Рішення адміністративного суду від 2022-02-14 00:00:00+02

в лютому 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [INFO] , [INFO] , в якому просила: - визнати протиправною бездіяльність [INFO] (Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки) та [INFO] (Волочиського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки) щодо неоформлення та неподання у 15-денний строк з дня реєстрації документів [PERSON] на одержання грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) сина, військовослужбовця [PERSON] , передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до розпорядника бюджетних коштів. - зобов`язати [INFO] (Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки) (Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки) та [INFO] (Волочиського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки) оформити та подати документи [PERSON] на одержання грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) її сина, військовослужбовця [PERSON] , розпоряднику бюджетних коштів в порядку, визначеному Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.06.2021 у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1\~ст. 311 КАС України. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке. Як встановлено судом першої інстанції, згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є матір`ю загиблого [PERSON] . З матеріалів справи встановлено, згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . Із лікарського свідоцтва про смерть №49 від 21.04.2018 року у п. 8б зазначено, що смерть настала в іншому місці-знайдений у будівлі на військовій позиції. Із витягу з наказу Командира військової [NUMBER] від 24.05.2018 року вказано, що солдата [PERSON] , стрільця-помічника гранатометного механізованого відділення 2 механізованого взводу І механізованої роти І механізованого батальйону, який загинув 20.04.2018 в результаті гострої кровотечі вогнепального кульового поранення тулуба з пошкодженням внутрішніх органів ушкодження внаслідок пострілу з ручної вогнепальної зброї. Смерть, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Позивач, як мати загиблого військовослужбовця, неодноразово зверталась із заявами до Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (реорганізовано з обласного військового комісаріату, відповідно до Державної програми розвитку Збройних Сил України до 2020 року, затвердженої Указом Президента України від 22.03.2017 № 73/2017), в яких просила вирішити питання про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон) в порядку та на умовах, визначених Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року (далі - Порядок). Листом №1361 від 25.08.2020 року [INFO] зазначив, що лікарське свідоцтво про смерть не містить інформацію, яка свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства. Тому запропоновано, надати комісаріату документ, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства. Листом №14/7007 від 16.12.2020 року Хмельницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки вказав, що для отримання детальних роз`яснень з порушеного питання та оформлення згідно вимог чинного законодавства документів запропонували звернутись у Волочиський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, за місцем проживання. Листом № 122 від 25.01.2021 року Волочиський районний військовий комісаріат роз`яснив, які документи потрібно подати відповідно до визначених Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року. Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернулася до суду з даним позовом. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що особі для отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовця слід подати пакет документів для розгляду комісією. У разі відсутності необхідних документів комісія повертає документи. Повернення таких документів не позбавляє права особу повторно звернутись з заявою на отримання одноразової грошової допомоги.Листами відповідачі повертали документи у зв`язку з відсутністю документа, що свідчив би, що загибель [PERSON] не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства. Крім того, Волочиський районний військовий комісаріат у листі від 25.08.2020 №1361запропонував позивачу для отримання необхідної інформації особисто звернутися до КЗОЗ Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи, для отримання документу, що свідчив би, що загибель [PERSON] не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачами доведено правомірність дій, що полягають у поверненні документів, у зв`язку з чим, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на таке. Спірні правовідносини регулюються \~Конституцією України, \~Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року \~(далі по тексту - \~Закон № 2011-XII) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого \~Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 \~(далі по тексту - Порядок № 975). Частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановленихЗаконом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Згідно з ч.1 ст.21-4 Закону № 2232-ХII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності іноземців або осіб без громадянства, які проходять військову службу у Збройних Силах України. Відповідно до п.2 ч.3 ст.24 Закону № 2232-ХII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби. Частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби. У відповідності до статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є матір`ю загиблого [PERSON] . З матеріалів справи встановлено, згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . Із лікарського свідоцтва про смерть №49 від 21.04.2018 року у п. 8б зазначено, що смерть настала в іншому місці-знайдений у будівлі на військовій позиції. Із витягу з наказу Командира військової [NUMBER] від 24.05.2018 року вказано, що солдата [PERSON] , стрільця-помічника гранатометного механізованого відділення 2 механізованого взводу І механізованої роти І механізованого батальйону, який загинув 20.04.2018 в результаті гострої кровотечі вогнепального кульового поранення тулуба з пошкодженням внутрішніх органів ушкодження внаслідок пострілу з ручної вогнепальної зброї. Смерть, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975). Абзацом 2 пункту 5 Порядку № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть). Пунктом 10 Постанови №975 визначено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні). Відповідно до п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (далі розпорядник бюджетних коштів). Пунктом 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п. 