Рішення адміністративного суду від 2023-02-10 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: - визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАР №5548687 від 30.06.2022 р., винесену інспектором Управління патрульної поліції в місті Києві Молякою Дарією Віталіївною, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 3 ст.122 КУпАП; - стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (ЄДРПОУ 40108646, 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень. Позов обґрунтований тим, що 30.06.2022 р. о 11 год. 29 хв. інспектором Управління патрульної поліції в місті Києві Молякою Дарією Віталіївною винесено постанову серії ЕАР №5548687 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме за здійснення зупинки (руху) на смузі для маршрутних ТЗ, позначеної дорожнім знаком 5.11, чим порушив п.17.1 ПДР - на дорозі зі смугою для маршрутних ТЗ, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка ін. ТЗ на цій смузі. Постанову позивач вважає незаконною, оскільки інспектор поліції відразу взяла планшет та склала вищевказану постанову, не надавши [PERSON] можливості нічого пояснити. Позивач повідомляв інспектора поліції Моляку Д.В. про те, що прямо слідував правилам ПДР та нічого не порушував, що виразилось у тому, що він завчасно за 100 метрів ввімкнув покажчик правого повороту, оскільки мав намір висадити пасажира [PERSON] , який їхав разом з ним, а в подальшому здійснити правий поворот на вулицю Шахтарську. Також, [PERSON] звертає увагу на те, що перед складанням постанови Моляці Д.В. було повідомлено про те, що він бажає мати захисника та просить роз`яснити його права. Такої можливості він не отримав. Постанова на місці не була вручена, адже [PERSON] просив надіслати йому за місцем реєстрації, що також зроблено не було. Відтак, позивач вважає, що дана ситуація порушує його законні права та інтереси, а також порочить честь та гідність як водія. Ухвалою суду від 12 грудня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження, а також запропоновано відповідачу в строк до 21.12.2022 року надати до суду всі матеріали і докази які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, а також докази вручення позивачу копії постанови. У встановлений судом строк вищезгадані докази та відзив не надійшов, клопотань про продовження такого строку не заявлялось. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 27.01.2023 р. пояснив, що він не порушував правил дорожнього руху, оскільки здійснив зупинку для висадки пасажира, що дозволено у цьому місці. Штраф, який був йому виписаний, він не сплачував, чому у програмі показано, що він сплачений, йому невідомо. Постанову на місці він не отримував, просив направити йому поштою. Відповідачі в судові засідання не з`явились, повідомлялись шляхом направлення електронної повістки на офіційну електронну адресу, клопотань про відкладення чи розгляд справи без участі від відповідача до суду не надходило. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.6 ст.162 КАС у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Судом встановлено, що 30.06.2022 р. інспектором Управління патрульної поліції в місті Києві Молякою Д.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №5548687, якою на [PERSON] накладено штраф у розмірі 680 гривень, за те, що він 30.06.2022 р. о 11 год. 29 хв. в місті Києві, по вулиці Лугова 1-А здійснив зупинку на смузі для маршрутних ТЗ, позначеної дорожнім знаком 5.11, чим порушив п.17.1 ПДР - на дорозі зі смугою для маршрутних ТЗ, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка ін. ТЗ на цій смузі. Докази отримання [PERSON] копії вказаної постанови у справі відсутні. 08.11.2022 року [PERSON] звернувся до УПП із заявою про ознайомлення з матеріалами справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав свої покази, та пояснив, що він разом з [PERSON] в червні 2022 р. їхав по справах, на вул. Луговій [PERSON] мав його висадити і їхати далі. Він пристроївся біля бордюра і зупинився, але позаду одразу під`їхали поліцейські. Вони не стали слухати [PERSON] , який їм пояснював, що він лише висаджував пасажира, і сказали, що будуть складати постанову. Копію постанови так і не вручили на місці [PERSON] . Суд дослідивши наданий позивачем відеозапис, який зберігається на флеш-накопичувачі, зазначає, що на відео чітко видно, що проїзна частина відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, що згідно вищезгаданих положень ПДР надає водію право заїжджати на смугу для маршрутних транспортних засобів для висадки чи посадки пасажирів. Так, з оспорюваної позивачем постанови вбачається, що він, у порушення п. 17.1 Правил дорожнього руху, здійснив рух на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів. Згідно з п. 17.1. ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі. Відповідно п. 17.2. ПДР України водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини. Диспозиція частини 3 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Водночас, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. На переконання суду, на підставі ч. 2 ст. 77 КАС України саме відповідачу слід було довести, що його посадовою особою було дотримано порядок розгляду справи, але жодних доказів суду не надано. Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів. Розглядаючи аргументи позивача про порушення його прав, а також покази свідка [PERSON] , суд звертає увагу, що суд вбачає порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП, а саме те, що [PERSON] на місці не погоджувався із складенням постанови, вказував, що не порушував правил дорожнього руху, заявив клопотання про надання для ознайомлення з матеріалами справи, доказами його вини, а також просив надати можливість залучити захисника, проте такі клопотання були проігноровані. В частині доводів позивача про порушення поліцейським порядку розгляду справи, суд зазначає, що зміст таких аргументів зводиться до того, що поліцейська на місці зупинки винесла постанову, при цьому не було дотримано порядку розгляду справи, передбаченого статтями 278, 279 КУпАП. До оскаржуваної позивачем постанови не додано жодних доказів (відео фіксації, пояснень свідків), що свідчили би про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності. Суд вважає, що сама лише постанова, складена інспектором, не може бути об`єктивним доказом правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконував функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. Таким чином, суд приходить до висновку, що викладені позивачем аргументи є обґрунтованими та достатніми для висновку про незаконність прийнятого поліцейським рішення, а тому позов до Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції слід задовольнити. В частині позовних вимог до поліцейської, суд звертає увагу, що у постанові Верховного Суду у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020 р. зазначено, що належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адмінстягнення є орган, який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу. Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення. Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення. Таким чином належним відповідачем у цій справі є саме орган поліції, а не фізична особа - поліцейський. Тому, в задоволенні вимог до інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Моляки Дарії Віталіївни - слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем заявлено про витрати на правничу допомогу в сумі 3500,00 грн., яка складається з оплати консультації та складання позову, на підтвердження чого надано: Договір про надання правничої допомоги № 1-а від 26.11.2022 року, детальний опис робіт, квитанція про фактичне отримання адвокатом 3500,00 грн. від [PERSON] . Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень, сплачені позивачем при зверненні до суду, згідно квитанції №1 від 28.11.2022 року про оплату послуг адвоката. На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted