВ "Д.І.К." протягом травня 2022 року відсутні вантажно - митні декларації щодо ввезення товарів на митну територію України. Отже, при співставленні даних податкової декларації з податку на додану вартість (з врахуванням уточнюючого розрахунку) за травень 2022 року та даних системи електронного адміністрування ПДВ, зокрема показників реєстрації митних декларацій за травень 2022 року, встановлено включення до складу податкового кредиту до рядку 11.1 Б "Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з основною ставкою" операції з імпорту на суму 6\~ 015\~ 145,0 грн., при цьому сума ПДВ по митним деклараціям за травень 2022 року склала 0 грн. На підставі вищевикладеного встановлено, що ТОВ "Д.І.К." порушено норми пункту 198.1 статті 198, пункту 198.2 статті 198, пункту 198.3 статті 198, пункту 201.12 статті 201, пункту 206.1 статті 206 ПК України, що призвело до завищення сум податкового кредиту на суму 6\~ 015\~ 145,0 грн. та заниження грошових зобов`язань (рядок 18 "Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету") на суму 6\~ 015\~ 145,0 грн. За результатами камеральної перевірки складено акт від 20.09.2022 року № 7575/15- 32-04-07, на підставі якого ГУ ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 04.11.2022 року №8418/15-32-04-07-20/40017905, яким ТОВ "Д.І.К." збільшено суму грошових зобов`язань з ПДВ за основним платежем у розмірі 6\~ 015\~ 145 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 1\~ 503\~ 786 грн. Заперечення товариства на акт перевірки залишено контролюючим органом без задоволення, а висновки акту перевірки без змін. Вважаючи вищевказане податкове повідомлення-рішення протиправним товариство звернулося до суду з даним адміністративним позовом про його скасування. В обґрунтування протиправності спірного ППР позивачем зазначено, що сплата податку у розмірі 6\~ 015\~ 145 грн. відбулася у попередніх податкових періодах відповідно до митних декларацій: від 15.11.2021 року №UA500110/2021/212292, сума ПДВ 81\~ 465,38 грн.; від 16.11.2021 року №UA500500/2021/223294, сума ПДВ 90\~ 191,93 грн.; від 16.11.2021 року №UA500500/2021/223306, сума ПДВ 98\~ 095,13 грн.; від 17.11.2021 року №UA500110/2021/212463, сума ПДВ 85\~ 182,89 грн.; від 17.11.2021 року №UA500100/2021/212112, сума ПДВ 85\~ 182,89 грн.; від 17.11.2021 року №UA500500/2021/223541, сума ПДВ 262\~ 430,37 грн.; від 17.11.2021 року №UA500500/2021/213544, сума ПДВ 199\~ 770,63 грн.; від 18.11.2021 року №UA500500/2021/223629, сума ПДВ 198\~ 172,46 грн.; від 19.11.2021 року №UA500500/2021/223822, сума ПДВ 261\~ 849,37 грн.; від 19.11.2021 року №UA500500/2021/224002, сума ПДВ 85\~ 277,71 грн.; від 19.11.2021 року №UA500110/2021/212727, сума ПДВ 85\~ 277,71 грн.; від 20.11.2021 року №UA500500/2021/224159, сума ПДВ 86\~ 118,59 грн.; від 20.11.2021 року №UA500500/2021/224160, сума ПДВ 80\~ 518,02 грн.; від 20.11.2021 року №UA500100/2021/212731, сума ПДВ 85\~ 277,71 грн.; від 20.11.2021 року №UA500100/2021/212732, сума ПДВ 85\~ 277,71 грн.; від 20.11.2021 року №UA500110/2021/212860, сума ПДВ 93\~ 078,30 грн.; від 21.11.2021 року №UA500110/2021/212883, сума ПДВ 88\~ 450,83 грн.; від 21.11.2021 року №UA500110/2021/212884, сума ПДВ 95\~ 405,26 грн.; від 21.11.2021 року №UA500500/2021/214182, сума ПДВ 86\~ 308,97 грн.; від 21.11.2021 року №UA500110/2021/212890, сума ПДВ 82\~ 501,22 грн.; від 21.11.2021 року №UA500110/2021/212899, сума ПДВ 96\~ 356,99 грн.; від 22.11.2021 року №UA500500/2021/224320, сума ПДВ 82\~ 115,39 грн.; від 23.11.2021 року №UA500500/2021/224433, сума ПДВ 199\~ 758,12 грн.; від 23.11.2021 року №UA500500/2021/224629, сума ПДВ 80\~ 576,22 грн.; від 24.11.2021 року №UA500500/2021/224897, сума ПДВ 131\~ 825,47 грн.; від 25.11.2021 року №UA500100/2021/213408, сума ПДВ 