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання. З огляду на абз.7 п.11 Положення про військові комісаріати, районні, об`єднані районні, міські, об`єднані міські військові комісаріати, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення готують документи, необхідні для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців Збройних Сил, а також військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори. З аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги приймається саме розпорядником бюджетних коштів, а не уповноваженим органом. При цьому передумовою виплати Міністерством оборони України одноразової грошової допомоги є подання уповноваженим органом висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених в пункті 11 Порядку №975. Отже, Хмельницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не вправі оцінювати надані заявниками документи на предмет їх достатності для прийняття кінцевого рішення про виплату одноразової грошової допомоги, оскільки пунктом 13 Порядку № 975 передбачено імперативний обов`язок керівника уповноваженого органу (Хмельницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) подати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів (Міністерство оборони України) висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Так, обов`язок із підготовки документів необхідних для виплати одноразової грошової допомоги покладається на Волочиський районний військовий комісаріат, а уповноваженим органом виступає Хмельницький обласний військовий комісаріат. Проте, всупереч наведеним вище приписам Порядку №975 Хмельницький обласний військовий комісаріат висновок щодо виплати спірної грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів не подав, натомість прийняв рішення про повернення позивачу документів, яке Порядком не передбачено. Системний аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Міністерством оборони України, є звернення до уповноваженого органу, в даному випадку - військкомату, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги). Таким чином, Хмельницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не ухвалив жодного рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, а відтак діяв протиправно. Твердження Хмельницького обласного військового комісаріату про те, що позивачем долучено до заяви не повний перелік документів, а саме документ про обставини поранення не спростовують того факту, що окреслена аргументація не лягла в основу ухвалення одного із рішень за наслідками розгляду заяви про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, а потягла реалізацію іншого рішення, не передбаченого законодавством. Зазначені аргументи за певних обставин могли б бути слушними, якщо б Міністерство оборони України ухвалило за формою і змістом відповідне рішення, що основується на фактичних підставах та нормативно-правовому регулюванні. Подібна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.03.2021 у справі №813/279/18. Враховуючи все вищевикладене в сукупності, оскільки заяву позивача не було розглянуто по суті, із прийняттям відповідного рішення, а листи Волочиського районного військового комісаріату від 25.08.2020 №361 та від 25.01.2021 №122 не містять в собі правових підстав для відмови позивачу у складенні висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги, суд вважає за правильне задовольнити позовні вимоги в цій частині шляхом визнання протиправною бездіяльності Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у неподанні у п`ятнадцятиденний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо можливості виплати [PERSON] одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, у випадку недостатності на думку військкомату документів він повинен лише повідомити про це заявника і надати допомогу у їх оформленні, а не повертати документи для доопрацювання районному військкомату. Зазначені дії не звільняють керівника військового комісаріату від складання у 15-денний строк висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги навіть у випадку неподання чи недостатності на його думку у заявника певних документів. Згідно з ч.1 \~ст. 5 КАС України \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси Тобто, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах. У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 \~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України \~(справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити \~Конституції \~і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. <...> поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване \~ст. 55 Конституції України \~й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші порушення прав та свобод позивача. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави \~(п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Отже, з метою всебічного і повного захисту порушених прав позивача, суд приходить до переконання про необхідність зобов`язання Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки прийняти заяву [PERSON] щодо виплати грошової допомоги та подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України щодо можливості виплати [PERSON] \~грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю (смертю) її сина, військовослужбовця [PERSON] , відповідно до «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов необгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги [PERSON] . У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, воно підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволенні позовних вимог. Згідно з ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до ч.6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи, що за подання апеляційної скарги позивачем сплачено 1362 грн., тому вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Результат розгляду: granted