Рішення адміністративного суду від 2022-11-25 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 04 липня 2022 року о 15 год.52 хв. він керуючи автомобілем ВАЗ 11183 реєстраційний номер т/з [NUMBER] рухався по а/д [NUMBER] в напрямку с. Нижні Ворота їхавши зі сторони Мукачева та був зупинений патрулем поліції, який здійснював фіксацію порушень на прилад ТРУКАМ0007041 без триноги, тримаючи прилад виключно в руках. Позивач зазначає у позові, що дорожній знак 5.70 про здійснення відеофіксації був відсутній на трасі М06 04.07.2022 р., що є порушенням ч.2 ст. 40 Закону Про Національну поліцію.Зупинку автомобіля ВАЗ 11183 реєстраційний номер т/з [NUMBER] було здійснено поліцейським чоловічої статі, а постанову серії ЕАР № 5567273 складала та виносила від початку і до кінця інспектор лейтенант поліції [PERSON] . Працівник поліції чоловічої статі, який здійснив зупинку т/з ВАЗ 11183 звинуватив його в тому, що він керуючи т/з рухався зі швидкістю 75 км/г, чим порушив п.12.4 ПДР порушення швид.режиму в населених пунктах. Також поліцейський додав, що його порушення правил ПДР зафіксоване на ТРУКАМ0007041, де чітко видно, що він нібито перебуваючи за кермом т/з SKODA FABIA [NUMBER] , яке належить [PERSON] - порушив ПДР. На його прохання пред`явити відеозапис із ТРУКАМу працівник поліції сказав, що картинка розмита і не може йому показати відео із нього. Позивач також зазначає у позові, що він 04 липня 2022 року взагалі не перебував за кермом т/з SKODA FABIA [NUMBER] , яке зазначене у постанові серії ЕАР № 5567273, а тому вважає, що працівник поліції внесла завідомо неправдиві дані у постанову серії ЕАР № 5567273 про адміністративне правопорушення від 04 липня 2022 року. Відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. З цією постановою позивач не згідний, вважає таку протиправною, необгрунтованою, безпідставною. Позивач зазначає у позові, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський не досліджував жодного доказу, висновок про вину позивача не грунтується на жодному доказі, що стверджено постановою ЕАР № 5567273 від 04.07.2022 року та вважає, що постанова серії ЕАР № 5567273 про адміністративне правопорушення від 04 липня 2022 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню. На підставі наведеного позивач просить позов задовольнити, постанову про накладення адміністративного стягнення визнати незаконною та скасувати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності ,позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити. Відповідь на відзив позивач не надав. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому суд розглядає справу у його відсутності, що відповідає положенням ст. 205 КАС України. 26 серпня 2022 року представником відповідача подано до суду відзив на адміністративний позов в якому зазначено, що даний позов не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі , затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395. Отже, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обгрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню. Та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що відносно позивача [PERSON] відповідач виніс постанову серії ЕАР № 5567273 від 04 липня 2022 року, згідно якої [PERSON] ставиться в вину те, що 04 липня 2022 року о 15 год.49 хв. керуючи транспортним засобом SKODA FABIA [NUMBER] , рухався зі швидкістю 75 км/год., чим перевищив встановлену швидкість в населеному пункті на 25 км. ТРУКАМ0007041, чим порушив п.12.4 ПДР - чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП. Цією ж постановою відповідач наклав на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених частинами перша, друга, третя, п`ята,шоста статті 122 КУпАП . Разом з цим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини [PERSON] в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано. Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення. Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові (постанова Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340). Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Згідно ст. 19 ч. 1 п. 1 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Як роз`яснює п. 3 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06 березня 2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії. Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1,2 ст. 7 КУпАП). Згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону. Відповідно до ст. 77 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Ч. 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Щодо вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину, в судове засідання відповідач не з`явився і не довів порушення позивачем Правил дорожнього руху України та правомірність прийнятого ним рішення по справі. Окрім цього в постанові про накладення адміністративного стягнення серія ЕАР № 5567273 від 04.07.2022 відсутні відомості про дослідження доказів. Відтак суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і визнає, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню. Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. З врахуванням того, що при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю . На підставі викладеного та

Результат розгляду: granted