Рішення адміністративного суду від 2022-07-28 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року позов задоволено повністю. Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду у Київській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданим Білоцерківським РВ УДМС України в Київській області, 17.10.2015 року та має статус громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони радіоекологічного контрою (категорія 4) серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про шлюб від 01.02.1986 року серія [NUMBER] , вона перебувала у шлюбі з громадянином [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.05.2017 року [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] , померлий чоловік - [PERSON] , мав статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4) та був інвалідом 2 групи захворювання якого було пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія АВ №0769347 від 23.02.2017 року. Позивач звернулась до Білоцерківської міської ради з метою отримання посвідчення особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, як дружина померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою. Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації за поданням Білоцерківської міської ради, прийнято рішення про відмову позивачу у видачі посвідчення постраждалої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Не погоджуючись із прийнятим рішенням, 09.08.2018 року позивач звернулася до Київського окружного адміністративного суду. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 року у справі №810/4152/18 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо визнання протиправною відмову Київської обласної державної адміністрації у видачі [PERSON] посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1; зобов`язано Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації повторно розглянути подання виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради Київської області, щодо видачі [PERSON] посвідчення дружини особи, померлого громадянина, віднесеного до постраждалих унаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою. На виконання вказаного рішення суду, Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, 05.06.2019 видано [PERSON] посвідчення дружини померлого громадянина з числа потерпілих категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою. 24.11.2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення на пенсію по втраті годувальника. Листом від 25.11.2020 року відповідачем повідомлено при прийняте рішення від 24.11.2020 року №8489, яким відмовлено у переведенні на пенсію по втраті годувальника. Вважаючи, прийняте рішення протиправними та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулася з даним позовом до суду. Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Згідно із ст. 10 Закону № 105 8-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором. Пунктом 1 частини 2 ст. 36 Закону № 1058-ІУ визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; В силу положень ч. З ст. 36 Закону № 1058-ІУ до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. З огляду на викладене, судом першої інстанції правильно встановлено, що право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 1058-ІУ мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на повному його утриманні та одержували від нього допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1). З матеріалів справи вбачається, що позивач отримує пенсію за віком. Свідоцтвом про шлюб підтверджено факт перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] . До документів, що підтверджують факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, відносяться і довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами ст. З Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (п. 2.11. Порядку № 22-1). Факт спільного проживання позивача з [PERSON] у період з 01.10.2001 року по 04.05.2017 року є доведеним та підтверджується актом Житолово-комунальної контори №1 Комунального підприємства Білоцерківської міської ради №1/4 від 02.08.2018 року. Отже, відмова відповідача щодо переведення позивача на пенсію по втраті годувальника з мотивів відсутності довідки про склад сім`ї чи документу про реєстрацію місця проживання позивача разом із годувальником за однією адресою є необґрунтованою. З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 24.11.2020 року №8789 є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідно до вимог ст. 45 Закону України №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Оскільки, [PERSON] звернулася до відповідача із відповідною заявою 24.11.2020 року, то нарахування у даному випадку слід здійснювати з дати звернення. Відтак, є обґрунтованими та підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобов`язання переведення [PERSON] на пенсію по втраті годувальника з 24.11.2020 року. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied