Рішення адміністративного суду від 2022-06-06 00:00:00+03

в жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини [NUMBER] про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року позов задоволено, а саме: - визнано протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо не нарахування та не виплати [PERSON] індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.12.2016 року по 01.03.2018 року; - зобов`язано військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.12.2016 року по 01.03.2018 року; - визнано протиправними дії військової частини [NUMBER] щодо обчислення та виплати \~ [PERSON] грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 31.12.2020, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік,\~ матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого\~ Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"\~ станом на 01.01.2020 року; - визнано протиправними дії військової частини [NUMBER] щодо обчислення та виплати \~ [PERSON] грошового забезпечення з 01.01.2021 року по 30.04.2021, грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік,\~ матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні\~ щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2021 роки,\~ без врахування\~ ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік"; - зобов`язано військову частину [NUMBER] здійснити\~ перерахунок [PERSON] грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого\~ Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"\~ станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум; - зобов`язано військову частину [NUMBER] здійснити\~ перерахунок [PERSON] грошового забезпечення з 01.01.2021 року по 30.04.2021 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 20201 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні\~ щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій з 2016 до 2021 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого\~ ст. 7 Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум. Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. \~ В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач зазначив, що з \~дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №103 з 24.02.2018\~ змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри\~ посадових окладів та окладів за військовим званням: а саме\~ замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати» передбачено використання\~ «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого\~ законом на 1 січня 2018 року». Щодо нарахування та виплати індексації відповідач зазначив, що військова частина [NUMBER] у своїй діяльності керується наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 року № 280 «Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України», вказівками забезпечуючого фінансового органу, департаменту фінансів, міністерства фінансів України, тощо. Так, вказівкою директора департаменту фінансів № 248/1485 від 26.03.2018 року \~та роз`ясненнями міністерства соціальної політики України від 16.04.2015 року № 10685/0/14-15/10, від 09.06.2019 року № 252/10/136-16, 04.07.2017 року № 220/5140 та від 08.08. 2017 року № 78/0/66-17 встановлено, що Порядок не передбачає черговість нарахування сум індексації, а також зазначається, що в межах наявного фінансового ресурсу можливості виплат індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у міністерства оборони України не було, механізму нарахування \~та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. Фінансування військової частини [NUMBER] за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року на вказаний вид видатків не здійснювалось, а тому грошове забезпечення, яке виплачувалося позивачу за вказаний період не індексувалося (індексація не виплачувалась та не нараховувалась). Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.\~ \~\~\~ Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що [PERSON] проходив військову службу на посаді заступника начальника відділу персонального обліку військовослужбовців Кадрового центру Повітряних Сил Збройних Сил України, який перебуває на усіх видах забезпечення, у тому числі й грошовому, у військовій частині [NUMBER] . Відповідно до наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.04.2021 року № 209 підполковника [PERSON] , заступника начальника відділу персонального обліку військовослужбовців Кадрового центру Повітряних Сил Збройних Сил України звільнено з військової служби у запас відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «б» (за станом здоров`я), з правом носіння військової форми одягу. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 79 від 26.04.2021 року [PERSON] з 30.04.2021 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Вінницького ОМТЦК та СП м. Вінниці. Позивач зазначає, що 30.05.2021 року звернувся до відповідача із проханням у найкоротший строк нарахувати та виплатити індексацію доходів з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року, а також здійснити перерахунок та доплату належного за період з 29.01.2020 року по день звільнення грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) обчисленого із розмірів посадового окладу та оклад за військове звання визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Позивач зазначає, що 30.07.2021 року [PERSON] в телефонному режимі отримав відповідь на своє звернення, а саме, що йому відмовлено у його проханні. У поданому відзиві представник відповідача \~вказує, що у журналі обліку звернень до військової частини [NUMBER] відсутня інформація про надходження такого запиту від позивача. Разом з тим, суд звертає увагу, що не подання такого запиту не звільняє відповідача від обов`язку здійснити відповідні виплати на користь позивача, на які він мав право при звільненні. Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом. Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного. Так, відповідно до\~ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII\~ \~\~\~(далі - Закон № 2011-XII) (тут і надалі - в редакції, чинній на момент виникнення та існування спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Згідно з частинами 1-4\~статті 9 Закону № 2011-XII\~держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Згідно з Преамбулою до\~\~\~Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року № 1282-XII\~\~(надалі - Закон №1282-XII) цей\~\~Закон\~визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених\~\~\~Конституцією України\~\~\~гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Відповідно до\~ст. 1 Закону№ 1282-XIІ\~індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Статтею 2 Закону № 1282-XII\~\~передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Отже, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг. Положеннями\~статті 4 Закону № 1282-XII\~визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Відповідно до\~ст. 6 Закону № 1282-XII\~у разі виникнення обставин, передбачених\~статтею 4 цього Закону\~грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Водночас в силу вимог ст.