Рішення адміністративного суду від 2022-02-08 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Волноваського РВ ГУМВС в Донецькій області щодо не складання довідки про безпосередню участь позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і не направлення її разом з іншими документами, зазначеними п. 4 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 «Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення» до відповідної Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій для надання статусу учасника бойових дій; 2) зобов`язати відповідача скласти довідку про безпосередню участь позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивач був задіяний до несення служби на КПВВ №5 «Бугас» з 09-00 до 21-00 годин 24.03.2015; з 21-00 години 25.03.2015р. до 09-00 годин 26.03.2015р.. У відповідності до вимог пунктів 2.1- 2.5 Тимчасового Порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затв. наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) 22.01.2015 № 27ог, кожен хто несе службу на КПВВ - залучений до проведення АТО. На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому Волноваський районний відділ Головного управління МВС України в Донецькій області проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач з 18.07.2003 року по 21.07.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ. Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області № 226 о/с від 21.07.2015 року, позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас (за власним бажанням) (а.с. 72). 12 липня 2020 року позивач звернувся до комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни із заявою, в якій просив розглянути документи, що підтверджують його безпосередню участь в антитерористичній операції та надати статус учасника бойових дій (а.с. 10). Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасникам бойових дій, учасникам бойових дій, учасникам війни від 19 січня 2021 №1/VII/V/2 позивачу відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій відповідно до п.4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014р. №413, оскільки надані матеріали не містять достатніх доказів про безпосередню участь позивача у виконання завдань антитерористичної операції у районах її проведення. Наведені обставини сторонами не оспорюються. В межах цієї справи позивач оскаржує бездіяльність відповідачів щодо не складання довідки про його безпосередню участь в антитерористичній операції. Преамбулою Закону «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року № 638-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 638-VI) встановлено, що цей Закон з метою захисту особи, держави і суспільства від тероризму, виявлення та усунення причин і умов, які його породжують, визначає правові та організаційні основи боротьби з цим небезпечним явищем, повноваження і обов`язки органів виконавчої влади, об`єднань громадян і організацій, посадових осіб та окремих громадян у цій сфері, порядок координації їх діяльності, гарантії правового і соціального захисту громадян у зв`язку із участю у боротьбі з тероризмом. Згідно ст.5 Закону № 638-VI Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 13 Закону № 638-VI при проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) суб`єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з Положенням, зазначеним у частині другій статті 12 цього Закону. Покриття витрат та відшкодування збитків, що виникли у зв`язку із проведенням антитерористичної операції, здійснюються згідно з законодавством. Працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу. У відповідності до ч. 2 ст. 13 Закону № 638-VI в редакції від 22.08.2015 року передбачено, що за рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України. Отже, виходячи з приписів наведених норм залучення до проведення антитерористичної операції здійснюється за рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України. Працівники правоохоронних органів, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу. Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014р. №413, пунктом 2 якого передбачено, що статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення. Таким чином, статус учасника бойових дій надається вказаним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції. За приписами пункту 6 цього Порядку для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. В матеріалах справи відсутні відповідні накази керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення позивача до участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення. Згідно довідки Головного управління МВС України в Донецькій області від 20.09.2021 року №504лк перевіркою наявних наказів Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України про зарахування та виключення до/зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької області, забезпечені її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань встановлено, що прізвище позивача відсутнє. Інформація про направлення вмотивованих рапортів керівника Волноваського районного відділу ГУМВС України в Донецькій області, де проходив службу позивач до ГУМВС України в Донецькій області щодо залучення вищезазначеного працівника до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь з АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області в ліквідаційній комісії ГУМВС України в Донецькій області відсутня. Згідно листа Антитерористичного центру при Службі безпеки України прізвище позивача в наказах керівника АТЦ при СБУ про залучення його до проведення АТО на території Донецької області відсутнє. З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження тих обставин, що позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не прийняв в якості доказів безпосередньої участі позивача в АТО листи Волноваського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 04.11.2016 року №8991/501/01-2016 та від 19.06.2016 року №Ч-254, з огляду на наступне. З наданих позивачем листів вбачається, що на підставі наказів Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області позивач був задіяний у якості відповідального від керівництва у складі слідчо-оперативної групи для забезпечення охорони громадського порядку та реагування на виклики Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області та був задіяний до несення служби на КПВВ №5 «Бугас» з 09-00 до 21-00 годин 24.03.2015; з 21-00 години 25.03.2015 до 09-00 годин 26.03.2015р.. Отже, наведені довідки не містять в собі відомостей щодо перебування позивача у підпорядкуванні (виконання завдання) керівництва штабу АТО та безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову. Суд апеляційної інстанції вважає, що виконання позивачем службових обов`язків у містах, які належать до зони проведення АТО, не свідчить про виконання ним конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю в проведенні АТО. Висновок позивача про те, що у відповідності до вимог пунктів 2.1- 2.5 Тимчасового Порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затв. наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) 22.01.2015 №27ог (далі - Тимчасовий Порядок), кожен хто несе службу на КПВВ - залучений до проведення АТО, колегія суддів вважає помилковим виходячи з наступного. Наведеними пунктами Тимчасового Порядку визначено : 2.1. Рішення про організацію та припинення діяльності блокпостів, їх кількість, особовий склад та місця розташування блокпостів приймає керівник оперативного штабу з управління АТО; 2.2. Для несення служби на блокпосту призначається підрозділ від взводу (групи) і більше, з числа залучених до проведення АТО осіб, який може бути посилений озброєнням, бойовою технікою, підрозділами суб`єктів боротьби з тероризмом тощо; 2.3. Чисельність особового складу, що залучається до несення служби на блокпосту, визначається старшим начальником, з урахуванням обстановки, що склалась у районі виконання завдань, обсягів службово-бойових завдань, та здатності підрозділу самостійно тримати кругову оборону; 2.4. За рішенням старшого керівника старшим на блокпосту призначається офіцер, йому підпорядковується весь особовий склад (у тому числі з інших структур, представники яких задіяні до несення служби). На нього покладається відповідальність за успішне виконання завдань, дотримання законності особовим складом під час несення служби, а також дотримання ними заходів особистої безпеки; 2.5. Обладнання блокпостів та матеріально-технічне забезпечення здійснюється відповідно до рішення керівника оперативного штабу з управління АТО. Тобто, наведеними нормами Тимчасового Порядку визначено склад та чисельність блокпоста. Згідно пункту I.2 Тимчасового Порядку у цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні: - контрольний пункт в`їзду-виїзду (далі - контрольний пункт) - спеціально виділена територія блокпосту другого рубежу на автомобільних шляхах, залізничних станціях з комплексом будівель, спеціальних, інженерних, фортифікаційних споруд і технічних засобів, де здійснюється визначені види державного контролю контрольними органами, службами України і пропуск на неконтрольовану територію та із неї осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна; - блокпост - загороджувальний пункт у визначеному місці (на ділянці місцевості, у споруді або їх комплексі) в районі проведення АТО, призначений для контролю за рухом людей, транспортних засобів, перевірки в осіб документів, що посвідчують особу, особистого догляду осіб і огляду речей, що при них знаходяться, огляду транспортних засобів та речей, що ними перевозяться, з метою запобігання несанкціонованому проникненню осіб на неконтрольовану територію, проникнення з неконтрольованої території терористів та їх пособників, а також ввезення (вивезення) до (з) району проведення антитерористичної операції предметів і речовин, вилучених з цивільного обороту або обмежених в обороті; оборони сил та засобів, залучених до проведення АТО від протиправних посягань з боку терористів та незаконних озброєних (воєнізованих) формувань. З наданих позивачем листів Волноваського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 04.11.2016 року №8991/501/01-2016 та від 19.06.2016 року №Ч-254 вбачається, що позивач був задіяний до несення служби на КПВВ №5 «Бугас», а не на блокпостах. За таких обставин, посилання позивача на положення пунктів 2.1- 2.5 Тимчасового Порядку колегія суддів вважає безпідставним. З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Доводи та аргументи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду скаржника із правовою оцінкою суду обставин справи, встановлених у процесі її розгляду. За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Результат розгляду: denied