Рішення адміністративного суду від 2022-02-11 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Самарського районного суду м.\~ Дніпропетровська із позовом до інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Муратова Валерія Федоровича, Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради, третя особа Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якому просив суд: - визнати протиправними дії інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Муратова Валерія Федоровича стосовно евакуації належного позивачу транспортного засобу; - скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ІД №00396876 у справі про адміністративне правопорушення, складену 15.06.2021 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.; - провадження у справі закрити; - зобов`язати КП «Транспортна інфраструктура міста» ДМР повернути позивачу здійснені ним в результаті неправомірних дій інспектора з паркування [PERSON] змушені платежі за евакуацію 2198,00 грн. та зберігання належного позивачу транспортного засобу 150,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається, зокрема на те, що підстави для евакуації автомобіля Позивача були відсутні, оскільки останній суттєво не перешкоджав дорожньому руху та не створював загрозу безпеці руху, більш того акт огляду, тимчасового затримання і переміщення належного Позивачу автомобілю складено інспектором з паркування з порушенням форми, затвердженої Кабінетом Міністрів України. На думку позивача, постанова про накладення штрафу, також, винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП. З огляду на обставини викладені у позовній заяві просив суд задовольнити позовні вимоги. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року у справі №160/10277/21(2-а/206/22/21) адміністративний позов [PERSON] задоволено частково. Визнано дії інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Муратова Валерія Федоровича стосовно евакуації транспортного засобу [PERSON] , а саме автомобіля Opel, д.н.з. [NUMBER] протиправними. Стягнуто з Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Курчатова, буд. 8, ЄДРПОУ 23357437) на користь позивача кошти, які були сплачені [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) у межах адміністративного правопорушення, а саме 2198,00 грн. за евакуацію автомобіля Opel, д.н.з. [NUMBER] та 150,00 грн. за його зберігання на штрафмайданчику. В іншій частині позову відмовлено. Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі третя особа, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивовано, зокрема, тим, що, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, та наявність, передбачених ст. 265-4 КУпАП, підстав для тимчасового затримання транспортного засобу Позивача, підтверджується фотознімками, здійсненими сертифікованим приладом, на яких зафіксовано, що автомобіль позивача розташовано в місці виїзду з прилеглих територій, чим порушено пп. «и» п. 15.9 розділу 15 ПДР України. Позивач подав відзив на апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якому просив суд апеляційну скаргу останньої залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України. Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , є власником автомобіля Opel Corsa, державний номерний знак [NUMBER] . 15.06.2021 року автомобіль Opel Corsa, державний номерний знак [NUMBER] , було зупинено позивачем в районі будинку за адресою: площа Успенська, 14, м. Дніпро. 15.06.2021 року інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Муратовим Валерієм Федоровичем було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил стоянки автомобілем Opel Corsa, державний номерний знак [NUMBER] , та, у зв`язку з неможливістю встановити особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, на місці вчинення правопорушення, останнім було складено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ІД №00396876. Крім того, 15.06.2021 року інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Муратовим Валерієм Федоровичем було складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу № [NUMBER] , в якому зазначеним інспектором, з посиланням на п.п.2 п.2 ч.3 ст. 265-4 КУпАП, ч.3 ст. 122 КУпАП, вказано про здійснення огляду та тимчасове затримання транспортного засобу Opel, державний номерний знак [NUMBER] , шляхом його доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку КП «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради, вул. Курсантська, в районі будинку 7. Також зазначено, що огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено у зв`язку з зупинкою транспортного засобу безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території. Відповідно до квитанції №223378210 від 15.06.2021 року позивачем було сплачено штраф за паркування в сумі 340 грн.; відповідно до квитанції № 223378098 від 15.06.2021 року за послуги з евакуації автомобіля було сплачено грошові кошти в сумі 2110,00 грн.; відповідно до квитанції № 223378150 від 15.06.2021 року за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику було сплачено грошові кошти в сумі 144,00 грн. 01.07.2021 року, після встановлення відповідальної особи, інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Муратовим Валерієм Федоровичем було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 300568372 до повідомлення серії ІД № 00396876 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 гривень. Як зазначено у вказаній постанові, 15.06.2021 року 12 год. 05 хв. транспортним засобом Opel Corsa, державний номерний знак [NUMBER] , здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпро, Успенська площа, 14, чим порушено вимоги підпункту «и» пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, в частині заборони зупинки транспортного засобу безпосередньо в місці виїзду з прилеглих територій. Правомірність постанови про накладення штрафу та дій відповідача щодо евакуації належного позивачу транспортного засобу є предметом судового розгляду в даній справі. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року №80731-X; Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII; Постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 року №1306; Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання» від 14 листопада 2018 року № 990. Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив, у тому числі з того, що відповідачем підтверджено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем правопорушення, а тому постанова про накладення штрафу на позивача є правомірною та не підлягає скасуванню. Натомість, відповідачем було неправомірно здійснено евакуацію належного позивачу транспортного засобу, з огляду на те, що позивач був присутній на місці евакуації та мав змогу усунути в максимально короткий строк правопорушення та акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу не було підписано двома понятими. Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Підпунктом «и» пункту 15.9 Розділу 15 Правил дорожнього руху України визначено, що \~зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Згідно примітки дост.122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. Частиною1 статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення). Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). Таким чином, враховуючи, що позивач є особою, за якою зареєстровано право власності на транспортний засіб Opel Corsa, державний номерний знак [NUMBER] , тому посадова особа відповідача мала право, після встановлення відповідальної особи, винести постанову про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, зафіксоване в режимі фотозйомки, відносно позивача без його участі. Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами. Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Зі змісту спірної постанови випливає, що підставою для притягнення особи до відповідальності слугувало те, що позивач здійснив зупинку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території. Колегією суддів встановлено, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, надано фотознімки подій 15.06.2021 року. Дослідивши вказані фотознімки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що з останніх можливо встановити, що позивачем дійсно було зупинено транспортний засіб безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, що свідчить про наявність в діях позивача складу адміністративного порушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Підсумовуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що відповідачем надано належні доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій щодо евакуації його транспортного засобу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. В обґрунтування такої вимоги позивачем зазначено про безпідставність затримання транспортного засобу, оскільки позивач був присутній на місті евакуації та мав змогу у максимально короткий строк усунути правопорушення, тому, на його думку, інспектор з паркування мав виписати штраф, а позивач повинен був прибрати автомобіль з місця де паркування, зупинка чи стоянка заборонені. Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради в обґрунтування правомірності вчинених інспектором з паркування дій по тимчасовій затримці автомобіля посилається на приписи частини 2 статті 265-4 КУпАП, відповідно до яких тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу. Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2-5 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року № 990, тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі вчинення водієм порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а також у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Випадки розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів-евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану із транспортуванням транспортних засобів, і з якими органами місцевого самоврядування укладено в установленому законодавством порядку договори. Зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів здійснюється на спеціальних майданчиках чи стоянках Національної поліції, її територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів, а також підприємств, установ та організацій, з якими територіальними (у тому числі міжрегіональними) органами Національної поліції укладено договори про надання послуг із зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку інспектор з паркування викликає евакуатор. Після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності двох понятих і особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком. Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу підписують інспектор з паркування, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, та два понятих. Разом з цим, відповідно до ч.1 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих. Оскільки, Кодекс України про адміністративні правопорушення має вищу юридичну силу аніж постанова Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року № 990, враховуючи той факт, що вказані зміни стосовно відсутності понятих при тимчасовому затриманні транспортного засобу, набрали законної сили 17.03.2021 року, а спірний акт було сформовано 15.06.2021 року, суд застосовує до вказаних правовідносин положення статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В межах спірних правовідносин відповідачем не було надано доказів того, що 15.06.2021 здійснювалась фіксація обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису), що свідчить про наявність у відповідача під час складання акту підстав для залучення понятих, що останнім зроблено не було. Положеннями частини 3 статті 265-4 КУпАП передбачено, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; 4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; 5) розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; 6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту у разі запровадження надзвичайного стану або у разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; 7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху. Із зазначеного слідує те, що транспортний засіб позивача, який було розташовано безпосередньо в місці виїзду з прилеглих територій, у відповідності до положень частини 3 статті 265-4 КУпАП підлягав евакуації. Однак, відповідно до п. 7 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року № 990, у разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, інспектор з паркування складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, а якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, інспектор з паркування не складає зазначений акт і не здійснює тимчасове затримання транспортного засобу, але виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення. З матеріалів справи та показань свідка, допитаного судом першої інстанції, встановлено, що 15.06.2021 під час тимчасового затримання транспортного засобу позивач був присутній та мав змогу усунути на місці порушення вимог пп. «и» п. 15.9 Розділу 15 Правил дорожнього руху України в максимально короткий строк. При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції ані відповідачем, ані третьою особою, які заперечують проти зазначених позивачем та свідком обставин, не було подано до суду жодного допустимого доказу, який би міг спростувати факт присутності позивача під час евакуації та можливості усунути правопорушення без евакуації його транспортного засобу. З огляду на вказане колегія суддів дійшла висновку про неправомірність дій головного інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням [PERSON] по тимчасовому затриманню транспортного засобу Opel Corsa, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . При цьому, оскільки грошові кошти за евакуацію транспортного засобу та за зберігання транспортного засобу були сплачені позивачем безпосередньо на користь Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста» Дніпровської міської ради (до перейменування - Комунальне підприємство «Міськавтопарк» Дніпровської міської ради), суд першої інстанції правильно вирішив, що сплачені позивачем внаслідок неправомірних дій інспектора з паркування грошові кошти за зберігання транспортного засобу у розмірі 144,00 грн., а також сплачену суму за евакуацію транспортного засобу у розмірі 2110,00 грн., що разом становить 2254,00 грн., мають бути стягнуті саме з Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста», а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають задоволенню. Однак, щодо вимог [PERSON] про стягнення з Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста» сплаченої ним комісії за надання банківських послуг у розмірі 94,00 грн. (88 грн. згідно квитанції №223378098 від 15.06.2021 року та 6,00 грн. згідно квитанції № 223378150 від 15.06.2021 року), то на переконання суду такі позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки законом не передбачено можливості стягнення комісійної винагороди банку за здійснення грошового переказу та більш того, вказана винагорода була сплачена саме на користь банку, а не на користь Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста», з якого позивач просить стягнути ці кошти. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки частково не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову підлягає зміні в частині визначення розміру сум, що підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок Комунального підприємства «Транспортна інфраструктура міста». На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial