Рішення адміністративного суду від 2023-03-14 00:00:00+02

Історія справи. 1. Головне управління Державної податкової служби в Чернігівській області (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до командитного товариства «Товариство з обмеженою відповідальністю «Поліссяєвробуд» (далі - Відповідач) про стягнення в дохід бюджету з рахунків Відповідача в банках, що обслуговують такого платника податків, кошти в сумі 231 061,52 грн для погашення податкового боргу з податку на додану вартість. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за Відповідачем обліковується заборгованість з ПДВ, яка станом на час звернення до суду з цим позовом не сплачена. 2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено повністю. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач у строки, визначені законодавством, не сплатив наявну в нього узгоджену податкову заборгованість, яка утворилася на підставі податкових повідомлень-рішень та є узгодженою. 3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначаючи, що він звернувся в цій справі із зустрічним позовом до суду щодо оскарження податкової вимоги про сплату спірної заборгованості, але зустрічну позовну заяву було повернуто судом. Разом з тим Апелянт зазначає, що частина податкового боргу, щодо якого ГУ ДПС у Чернігівській області заявлено позов у цій справі була ним сплачена відповідно до платіжних доручено № 2355 від 29.12.2021 на суму 32820,37 грн та № 2349 від 28.12.2021 на суму 1000,00 грн. З цих підстав Апелянт наполягає на відсутності правових підстав для стягнення податкового боргу в частині 33820,37 грн. Щодо спірної податкової заборгованості в іншій частині (197 241,15 грн) Апелянт зазначає, що вона ґрунтується на податковій вимозі, яку він намагався оскаржити, але щодо якої його позов, безпідставно, як він вважає, повернуто судом. З цих та інших підстав, на думку Апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому. 4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2023 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду. 5. У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив. 6. 14.03.2023 о 12:15 год. у судове засідання учасники справи не з`явилися та причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим відповідно до ст. 311 КАС України апеляційним судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про перехід до розгляду цієї справи в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав. 7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, командитне товариство «Товариство з обмеженою відповідальністю «Поліссяєвробуд» (код ЄДРПОУ 01037809) (далі - КТ «ТОВ «Поліссяєвробуд») перебуває на обліку в Головне управління Державної податкової служби в Чернігівській області (далі - ГУ ДПС в Чернігівській області) та є платником ПДВ. За Відповідачем обліковується заборгованість з ПДВ у загальному розмірі 231 061,52 грн, з яких 33 820,37 грн - штрафні санкції та 197 241,15 грн - пеня. 8. Позивач, вважаючи, що за Відповідачем обліковується узгоджений податковий борг, звернувся до суду з цим позовом. 9. Нормативно-правове обґрунтування. Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України). Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. У п. 38.1 ст. 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 31.1 статті 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п. 58.2 ст. 58 ПК України). Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Згідно підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. 10. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що податковим законодавством регламентовано обов`язок платників податків сплачувати узгоджені суми податкових зобов`язань. При цьому, ПК України визначено чітку процедуру звернення контролюючих податкових органів до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Разом з тим, обов`язкові умови (обставини), наявність яких у своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із таким позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкового органу до суду з позовом про її стягнення має бути узгодженою в порядку, установленому законодавством. 11. Обставини справи, установлені судом апеляційної інстанції. Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, колегія суддів установила, що заявлена Позивачем до стягнення сума податкового боргу в розмірі 231 061,52 грн складається з: 1) 197241,15 грн пені, нарахованої Відповідачу у зв`язку із несвоєчасним виконанням ним податкового повідомлення-рішення № 000000640500 від 18.11.2019. Правомірність вказаного ППР установлена рішенням суду у справі № 620/754/20, яке набрало законної сили; 2) з 1000,00 грн штрафних санкцій, донарахованих за несвоєчасну сплату податкових платежів за ППР № 0095261808 від 21.12.2021; 3) 32820,37 грн штрафних санкцій, донарахованих за несвоєчасну сплату податкових платежів за ППР № 0097511808 від 24.12.2021. 17.11.2020 ГУ ДПС у Чернігівській області направлено Відповідачу податкову вимогу № 5361-13 щодо сплати наявного в нього податкового боргу в розмірі 231148,08 грн. Така податкова вимога була отримана Відповідачем 19.11.2020. Разом з тим вказані штрафні санкції в розмірі 1000,00 грн та на суму 32820,37 грн сплачені Відповідачем відповідно до платіжних доручено № 2355 від 29.12.2021 та № 2349 від 28.12.2021. 12. Висновки суду апеляційної інстанції. Отже, станом на час звернення ГУ ДПС у Чернігівській області до суду з цим позовом частина податкового боргу із заявленого податковим органом (33820,37 грн) вже була сплачена Відповідачем. Тому, підстави для стягнення вказаної суми та задоволення позову в цій частині вимог відсутні. Водночас сума несплаченого податкового збору, що фактично була наявною у Відповідача станом на час звернення ГУ ДПС у Чернігівській області до суду з цим позовом становить 197241,15 грн і підлягає стягненню. 13. Доводи Апелянта про те, що спірна податкова заборгованість в іншій частині (197 241,15 грн) ґрунтується на податковій вимозі, яку він намагався оскаржити, але щодо якої його позов, безпідставно, як він вважає, повернуто судом, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідна ухвала суду першої інстанції переглянута в апеляційному порядку та ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2023 залишена без змін, а отже набрала законної сили і не може ставитися під сумнів. При цьому колегія суддів враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28.11.1999 по справі «Brumarescu v. Romania» («Брумареску проти Румунії») та від 24.07.2003 по справі «Ryabykh v. Russia» («Рябих проти Росії»), про те, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. 14. Аналізуючи всі доводи учасників справи, судова колегія також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 15. Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено обставини справи, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 16. Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування. 17. Таким чином, апеляційна скарга командитного товариства «Товариство з обмеженою відповідальністю «Поліссяєвробуд» підлягає задоволенню частково, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року - скасувати, позов - задовольнити частково. 18. Розподіл судових витрат. Відповідно до частин третьої, шостої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Отже, з огляду на результат розгляду цієї справи в суді апеляційної інстанції, на користь Відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 761,64 грн, відповідно до частини позовних вимог, у задоволенні яких відмолено.

Результат розгляду: partial