Рішення адміністративного суду від 2024-06-26 00:00:00+03

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №121446 від 24.04.2024 року, про притягнення [PERSON] до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП. В обґрунтування адміністративного позову [PERSON] зазначає, що зазначена постанова є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи, а отже, підлягаючою скасуванню, на підставі п.3 ч.1 ст.293 КУпАП. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2024 року справу розподілено судді Литвинюк А.В. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.05.2024 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. В судове засідання, призначене на 26.06.2024 року позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте, в адміністративному позові просив суд здійснювати розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача до судового засідання, призначеного на 26.06.2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. У відзиві зазначив, що постанова винесена правомірно та з дотримання вимог чинного законодавства. Позовні вимоги є безпідставними, а обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях. До відзиву на позов відповідачем додано такі докази: диск з відеозаписом правопорушення; акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 20.04.2024 року; схему до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі; постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №121446 від 24.04.2024 року. Крім того, просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника УПП в Запорізькій області ДПП. Дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Згідно п.п.8,11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Судом встановлено, що 24.04.2024 року постановою інспектора ВБДР УПП у Запорізькій області ДПП Притули Є.Ю. серії ББА №121446 від 24.04.2024 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020,00 грн. Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що 20.04.2024 року о 10:00 год в Запорізькій області, Запорізький район, с. Матвіївка, вул. Центральна 73 «а» [PERSON] , будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан (начальник Запорізької дільниці «Ростдорстрой»), не вжив належних заходів щодо ліквідації ямковості дорожнього полотна, не огородив ділянку та не позначив дорожніми знаками, чим порушив правила, норми, стандарти утримання доріг, а саме: п.4.2.1 ДСТУ 3587-22, п.1.5 ПДР та ст.12 Закону України «Про дорожній рух», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП. Частиною 1 ст.140 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Зі змісту ч.1 ст.140 КУпАП вбачається, що суб`єкт вказаного адміністративного правопорушення - спеціальний, а саме: посадова особа, відповідальна за утримання автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд. Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів. Відповідний правовий висновок було зроблено Верховним Судом у постанові від 29.04.2020 по справі № 161/5372/17. Лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідний правовий висновок було зроблено Верховним Судом у постанові від 05.08.2019 по справі № 712/12830/16-а. Судом встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 121446 від 24.04.2024 року не містить посилань на докази, якими б підтверджувалося те, що [PERSON] є посадовою особою, відповідальною за забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) за адресою: [ADDRESS] . Таких доказів не надано суду і у відзиві на позовну заяву. Натомість, в акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 20.04.2024 року зазначено, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено не на позивача, а на ДП «Міські дороги Запорізької області». З матеріалів справи вбачається, що 19.10.2023 року між ДП «Місцеві дороги Запорізької області» та ТОВ «Ростдорстрой» було укладено договір №ЕУ-АД-1023-2, предметом якого є послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Запорізької області (у межах підконтрольних території України). Директором ТОВ «Ростдорстрой» є [PERSON] , що підтверджується відповіддю №611346 від 28.05.2024 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Доказів того, що [PERSON] є посадовою особою, відповідальною за забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) за адресою: [ADDRESS] , а отже, є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, суду не надано. Долучені до матеріалів адміністративної справи документи не містять інформацію щодо предмета доказування і жодним чином не доводять вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП. Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є оскаржувана постанова у справі про адміністративні правопорушення, в якій зафіксовано нібито вчинення позивачем адміністративного правопорушення, однак, сама оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вини позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2019 року у справі № 712/12830/16-а, від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17. Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція) визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Відповідно до п.3 розділу ІІ Інструкції при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд. Додатком 2 до Інструкції, яким затверджено форму акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, передбачено проведення обстеження поліцейським у присутності представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання обстежуваної ділянки та двох свідків. Проте, в порушення вимог Інструкції у даному випадку обстеження ділянки вулично-шляхової мережі за адресою: [ADDRESS] проведено інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП одноособово, без участі представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання обстежуваної ділянки, при цьому свідки не залучались, а натомість проводилася відеозйомка за допомогою бодікамери 470264, що тягне за собою недопустимість доказу, отриманого внаслідок такого обстеження, а саме акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 20.04.2024 року, відповідно до ч.1 ст.74 КАС України. З огляду на викладене, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до вимог ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості. Згідно з ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282). У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, що є самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови. Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновків, що оскаржувану постанову слід скасувати із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем до позовної заяви додано квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №29-1122325/1 від 29.04.2024 року, якою підтверджується сплата судового збору в розмірі 605,60 грн, отже відповідна сума підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції на користь позивача. Інші документально підтверджені судові витрати, понесені сторонами, у справі відсутні. Враховуючи викладене та

Результат розгляду: granted