Рішення адміністративного суду від 2022-01-19 00:00:00+02

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві, у якому просяли суд: - визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у м. Києві № 253 від 15.05.2020 у частині застосування дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність до [PERSON] ( [NUMBER] ), начальника сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Печерського УП ГУ НП у м. Києві; - визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у м. Києві №253 від 15.05.2020 у частині застосування дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність до [PERSON] (0037051), старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Печерського УП ГУ НП у м. Києві. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року позов залишено без задоволення. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачами подано апеляційну скаргу, в якій апелянти просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права. Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції зроблено безпідставні висновки щодо вчинення позивачами дисциплінарного проступку. Крім того, до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника апелянтів надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що розгляд справи в порядку письмового провадження порушує права апелянтів на справедливий судовий розгляд даної справи, оскільки значно звужує обсяг прав, порівняно з іншими подібними справами. Розглянувши вказане клопотання апелянта, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів КАС України, а саме п. 4 ч. 9 ст. 171 питання про те за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа суддя вирішує після одержання позовної заяви. У свою чергу, зі змісту ухвали про відкриття провадження в даній справі від 06 лютого 2020 року вбачається, що суд вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). За наведених обставин, проаналізувавши матеріали апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 12 КАС України, колегією суддів встановлено, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, а справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про розгляд справи в судовому засіданні. До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідачем щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечено. У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги. З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, у відповідності до приписів частини другої статті 309 КАС України судом постановлено продовжити строк апеляційного розгляду даної справи. Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 15.05.2020 № 253 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Печерського управління поліції" за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні службової дисципліни та неналежному контролі за дотриманням підлеглими службової дисципліни в наслідок порушення пунктів 1 та 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 6 та 7 розділу II Порядку ведення обліку в органах, підрозділах заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, підпунктів 1,4 пункту 1 розділу II Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 №111, підпунктом 2 пункту 10 розділу VI Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України затвердженої наказом МВС України від 23.05.2017 №440, до капітана поліції [PERSON] (0052165), начальника сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві застосувати дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність. Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 15.05.2020 № 253 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Печерського управління поліції" за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в приховувані факту вчинення кримінального правопорушення та як наслідок уникнення відповідальності особами, які доставлялись до територіального підрозділу поліції, в наслідок порушення пунктів 1 та 2 частини першої статті 18 Закону України "Про національну поліцію", частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-УПІ, пунктів 1,6 та 7 розділу II Порядку ведення обліку в органах, підрозділах заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, пунктів 2 та 6 розділу II Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 №111, до старшого лейтенанта поліції [PERSON] (0037051), старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Печерського УП ГУ НП у м. Києві застосувати дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність. Не погоджуючись з такими діями відповідача позивачі звернулись з даним позовом до суду. Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне. В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). У своїй діяльності поліція відповідно до частини першої статті 3 Закону № 580-VIII керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. Частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді. Частинами першою, другою статті 19 Закону № 580-VIII передбачено, що в разі вчинення протиправних діянь, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння. Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту закріплено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Дисциплінарним проступком відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. За приписами частин третьої та п`ятої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється. У відповідності до приписів статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування. Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок № 893). Пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 893 визначено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення. Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції підставою для видання спірного наказу ГУНП у м. Києві №253 від 15.05.2020 став висновок службового розслідування за фактом невиконання службових обов`язків окремими працівниками Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві. З матеріалів справи та висновку службового розслідування вбачається, що до Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшов лист Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції (далі - ДВБ НП України) від 26.03.2020 року №478/42-10/01-2020 щодо порушень службової дисципліни окремими поліцейськими Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві. У зв`язку із цим, відповідно до статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції за вказаними фактами наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 06.04.2020 № 633 призначено службове розслідування, яке проводилось згідно вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893. У ході проведення службового розслідування встановлено, що 17.03.2020 о 19:04 на спецлінію " 102" ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення громадянина [PERSON] про те, що невідома особа намагається таємно проникнути через вікно до квартири, розташованої на другому поверсі багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та ще двоє підозрілих осіб ведуть спостереження по периметру даного будинку. Дане повідомлення зареєстровано до ЄО Печорського управління поліції у м. Києві за № 10680 від 17.03.2020. Реагуючи на дане повідомлення, о 19:13 за вказівкою оперативного чергового ГУНП у м. Києві на місце події на службовому автомобілі виїхав екіпаж "Рубін-651" Управління патрульної поліцій в м. Києві в складі командира роти управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції [PERSON] та інспектора роти 3-го батальйону полку № 1 цього ж управління лейтенанта поліції [PERSON] . Ними було встановлено факт затримання невстановленої особи кавказької зовнішності працівниками відділу кримінальної поліції Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві. Ймовірний правопорушник знаходився у лежачому положенні на землі, зверху якого перебував один із працівників поліції цього ж відділу, як у подальшому встановлено, оперуповноважений відділу кримінальної поліції Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві старший лейтенант поліції [PERSON] та намагався застосувати відносно нього спеціальний засіб кайданки. У подальшому, о 19.26 працівникам патрульної поліції [PERSON] та [PERSON] на службовий планшет надійшло повідомлення, адресоване на спецлінію " 102" [PERSON] , проживаючої за адресою [ADDRESS] , про те, що четверо невідомих осіб, застосовуючи фізичну силу відносно однієї особи, ведуть її в напрямку житлового будинку [ADDRESS] . Працівники ГУНП в м. Києві, переконавшись, що правниками відділу кримінальної поліції Печерського УП затримано ще одного ймовірного правопорушника кавказької зовнішності, причетного до скоєння квартирної крадіжки, залишили місце події, доповівши про результати відпрацювання зазначеного виклику та затримання двох правопорушників електронним рапортом, що, зокрема, підтверджується відеозаписом з бодікамери інспектора роти 3-го батальйону полку № 1 цього ж управління лейтенанта поліції [PERSON] (відеозапис під назвою " 20200317204935018607 "). Наведені обставини встановлено в рамках проведеного службового розслідування, апелянтами, як при проведенні службового розслідування так і в рамках даного адміністративного позову вказані обставини жодним чином не спростовано. Доводи апелянтів щодо невідповідності встановлених службовим розслідуванням обставин дійсним обставинам колегія суддів оцінює критично, оскільки такі не підкріплено жодними доказами. Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості висновків службового розслідування стосовно того, що затриманих було двоє, а не один. З огляду на це, твердження апелянтів щодо належного виконання ними службових обов`язків не підтверджується належними доказами. Пунктом 2 (додаток 11) частини 10 розділу Інструкції з організації діяльності чергової частини органів (підрозділів) Національної поліції України визначено, що усі без винятку особи, які затримані, доставлені, викликані працівниками поліції для складання матеріалів про адміністративні правопорушення, проведення процесуальних та слідчих (розшукових) дій, чи прибули з особистих або службових питань, реєструються в журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених (додаток 11). У додатку 11 вказано у примітках, а саме у пунктах 4,5 про те, що: 4. Доставлені та запрошені у приміщенні органу (підрозділу) поліції супроводжуються працівником поліції, який їх доставив чи запросив. 5. Після складання необхідних матеріалів на доставлену особу працівник поліції, який доставив особу до органу (підрозділу) поліції, проставляє у графі 7 інформацію про вжиті стосовно неї заходи. Переглядом дисциплінарною комісією відео з камери спостереження розташованої перед центральним входом до Печерського УП, встановлено, що 17.03.2020 о 22:06 невстановлена особа кавказької зовнішності у супроводі начальника сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві капітана поліції [PERSON] ввійшли до приміщення вказаного управління поліції та о 22:10 вийшли з нього. При цьому, жодних відомостей у Журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених (далі - Журнал) до Печерського УП за вказаний період часу не внесено, що свідчить про грубе порушення вимог п. 2 ч. 10 розділу VI Інструкції з організації діяльності чергової служби (підрозділів) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 23.05.2017 № 440 (далі - Інструкції) (відеозапис під назвою "ch01_20200317202047" на 1 годині 45 хвилині до 1 години 49 хвилини). Крім цього, переглядом відео з камери спостереження, що встановлена перед входом із внутрішнього двору до адміністративного корпусу № 1 Печерського УП 17.03.2020 о 21:43 зафіксовано вхід затриманого громадянина Грузії [PERSON] у супроводі відповідального по управлінню поліції начальника сектору ВКП капітана поліції Васіна Д.О. (відеозапис під назвою "ch10_20200317170000" на 4 годині 42 хвилині) та о 23:19 - вихід [PERSON] у супроводі старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи цього ж відділу старшого лейтенанта поліції [PERSON] (відеозапис під назвою "ch10_20200317170000" на 6 години 19 хвилині). Це свідчить про те, що позивачі здійснювали доставлення двох різних осіб, а саме: громадянина Грузії [PERSON] та другої особи кавказької зовнішності, встановити яку в ході службового розслідування не представилось можливим. Відтак, [PERSON] було покладено обов`язок проставити в Журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених зазначені відомості доставленої особи, не виконання якого і є порушенням. Наведені обставини апелянтами жодним чином не спростовуються. Також з матеріалів службового розслідування вбачається, що о 03 год. 26 хв. на місце події прибула слідчо-оперативна група Печерського УП у складі слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу лейтенанта поліції Ленди Олени В`ячеславівни та старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції старшого лейтенанта поліції [PERSON] . У свою чергу, старший лейтенант поліції [PERSON] умисно ввів в оману заявницю [PERSON] , щоб остання із письмовою заявою стосовно вказаного проникнення до її квартири невідомих осіб, до поліції не зверталась, аргументуючи тим, що вказаний факт він доповість керівнику рапортом. Отже під час складання матеріалів [PERSON] неналежно виконав вимоги пунктів 1, 6 та 7 розділу II Порядку ведення обліку в органах, підрозділах заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пунктів 2 та 6 розділу II Інструкції з організації реагування на заяви або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 №111, щодо вказаного проникнення до її квартири невідомих осіб громадянки [PERSON] . Також порушення чинного законодавства вбачаються і в діях начальника сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві капітана поліції [PERSON] , який незважаючи на факт вчинення кримінального правопорушення, безвідповідально віднісся до своїх службових обов`язків та будучи присутнім на місці події за заявою [PERSON] , вказівки на реєстрацію вказаного правопорушення не надав та свідомо не попередив незаконні дії підлеглих, чим порушив вимоги пунктів 6 та 7 розділу II Порядку ведення обліку в органах, підрозділах заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, підпунктів 1, 4 пункту 1 розділу II Інструкції з організації реагування на заяви або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16.02.2018 № 111. Реєстрація заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події - присвоєння кожній отриманій заяві і повідомленню про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію порядкового номера і фіксація у відповідних облікових документах стислих даних про заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події. Повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події, отримані оператором телефонної лінії " 102", вносяться до робочого зошита, в якому зазначаються відомості про дату та час надходження повідомлення, хто повідомив (П.І.Б., місце проживання/місцезнаходження, телефон), стислий зміст заяви. Уся отримана інформація про кримінальні правопорушення та інші події після її внесення до робочого зошита відразу передається до органів поліції для реагування, про що робиться відмітка в робочому зошиті (кому передано повідомлення, номер реєстрації в журналі ЄО органу поліції). Під час проведення службового розслідування позивачам було запропоновано надати пояснення, але останні від надання таких пояснень відмовились, на підставі ст. 63 Конституції України про що власноручно зазначили у бланку пояснення. Згідно з ч.ч. 7-8 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Отже, наявні в матеріалах службового розслідування факти, свідчать про те, що за наслідками проведення службового розслідування дисциплінарною комісією було повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини вчинення позивачами дисциплінарного проступку, встановлено причини і умови його вчинення, а також вину позивачів у його вчиненні. Таким чином, в діях позивачів встановлені порушення вищезазначених приписів, що призвело до порушення ними службової дисципліни та правомірного притягнення останніх до дисциплінарної відповідальності. Також апелянтами не спростовуються висновки суду першої інстанції щодо дотримання відповідачем як процедури проведення службового розслідування так і притягнення апелянтів до дисциплінарної відповідальності. Як вірно зазначено судом першої інстанції, поліцейський повинен дотримуватись покладених на нього вимог, в тому числі етичного та морального змісту, як в робочий час, так і в час відпочинку, що передбачено вимогами Дисциплінарного статуту та Закону України "Про Національну поліцію", та уникати вчинення дій, які б могли викликати негативну суспільну думку населення відносно органів поліції та спричинити суспільний резонанс. Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції. Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Результат розгляду: denied