Рішення адміністративного суду від 2023-08-30 00:00:00+03

[PERSON] звернулась Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, \~в якому просить суд: визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки №ФХ-84168 від 16.11.2021, наданої Харківськім обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, на ім`я померлого чоловіка [PERSON] , станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки, наданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки №ФХ-84168 від 16.11.2021, про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 рік, наданої на ім`я померлого чоловіка [PERSON] , у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 року адміністративний позов [PERSON] задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії [PERSON] , на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, наданої Харківськім обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки №ФХ-84168 від 16.11.2021, на ім`я померлого чоловіка [PERSON] , станом на 05.03.2019 для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії з 01.04.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки, наданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки №ФХ-84168 від 16.11.2021, складеної на ім`я померлого чоловіка [PERSON] , станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Стягнуто на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму сплаченого судового збору у розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок). Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по втраті годувальника, призначену з 14.12.2022 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ. Пенсію обчислено, виходячи з розміру 30% грошового забезпечення померлого годувальника [PERSON] . Зазначає, що суд зобов`язав відповідача провести перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019, тобто раніше, ніж ця пенсія була призначена (14.12.2022 року). Вказує, що у випадку, коли спеціальним Законом №2262-ХІІ передбачено право, форми і види пенсійного забезпечення, але не унормовано розмір та види складових перерахунку пенсії та віднесено визначення підстав для перерахунку пенсії до повноважень Кабінету Міністрів України, то підвищення розміру грошового забезпечення та/або введення додаткових видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців без прийняття відповідного урядового рішення не зумовлює для органу ПФУ обов`язку вчинити дії, спрямовані на проведення перерахунку пенсії. Позивачка по справі не скористалась \~правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України. Відповідно до п.п. \~1, 3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи і сторонами не заявлялись клопотання про \~розгляд справи за їх участі, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Учасникам \~по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України \~суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга \~підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію у разі втрати годувальника за померлого чоловіка [PERSON] , відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII. Відповідач, на звернення позивачки щодо проведення перерахунку пенсії на підставі довідки №ФХ-84168 від 16.11.2021 року, наданої Харківськім обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, на ім`я померлого чоловіка [PERSON] , станом на 05.03.2019 року, відмовив у перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки. Позивачка, вважаючи, що відповідачем вчинено протиправні дії щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії на підставі оновленої довідки, звернулась з цим позовом до суду за захистом своїх прав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не проведено перерахунок та виплату пенсії позивачки на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, наданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки №ФХ-84168 від 16.11.2021, на ім`я померлого чоловіка [PERSON] , станом на 05.03.2019 для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії з 01.04.2019. Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, та деяких інших осіб, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі по тексту - Закон №2262-ХІІ), згідно якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист. За змістом ст.29 Закону України №2262-ХІІ, пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті. Положенням ч.ч. 1, 2 ст.30 Закону України №2262-ХІІ встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах, зокрема, сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї (п. "б" ч.1 ст.36 Закону №2262-ХІІ). Згідно зі ст.37 Закону №2262-ХІІ, пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Із викладеного слідує, що Законом №2262-ХІІ врегульований розмір пенсії в разі втрати годувальника, а саме 30 відсотків заробітної плати загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. При цьому закріплено, що такий розмір не може бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В даному випадку процентне співвідношення визначається відповідно до грошового забезпечення військовослужбовця за відповідною посадою, з якої був звільнений годувальник, для чого враховуються довідки про розмір грошового забезпечення, наявні в матеріалах справи, які застосовувалися (або мали б застосовуватися) для визначення розміру пенсії безпосередньо самого померлого військовослужбовця - годувальника. Так, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 року у справі №520/4214/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.04.2019 перерахунок основного розміру пенсії [PERSON] на підставі довідки №ФХ84168 від 16.11.2021, наданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, та провести виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. Разом з тим, у зв`язку зі смертю [PERSON] , [INFO] [PERSON] призначено пенсію в разі втрати годувальника, виходячи із грошового забезпечення годувальника [PERSON] , \~визначеного в іншому розмірі (меншому), ніж той, що вказаний у довідці від 16.11.2021 року №ФХ-84168. На звернення позивачки щодо проведення перерахунку пенсії на підставі довідки №ФХ-84168 від 16.11.2021 року, наданої Харківськім обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, на ім`я померлого чоловіка [PERSON] , станом на 05.03.2019 року, відповідач відмовив у перерахунку пенсії. Такі дії відповідача є протиправними, оскільки з 05.03.2019, тобто з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, відтак з цієї дати померлий чоловік позивачки набув право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ. Вказана довідка про грошове забезпечення [PERSON] №ФХ-84168 від 16.11.2021 року, видана з урахування висновків Верховного Суду у зразкові справі №160/8324/19, в якій вказані як основні, так і додаткові види грошового забезпечення, а тому саме з урахування розміру грошового забезпечення, вказаного у цій довідці, повинен був обраховуватися розмір пенсії по втраті годувальника [PERSON] . Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області призначено позивачці пенсію в разі втрати годувальника, виходячи з грошового забезпечення, що не відповідає грошовому забезпеченню померлого годувальника, тобто, всупереч вимогам ст.30 Закону України №2262-ХІІ. Водночас, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що перерахунок пенсії позивачці має проводитися з 01.04.2019 року, оскільки лише з 14.12.2022 року позивачці призначено пенсію в разі втрати годувальника, що підтверджується протоколом за пенсійною справою №2001032546 від 14.12.2022 року (а.с. 13). За таких обставин, доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що суд зобов`язав відповідача провести перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 року, тобто раніше, ніж ця пенсія була призначена (14.12.2022 року), заслуговують на увагу. Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки посилання на необхідність прийняття Урядом рішення про проведення перерахунку пенсії, як підставу для проведення перерахунку, не стосуються спірних правовідносин в частині того, що відповідач безпідставно не враховує для перерахунку пенсії грошове забезпечення померлого годувальника, розмір якого вказаний у довідці №ФХ-84168 від 16.11.2021 року. Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29). \~ Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Згідно з ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення дати, з якої слід проводити перерахунок пенсії, а саме: з 14.12.2022 року (тобто, з дати призначення пенсії по втраті годувальника) шляхом викладення абзацу другого та третього резолютивної частини рішення в зміненій редакції. Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Результат розгляду: partial