86\~ 840,54 грн.; від 25.11.2021 року №UA500110/2021/213255, сума ПДВ 86\~ 840,54 грн.; від 25.11.2021 року №UA500110/2021/213259, сума ПДВ 88\~ 860,09 грн.; від 17.01.2022 року №UA500500/2022/001329, сума ПДВ 87\~ 143,52 грн.; від 22.01.2022 року №UA500500/2022/002238, сума ПДВ 282\~ 276,40 грн.; від 22.01.2022 року №UA500500/2022/002245, сума ПДВ 88\~ 177,26 грн.; від 23.01.2022 року №UA500110/2022/001535, сума ПДВ 95\~ 167,30 грн.; від 23.01.2022 року №UA500500/2022/002282, сума ПДВ 176\~ 354,52 грн.; від 23.01.2022 року №UA500500/2022/002286, сума ПДВ 584\~ 578,54 грн.; від 24.01.2022 року №UA500500/2022/002331, сума ПДВ 282\~ 341,65 грн.; від 25.01.2022 року №UA500500/2022/002524, сума ПДВ 211\~ 383,93 грн.; від 25.01.2022 року №UA500110/2022/001710, сума ПДВ 95\~ 339,66 грн.; від 25.01.2022 року №UA500110/2022/001711, сума ПДВ 95\~ 339,66 грн.; від 28.01.2022 року №UA500500/2022/003230, сума ПДВ 269\~ 598,78 грн.; від 29.01.2022 року №UA500500/2022/003296, сума ПДВ 179\~ 799,19 грн.; від 30.01.2022 року №UA500500/2022/003330, сума ПДВ 398\~ 538,40 грн., і ці суми ПДВ не були відображені у попередніх деклараціях з ПДВ, у зв`язку з чим у товариства наявне право на віднесення сплачених сум податку до складу податкового кредиту в іншому періоді в межах 365 днів. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог товариства суд першої інстанції визнав його позов необґрунтованим, мотивуючи рішення тим, що пунктом 198.3 статті 198 ПК України чітко визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням товарів, тому до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за травень 2022 року позивач мав право внести суми сплаченого податку внаслідок придбання товарів лише у травні 2022 року. Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. Так, частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України). Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу. Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Як передбачено абзацом другім пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (абзац четвертий пункту 198.2 статті 198 ПК України). Відповідно по пункту 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення. Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Відповідно до абзацу першого пункту 201.12 статті 201 ПК України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку. Поряд з цим, згідно з абзацом четвертим пункту 198.6 статті 198 ПК України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що у разі наявності фактів ввезення товарів на митну територію України, сплати податку на додану вартість до державного бюджету, наявності митної декларації, оформленої відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку та посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, платник податку має право на податковий кредит. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 2 червня 2020 року у справі №820/2015/16. В постанові Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі №826/17738/14 Суд дійшов висновку, що у разі невключення податку на додану вартість до складу податкового кредиту у звітному періоді, в якому оформлена митна декларація, платник податку не втрачає таке право і може ним скористатися протягом 365 календарних днів з дати оформлення митної декларації. Такий висновок узгоджується з положеннями абзацу четвертого пункту 198.6 статті 198 ПК України, які хоча і не містять прямого посилання на митну декларацію, однак зберігають за платником податку право включити до складу податкового кредиту податок на додану вартість протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної. В цій справі суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що таке право зберігається за платником податку і у разі