Рішення адміністративного суду від 2023-06-14 00:00:00+03

ФОП [PERSON] (надалі - ФОП, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської міської ради (надалі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «Бистриця-Груп» (далі ТОВ) про визнання бездіяльності протиправною та визнання протиправним та скасування пункту 12 Додатку 1 до рішення Івано-Франківської міської ради від 10.03.2023 за №53-34. Позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 12 Додатку 1 до п. 1 рішення Івано-Франківської міської ради, 34 сесії, восьмого демократичного скликання від 10.03.2023 за №53-34, яким ТОВ «Бистриця-Груп» (код ЄДРПОУ 43249069) надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення на земельну ділянку орієнтовною площею 0,2579 га, на [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу), до набрання законної сили рішенням суду у даній справі та заборонити Івано-Франківській міській раді погоджувати будь-які заяви ТОВ «Бистриця-Груп» щодо земельної ділянки орієнтовною площею 0,2579 га, на вул. Незалежності, з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу) та погоджувати інші документи ТОВ «Бистриця-Груп» на вказану земельну ділянку до набрання законної сили рішенням суду у даній справі. Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 відмовлено у задоволенні заяви. Суд виходив із відсутності достатніх та обґрунтованих правових підстав для задоволення заяви, оскільки у ній не доведено та документально не підтверджено існування обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також не наведено жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Водночас, у разі забезпечення позову, суд повинен в ухвалі вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності оскаржуваного пункту 12 Додатку 1 до п. 1 рішення Івано-Франківської міської ради від 10.03.2023 за №53-54 у відповідності до вищенаведеної постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008. Проте, у межах розгляду даної заяви судом не може даватися оцінка протиправності пункту 12 Додатку 1 до п. 1 рішення Івано-Франківської міської ради від 10.03.2023 за №53-54, оскільки встановлення очевидності ознак його протиправності без розгляду справи по суті є неприпустимим. Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ФОП [PERSON] подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції прийнято ухвалу із порушенням норм процесуального права та із невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду обставинам справи. Просить скасувати ухвалу і прийняти постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що в разі не зупинення дії оскаржуваного рішення і не вчинення дії щодо заборони Івано- Франківській міській раді погоджувати ТОВ «Бистриця-Груп» проект землеустрою чи інші документи щодо земельної ділянки орієнтовною площею 0,2579 та, на вул. Незалежності, з цільовим призначенням: для будівництва, обслуговування об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу), Івано-Франківська міська рада буде мати можливість та час погодити ТОВ «Бистриця-Груп» будь-які документи ще до ухвалення рішення в даній справі в результаті чого неможливо буде виконати рішення суду в даній справі, адже виконати його буде неможливо. Беручи до уваги наведене, подібне, надасть можливість Івано-Франківській міській раді затвердити проект землеустрою ТОВ та виникнуть підстави до укладення договору оренди з ТОВ «Бистриця-Груп» не чекаючи результату розгляду даної справи. Також не буде мати жодного значення постанова ВААС від 15.02.2023 і законність чи незаконність дій Івано-Франківської міської ради відносно ФОП [PERSON] , тобто не можливо буде відновити його порушені права та знівелюється принцип верховенства права. Дане забезпечення позову є аналогічним як в справі 300/461/22, в якій за зверненням ФОП [PERSON] було зупинене рішення щодо надання згоди на виготовлення проекту землеустрою проте іншій пов`язаній з ТОВ «Бистриця-Груп» юридичній особі ТОВ «КРИЦ - ІФБУД», а відповідно через це забезпечення зараз на спірну земельну ділянку претендує третя особа в справі, ТОВ «Бистриця-Груп». Суд першої інстанції без жодного аналізу та без жодної оцінки протиправно зазначив про відсутність достатніх та обґрунтованих правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та недоведеність існування обставин які вказували про небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам особи яка звернулась до суду. Окрім цього, вбачається очевидна ознака протиправності оскаржуваного рішення, а тому висновки суду першої інстанції про відсутність таких ознак протиправності є безпідставними, а всі докази були долучені до позовної заяви. Івано-Франківська міська рада у відзиві на апеляційну скаргу зазначила про те, що оскільки заява ФОП про забезпечення позову не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також вагомих мотивів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або очевидними є ознаки протиправності спірного рішення суб`єкта владних повноважень, то порушення таким рішенням прав, свобод, інтересів позивача, суд першої інстанції проаналізувавши та оцінивши обставини, викладені у заяві, правомірно прийняв оскаржувану ухвалу. Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази. Відповідно до частин першої, другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Згідно з п.1 - 2 ч.1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта та забороною відповідачу вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб. Колегія суддів зазначає, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Отже, забезпечення позову - це свого роду надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Також колегія суддів враховує, що згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта, а його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта. Тобто інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, покликаним забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. При цьому, заходи забезпечення повинні безпосередньо стосуватися предмета спору і позовних вимог, а також бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Виходячи зі змісту наведених положень законодавства, ухвала про забезпечення позову має містити мотиви, за яких суд дійшов висновку про існування або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними. Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 у справі №826/10936/18, від 30 вересня 2019 у справі №420/5553/18, від 29 січня 2020 у справі №640/9167/19, від 20 травня 2021 у справі №640/29749/20, від 11 січня 2022 у справі №640/18852/21 та від 28 липня 2022 у справі №640/31850/20. Як зазначено вище, предметом спору в даній справі є правомірність пункту 12 Додатку 1 до рішення Івано-Франківської міської ради від 10.03.2023 за №53-34 яким ТОВ «Бистриця-Груп» (код ЄДРПОУ 43249069) надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення на земельну ділянку орієнтовною площею 0,2579 га, на вул. Незалежності. Судом із матеріалів справи встановлено, що позивач 23 вересня 2021 звернувся із заявою до відповідача про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності. Не отримавши в місячний термін жодної відповіді, ФОП [PERSON] скористався своїм правом «мовчазної згоди» ч. 3. ст. 123 ЗК України, 03.11.2021 уклав з ТОВ «Зеніт Експерт» договір щодо виготовлення проекту землеустрою. 24.11.2021 позивач письмово повідомив міську раду про виготовлення проекту землеустрою і вже 26.11.2021 Івано-Франківська міська рада ухвалила рішення яким ФОП [PERSON] було відмовлено у наданні дозволу з підстав «наявності червоних ліній на земельній ділянці». В грудні 2021 даною земельною ділянкою зацікавилось, третя особа ТОВ «КРИЦ - ІФБУД», яка отримала відповідне рішення міської ради від 23.12.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на спірну земельну ділянку. В подальшому дані рішення міської ради були оскаржені та скасовані в судовому порядку. 23.02.2022 ФОП [PERSON] подав проект землеустрою на затвердження та передачу земельної ділянки в оренду на 10 років. Івано - Франківська міська рада своїм рішенням відмовила у затвердженні проекту землеустрою з підстав «претендування на земельну ділянку ТОВ «КРИЦ - ІФБУД». 27.02.2023 ФОП [PERSON] подав до відповідача заяву про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду та повторний розгляд його заяви від 23.02.2022 про затвердження проекту землеустрою. Однак, на найближчій сесії Івано -Франківської міської ради, 10 березня 2023 заяву позивача не було розглянуто, натомість прийнято рішення, яким ТОВ «Бистриця-Груп» надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення на земельну ділянку орієнтовною площею 0,2579 га, на [ADDRESS] , проект землеустрою на яку розроблений позивачем. Враховуючи наведене вище, колегія суддів зазначає, що метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову, оскільки у разі вчинення дій відповідачем щодо спірної земельної ділянки на користь ТОВ «Бистриця-Груп» буде ускладнено та потягне за собою виникнення нових судових спорів. З приводу доводів позивача щодо наявності очевидних ознак протиправності пункту 12 Додатку 1 до рішення Івано-Франківської міської ради від 10.03.2023 за №53-34, то такі заслуговують уваги, позаяк Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2020 сформувала правовий висновок, що не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Водночас колегія суддів зазначає, що наявність очевидних ознак протиправності пункту оспореного рішення відповідача не означає, що таке рішення дійсно є протиправним, оскільки вказане може бути встановлено лише за результатами розгляду даної справи по суті. Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 16 серпня 2022 у справі № 640/35685/21. Апеляційний суд зазначає, що обрані позивачем заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі. Крім того, зупинення дії оскаржуваного пункту рішення відповідача носить тимчасовий характер, не скасовує його, а спрямоване на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення адміністративного позову та недопущення настання його негативних наслідків для позивача, є співрозмірним заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаним з предметом спору, необхідним і достатнім для забезпечення виконання судового рішення. З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв ухвалу з питань забезпечення позову з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню у повному обсязі з прийняттям нового судового рішення із задоволенням заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Результат розгляду: granted