Рішення адміністративного суду від 2022-08-03 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) в якому просив: - визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про перерахунок із 15.03.2021 пенсії із розрахунку 60% від заробітної плати визначеної у довідці прокуратури Вінницької області № 21/17 від 18.03.2021 та із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії; - зобов`язати відповідача здійснити із 15.03.2021 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) в розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Вінницької області № 21/17 від 18.03.2021 без обмеження її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат. Рішенням Вінницього окружного адміністративного суду від 28.09.2021 позов задоволено частково: - визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення відсоткового розміру пенсії [PERSON] під час її перерахунку на підставі довідки Вінницької обласної прокуратури № 21/17 від 18.03.2021 із 90 % до 60 % заробітної плати зазначеної у довідці; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.04.2021 перерахунок та виплату [PERSON] пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону від 14.10.2014 № 1697-VII із розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Вінницької обласної прокуратури № 21/17 від 18.03.2021, з урахуванням фактично виплачених сум; - у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків викладених у рішенні обставинам справи. Апелянт зазначив, що до спірних правовідносин у цій справі щодо визначення максималнього рзміру пенсій прокурорів не можуть застосовуватись абз.6 ч.15 ст.86 Закону №1697-VІІ, Закон №911-VІІІ та Закон №1774-VІІІ, як про те вказав суд першої інстанції. Зважаючи на зазначене апелянт просив скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 в частині відмови у задоволенні позову щодо перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Враховуючи те, що в даному випадку рішення суду першої інстанції оскаржено лише позивачем і тільки в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 не оскаржувалось, колегія суддів вважає за неможливе надання оцінки судовому рішенню в частині вирішення питання щодо відсоткового розміру пенсії при її перерахунку та здійснює розгляд справи та перегляд судового рішення лише в межах поданої [PERSON] апеляційної скарги. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2021 зупинено апеляційне провадження по справі №120/7782/21-а до набрання законної сили судовим рішенням по справі №580/5962/20. Відповідно до ухвали Сьмоого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2022 поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного. Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 22.10.2003 отримує пенсію за вислугу років, у розмірі 90 % середньомісячного заробітку (матеріали пенсійної справи арк. 1). 24.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії за вислугу років у зв`язку із визнанням Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окремого положення пункту 26 розділу VI „Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України „Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. До заяви позивач долучив довідку Вінницької обласної прокуратури № 21/17 від 18.03.2021 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за відповідною (прирівняною) посадою керівника окружної прокуратури (матеріали пенсійної справи арк. 159-160). На підставі довідки Вінницької обласної прокуратури № 21/17 від 18.03.2021 позивачу здійснено перерахунок пенсії з урахуванням ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ в розмір 60 % сум грошового забезпечення та з обмеженням максимальним розміром її виплати про що позивача повідомлено листом від 24.06.2021 № 6197-5563/К-02/8-0200/21. На думку позивача рішення відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії у розмірі 60 % сум грошового забезпечення є протиправним, оскільки рішенням Вінницького міського суду від 29.10.2014 у справі № 127/22129/14-а зобов`язано відповідача здійснювати перерахунок його пенсії з розрахунку 90 % від заробітної плати. Крім того дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії на думку позивача є також протиправними, оскільки обмеження максимального розміру пенсій стосується лише пенсій, які призначаються з 01 січня 2016 року, однак йому пенсію призначено в 2003 році. Тому з метою захисту своїх прав на пенсійне забезпечення позивач 14.07.2021 звернувся до суду із позовною заявою, вважаючи, що передбачений Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ відсотковий розмір пенсії може застосовуватися лише до пенсій, що призначаються після набрання чинності цим Законом, а не при перерахунку раніше призначених пенсій. Також зазначає, що норма Закону про обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на його пенсію, адже її призначено у 2003 році. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо обмеження максимальним розміром пенсії позивача, суд першої інстанції виходив з того, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону від 08.07.2011 № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Суд зазначив, що зазначені положення Закону від 08.07.2011 № 3668-VI та абз.6 ч.15 ст.86 Закону від 14.10.2014 №1697-VIІ неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування відповідачем. Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, на час призначення позивачу пенсії пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначалося ст. 50-1 Закону від 05.09.91 № 1789-XII. Обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію \~Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VІ \~(далі - Закон № 3668-VІ). Згідно \~\~ст. 2 Закону №3668, що набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до \~\~Митного кодексу України, \~\~законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у \~статті 2 Закону № 3668-VІ, зокрема, \~Закону України «Про прокуратуру», та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим \~Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Зазначені вище положення \~Закону №3668-VI \~не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають \~Конституції України \~(є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим \~Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим \~Законом \~і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим \~Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої \~статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» \~та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом. Суд зазначає, що вказану норму не можна тлумачити як підставу для скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності \~Законом №3668-VI. В даному випадку ця норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків. Як було зазначено вище, згідно з абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим \~Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. При цьому абзацом другим пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №3668-VI визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим \~Законом \~і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим \~Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої \~статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» \~та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом. Наведені в пункті 2 \~Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI \~норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим \~Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим \~Законом \~тощо). Колегія суддів зазначає, що положення цього пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням \~Закону №3668-VI \~щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню. У зв`язку з цим положення пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI, а саме - усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою. Таким чином, пункт 2 \~розділу ІІ Закону № 3668-VI \~в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 1 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність). Аналіз пункту 2 \~Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI \~дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень \~статті 2 цього ж Закону \~лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим \~Законом \~та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії. Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром. Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення. Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується. За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № \~2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява № \~17767/08)). Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав. Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном. При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення». Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20. На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає помилковими доводи позивача про те, що положення законодавчих актів щодо обмеження максимального розміру пенсії на нього не розповсюджується та вважає, що при проведенні спірного перерахунку відповідач правильно виходив з того, що положення норм чинного законодавства, якими обмежується максимальний розмір пенсії не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають застосуванню. Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Згідно ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду в цій частині - без змін.

Результат розгляду: denied