ввезення товарів на митну територію України та наявності документа, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, - митної декларації, оформленої відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку. Адже системний аналіз наведених судом норм засвідчує, що документами, які посвідчують право на віднесення сум податку до податкового кредиту, закон визначає як податкові накладні, так і митні декларації, передбачені у пункті 198.2 статті 198 ПК України, а також інші визначені у пункті 201.11 статті 201 цього Кодексу документи, які підтверджують сплату податку до бюджету. Вид таких документів залежить від виду оподатковуваних операцій, що передбачають право платника на податковий кредит, проте ці документи є рівнозначними для права сформувати податковий кредит. Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, ТОВ "Д.І.К." сплату ПДВ у розмірі 6\~ 015\~ 145 грн. здійснило у листопаді 2021 року (за митними деклараціями від 15.11.2021 року №UA500110/2021/212292, від 16.11.2021 року №UA500500/2021/223294, №UA500500/2021/223306, від 17.11.2021 року №UA500110/2021/212463, №UA500100/2021/212112, №UA500500/2021/223541, №UA500500/2021/213544, від 18.11.2021 року №UA500500/2021/223629, від 19.11.2021 року №UA500500/2021/223822, №UA500500/2021/224002, №UA500110/2021/212727, від 20.11.2021 року №UA500500/2021/224159, №UA500500/2021/224160, від 20.11.2021 року №UA500100/2021/212731, №UA500100/2021/212732, №UA500110/2021/212860, від 21.11.2021 року №UA500110/2021/212883, №UA500110/2021/212884, №UA500500/2021/214182, №UA500110/2021/212890, №UA500110/2021/212899, від 22.11.2021 року №UA500500/2021/224320, від 23.11.2021 року №UA500500/2021/224433, №UA500500/2021/224629, від 24.11.2021 року №UA500500/2021/224897, від 25.11.2021 року №UA500100/2021/213408, №UA500110/2021/213255, №UA500110/2021/213259) та у січні 2022 року (за митними деклараціями від 17.01.2022 року №UA500500/2022/001329, від 22.01.2022 року №UA500500/2022/002238, №UA500500/2022/002245, від 23.01.2022 року №UA500110/2022/001535, №UA500500/2022/002282, №UA500500/2022/002286, від 24.01.2022 року №UA500500/2022/002331, від 25.01.2022 року №UA500500/2022/002524, №UA500110/2022/001710, №UA500110/2022/001711, від 28.01.2022 року №UA500500/2022/003230, від 29.01.2022 року №UA500500/2022/003296, від 30.01.2022 року №UA500500/2022/003330). Ураховуючи наведене колегія суддів погоджується з доводами апелянта/позивача про наявність підстав для віднесення сум ПДВ, фактично сплачених ТОВ "Д.І.К." у листопаді 2021 року та січні 2022 року при ввезенні товарів на митну територію України, до податкового кредиту за травень 2022 року, і тому вважає, що товариство мало право заявити до бюджетного відшкодування у Декларації за травень 2022 року на їх підставі 6\~ 015\~ 145 грн. сплаченого ПДВ. Відтак, твердження податкового органу про заниження позивачем бази оподаткування ПДВ, що призвело до заниження позитивного значення ряд.18 Декларації з податку на додану вартість за травень 2022 року на суму 6\~ 015\~ 145,0 грн. є помилковими. Враховуючи викладене колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог товариства та законності спірного ППР. Оскільки доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права знайшли своє підтвердження, що вплинуло на законність оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям по справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відтак апеляційна скарга ТОВ "Д.І.К" підлягає задоволенню. У відповідності до статті 139 КАС України, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору за подачу позовної заяви (24\~ 810 грн.) та апеляційної скарги (37\~ 215 грн.) підлягає відшкодуванню йому за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Результат розгляду: granted