Рішення адміністративного суду від 2022-11-07 00:00:00+02

У травні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі ГУПФ) в якому просив: визнати протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.04.2022 №191950015667 (далі Рішення); зобов`язати ГУПФ зарахувати до його страхового стажу період роботи з березня 2003 по вересень 2011 роки та призначити пенсію за віком з 16.02.2022. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 червня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення. Зобов`язано ГУПФ зарахувати до страхового стажу [PERSON] періоди з 01.03.2003 по 26.05.2010 та з 08.07.2010 по 02.07.2011 та призначити йому пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) з 17.02.2022. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись із ухваленим рішення, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю. В доводах апеляційної скарги вказує, що на момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж [PERSON] складає 25 років 6 місяців 26 днів, що є меншим за необхідний. Підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.03.2003 по 31.09.2011 відсутні, оскільки в системі персоніфікованого обліку відсутні дані про нараховану заробітну плату. Також відсутні дані про сплату страхових внесків в період перебування позивача на обліку в Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості з 03.10.2010 по 02.07.2011. Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав. У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так у справі достатньо доказів для її розгляду в порядку за наявними у справі матеріалами. Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи у довідці. Обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок згідно із частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI) \~покладено на платника єдиного внеску. Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що з [PERSON] [INFO] (а.с.6), протягом трудової діяльності працював на різних посадах, зокрема в Відкритому акціонерному товаристві «Тернопільський комбайновий завод» (далі ВАТ) з 10.02.1988 по 26.05.2010, а також перебував на обліку в Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості (МЦЗ) з 08.07.2010 по 02.07.2011, що підтверджується відомостями трудової книжки від 08.02.1988 [NUMBER] (а.с.7-8). 14.04.2022 позивач звернувся до ГУПФ з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV. Рішенням відмовлено [PERSON] у призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У Рішенні зазначено, що страховий стаж становить 25 років 6 місяців 26 днів, що є меншим за необхідний 29 років (а.с.9-10). Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон №1058-IV. За змістом частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637). Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка. При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості. З матеріалів справи видно, що у відповідності до відомостей трудової книжки [PERSON] працював в ВАТ з 10.02.1988 по 26.05.2010 та перебував на обліку в МЦЗ з 08.07.2010 по 02.07.2011 (а.с.7-8). Період роботи [PERSON] в ВАТ з 10.02.1988 по 26.05.2010 також підтверджується архівною довідкою Тернопільської міської ради від 10.05.2022 №327/26-63 (а.с.14). Однак відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача періоди з 01.03.2003 по 26.05.2010 та з 08.07.2010 по 02.07.2011 з підстав відсутності даних в системі персоніфікованого обліку ОК-5 про сплату страхових внесків (а.с.11-13). Разом з тим, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи у довідці. Обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок згідно із частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI покладено на платника єдиного внеску. Відповідно до пункту 9 частини другої статті 64 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду здійснюють контроль за достовірністю поданих страхувальниками і застрахованими особами відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано, а тому такі безпідставно не взято до уваги при призначенні позивачу пенсії за віком. Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що періоди з 01.03.2003 по 26.05.2010 та з 08.07.2010 по 02.07.2011 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки такі відповідають записам в його трудовій книжці, недостовірності або інших ознак юридичної дефектності якої не встановлено. Відсутність даних в системі персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків, що є обов`язком платника єдиного внеску, не може бути підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 1 березня 2021 року у справі № 423/757/17, 31 березня 2021 року у справі № 242/5696/16-а, 17 листопада 2021 року у справі №242/5635/16-а. При цьому,суд звернув увагу на те, що до страхового стажу позивача повинен бути включений період з 01.03.2003 по 26.05.2010 та з 08.07.2010 по 02.07.2011, а не з 01.03.2003 по 31.09.2011, як заявлено у позовних вимогах, оскільки трудові відносини [PERSON] з ВАТ було припинено 26.05.2010 та на обліку в МЦЗ позивач перебував з 08.07.2010 по 02.07.2011, що вбачається із записів його трудової книжки. Відтак, оскільки позивач досяг відповідного віку, має достатній страховий стаж, з урахуванням зарахованого відповідачем самостійно та висновків суду у даному рішенні, суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову у спосіб, що наведений в оскаржуваному рішенні суду. Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку. Відповідно статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Результат розгляду: denied