ст.\~18,\~19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року № 2017-III\~індексація доходів населення відноситься до державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року\~затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Згідно з пунктом 4 цього Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби. Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства. Відтак, індексація доходів громадян, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних соціальних гарантій, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх\~роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Як випливає із відзиву [PERSON] індексація грошового забезпечення у спірний період не нараховувалась та не виплачувалась. Окрім того, правомірність своїх дій відповідач обґрунтовує посиланням на роз`яснення Міністерства оборони України та вказівки Департаменту фінансів Міністерства фінансів України. Водночас суд зауважує, що подібні роз`яснення мають інформаційний характер та не є нормативно-правовими актами. Натомість, як вже зазначалося, в силу приписів статті 19 Основного Закону органи державної влади та їх посадові особи повинні діяти відповідно до\~Конституції\~\~та законів України. Крім того, не може визнаватися правомірною відмова у виплаті позивачу спірних сум індексації з мотивів відсутності достатнього фінансування Міністерства оборони України загалом та військової частини зокрема. А тому, відсутність у військової частини [NUMBER] належного фінансового забезпечення в період з 2016 року по 2018 рік, в тому числі для покриття витрат з індексації грошового забезпечення військовослужбовців, не може впливати на наявність або відсутність у позивача права на отримання такої індексації, оскільки відповідне право гарантується\~законом, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін є безумовним обов`язком роботодавця. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період військової служби з 01.12.2016 року по 01.03.2018 року та зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Стосовно визнання протиправними дій військової частини [NUMBER] щодо обчислення та виплати [PERSON] грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 30.04.2021 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2021 роки, грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2021 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України\~«Про Державний бюджет України на 2020 рік»\~ станом на 01.01.2020 року та Законом України\~«Про Державний бюджет України на 2021 рік»\~ станом на 01.01.2021 року, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ ст. 40 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу"\~ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до\~ законів України "Про Збройні Сили України",\~ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей",\~ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей" та іншими законами. Згідно з ч. 2\~ ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ\~ (далі - Закон № 2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. У силу приписів ч. 3\~ ст. 9 Закону № 2011-ХІІ\~ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Частиною четвертою\~ статті 9 Закону № 2011-ХІІ\~ передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Так, 30.08.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 704, якою, зокрема, затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, а також схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14. Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції чинній до 24.02.2018 року) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого\~ законом\~ на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого\~ законом\~ на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Однак, Постановою № 103 (яка набрала чинності 24.02.2018 року) до Постанови № 704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого\~ законом\~ на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.". Разом із тим, слід врахувати, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №826/6453/18, визнано протиправним та скасовано п. 6\~ постанови КМ України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким, зокрема, в пункт 4\~ постанови КМ України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"\~ були внесені зміни. Таким чином, відповідно до редакції п. 4 постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020 мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого\~ законом\~ на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого\~ законом\~ на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14. Із наведеного вище слідує, що саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін. А тому, з 29.01.2020 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого\~ законом\~ на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого\~ законом\~ на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14. Отже, дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачеві в заниженому розмірі грошового забезпечення з 29.01.2020 по 31.12.2020, з врахуванням цього грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого\~ законом\~ на 1 січня 2020 календарного року, є протиправними. Що стосується виплат проведених у 2021 році, то суд звертає увагу, що відповідно до\~ Закону України "Про Державний бюджет на 2020 рік"\~ розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 становить 2102,00 грн, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 відповідно до\~ Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік"\~ - 2270,00 грн. Відтак, редакція законів України про державний бюджет 2020 і 2021 роки свідчить про зміни в розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сторону їх поступового збільшення. Разом з тим, відповідно до\~ ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік"\~ установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня становить 2102,00 гривні. Відтак, при перерахунку та виплаті грошового забезпечення з\~ 01.01.2021 по 30.04.2021, грошової допомоги для оздоровлення та\~ матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні\~ щорічної відпустки \~учаснику бойових дій, слід застосовувати величину прожиткового мінімуму відповідно до\~ ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік"\~ - 2102,00 гривні. Щодо позовних вимог зобов`язального характеру про необхідність перерахунку та виплати грошового забезпечення, та з врахуванням цього грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки, то такі є похідними та підлягають задоволенню, виходячи із розміру прожиткового мінімуму 2102 грн.. Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. \~\~\~\~

Результат розгляду: denied