Рішення адміністративного суду від 2022-02-15 00:00:00+02

В липні 2021 року [PERSON] (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив: - визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 19.04.2021 року №951060180562 про перерахування моєї пенсії з 13.12.2019 року із розрахунку 60% від заробітної плати (грошового забезпечення), визначеної у довідці прокуратури Одеської області від 05.03.2020 року №125 та із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність; - зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити з 13.12.2019 року перерахунок та виплату [PERSON] пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Одеської області від 05.03.2020 року №125 без обмеження її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат. - зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати суму пенсії за минулий період з 13.12.2019 року до моменту здійснення перерахунку пенсії. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно здійснено перерахунок пенсії позивача на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 року у справі №420/2683/20 з обмеженням граничного розміру (10 прожиткових мінімумів) та неправомірним застосуванням відсоткової ставки 60% від середнього заробітку. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.04.2021 року №951060180562 в частині перерахування пенсії із 13.12.2019 року із розрахунку 60% від заробітної плати (грошового забезпечення), визначеної у довідці прокуратури Одеської області від 05.03.2020 року за №125. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 13.12.2019 року перерахунок та виплату [PERSON] пенсії за вислугу років, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Одеської області від 05.03.2020 року за №125, з урахуванням раніше проведених виплат. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт, звертаючи до суду апеляційної інстанції, не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити з 13.12.2019 року перерахунок та виплату [PERSON] пенсії за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII ( у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці від 05.03.2020 року №125 з урахуванням раніше проведених виплат та вважає, що таких перерахунок має бути здійснено, окрім вищенаведеного, без обмеження її максимального розміру. В іншій частині просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, [PERSON] є пенсіонером та отримував пенсію за вислугу років у розмірі 90% від заробітної плати, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». 05.03.2020 року прокуратурою Одеської області видано довідку №125 для звернення до органів Пенсійного фонду України з метою проведення перерахунку призначеної пенсії, згідно якої розмір заробітної плати (грошового забезпечення) і доплати, які передбачені законодавством за відповідною посадою заступника прокурора району складають 40123,62 грн.. Довідка видана на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 та ст.81, 86 Закону України «Про прокуратуру» та у зв`язку з початком роботи окружних прокуратур (Наказ Генерального прокурора від 17.02.2021 року №40). Цю довідку про розмір заробітної плати видано за нормами, чинними на 06.09.2017 року за відповідною (прирівняною) посадою заступника прокурора району. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/2683/21 від 16.03.2021 року адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.03.2020 року № 180562 про відмову в перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років [PERSON] на підставі довідки Прокуратури Одеської області №125 від 05.03.2020 року з 13.12.2019 року із врахуванням раніше виплачених сум. Як вбачається з матеріалів справи, 19.04.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято протокольне рішення №951060180562 про перерахунок пенсії (а.с.29). Відповідно до вказаного перерахунку: Середньомісячний заробіток - 40123,62 грн; Загальний процент розрахунку пенсії від заробітку - 60%; Основний розмір пенсії від середнього заробітку - 24074,17 грн; Місяць підвищення пенсії - 01.05.2021 року; Максимальний розмір пенсії: з 01.05.2021 року по 30.06.2021 року - 17690,00 грн., з 01.07.2021 року по 30.11.2021 року - 18540,00 грн. та з 01.12.2021 року - 19340,00 грн.. На підставі рішення адміністративного суду по справі №420/2683/20 від 16.03.2021 року, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №951060180562 від 19.04.2021 року перерахунок пенсії за вислугою років позивачу здійснено з обмеженням граничного розміру (10 прожиткових мінімумів) та неправомірним застосуванням відсоткової ставки 60% від середнього заробітку. Вважаючи своє право порушеним діями відповідача щодо обмеження пенсії під час перерахунку максимальним розміром та зменшення основного розміру пенсії з 90% на 60% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом. 25.06.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про надання інформації щодо перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» із застосуванням зменшеного відсотка основного розміру пенсії та з застосуванням обмеження її максимального розміру. 12.07.2021 року Головним Управлінням ПФУ в Одеській області надано відповідь за вих. №11299-11840/Т-02/8-1500/21, відповідно до якого, оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду 16.03.2021 року по справі №420/2683/20 не зобов`язано проводити перерахунок пенсії при збільшенні заробітної плати, виходячи з розрахунку 90% від заробітної плати та без обмеження її максимального розміру, то пенсію перераховано відповідно до ч.20 ст.86 та ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру». Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії прокурорів має застосуватися норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а наступні зміни законодавства стосувалися змін розміру відсотків при призначенні пенсії прокурорам. Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на осіб, яким пенсія перераховано відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Зазначені положення Закону №3668-VI неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування. А отже, позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині розміру відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії позивача з огляду на наступне. На час призначення позивачу пенсії особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначалися ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (до 15.07.2015 року). Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, в редакції, що діяла на час призначення пенсії, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. В подальшому положення ст.50-1 Законом №1789-ХІІ втратили чинність, окрім частин 3, 4, 6 та 11, проте ці частини не стосувались питання проведення перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури, у зв`язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Відповідно до ч.2 ст.86 Закону №1697-VII (в редакції станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії 16.04.2020 року) пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Саме на підставі вказаних положень чинного законодавства, відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивачу встановлено розмір пенсії 60 відсотків. В даній справі по суті розглядаються правовідносини, які виникли внаслідок перерахунку, який був встановлений в первинній редакції ч.20 ст.86 Закону №1697-VII, відповідно пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019. На думку колегії суддів слід дослідити можливість застосування норми ч.1 ст.50-1 Закону №1789-XII, яка втратила чинність станом на дату проведення перерахунку здійсненого відповідно до норм чинного Закону №1697-VII. У Рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Таким чином, в ситуації з перерахунком призначеної пенсії працівникам органів прокуратури таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на законі, який втратив чинність. В даному випадку, позивач, бажаючи реалізувати своє право на перерахунок пенсії, звернувся до органу ПФУ з довідкою про розмір його заробітної плати, яку складено відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(II)/2019 та ст.ст.81, 86 Закону №1697-VII із складовими, які є відмінними від тих, на підставі яких визначався розмір його пенсії при призначенні та перерахунках здійснених в період чинності Закону №1789-XII. Необхідно враховувати те, що розмір пенсії прокурора перебуває у прямій залежності від його заробітної плати, яка є базою для обрахунку пенсії, але заробітна плата прокурора Законами України від 05.11.1991 року №1789-XII та від 14.10.2014 року №1697-VII визначалась по-різному. Так, частиною 1 ст.49 Закон №1789-XII було передбачено, що заробітна плата прокурорів і слідчих прокуратури складається із посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років, а розміри посадових окладів, надбавок за класні чини та вислугу років затверджуються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, Законом №1789-XII не було визначені розміри посадових окладів прокурорів і повноваження щодо їх визначення були надані Кабінету Міністрів України. На виконання своїх повноважень Кабінет Міністрів України постановою від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» затвердив схему посадових окладів працівників органів прокуратури. Згідно з частиною 1 ст.81 Закону №1697-VІІ заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Частинами 1 та 3 ст.81 Закону №1697-VІІ визначено структуру заробітної плати, відповідно до якої заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 01.01.2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 01.01.2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З наведеного слідує, що на відміну від діючого Закону №1697-VІІ, попередній Закон №1789-XII по-іншому визначав складові заробітної плати прокурів та не встановлював розміри посадових окладів, повноваження щодо встановлення яких були надані Кабінету Міністрів України, у межах яких прийнято Постанову №505, яка і визначила відповідні розміри посадових окладів прокурорів. Згідно з п.1 Розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури» від 19.09.2019 року №113-IX (далі - Закон №113), визнано такими, що втратили чинність норми Закону України «Про прокуратуру» у редакції 1991 року, у тому числі частина 1 ст.49, якою однією зі складових заробітної плати прокурорів визначалась надбавка за класні чини. Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 року у справі №6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року у справі №6-р/2020 визначено, що положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Таким чином, положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто, з 26.03.2020 року. Колегія суддів звертає увагу на висновки сформовані в рішенні Конституційного Суду України від 26.03.2020 року у справі №6-р/2020, а саме, що заробітна плата прокурорів, як елемент організації та порядку діяльності прокуратури в розумінні статті 131-1 Основного Закону України, має визначатися виключно законом. За таких умов, позивач має право отримувати пенсійні виплати, обраховані із суми заробітної плати прокурорів, встановленої чинним Законом №1697-VII. Реалізуючи своє право на перерахунок пенсії на підставі норм чинного Закону №1697-VII, та отримавши належну довідку, складену відповідно до приписів вказаного Закону, позивач помилково вважає можливим застосування ст.50-1 Закону №1789-XII, оскільки вона втратила свою чинність. Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсоткове значення розміру пенсії є незмінним та має застосовуватися норма, що визначала відсотковий розмір пенсії станом на дату її призначення. Колегія суддів зауважує, що ретроспективне застосування при обчисленні пенсійної виплати позивачу положень статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, яка на дату такого перерахунку втратила чинність, неодмінно призведе до ситуації непрямої дискримінації інших пенсіонерів з числа прокурорів та суперечитиме принципу дії закону у часі. Отже, застосування при обчисленні пенсії позивача з 13.12.2019 року положень статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, які втратили чинність, щодо визначення розміру пенсійної виплати виходячи з 90% місячного заробітку не відповідатиме конституційному принципу рівності перед законом та суперечитиме приписам ст.24 Конституції України. Відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Щодо доводів апелянта стосовно здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром, судова колегія зазначає. Враховуючи, що перерахунок пенсії позивача слід здійснювати відповідно до положень чинного Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, то аналізу підлягають норми саме цього закону, які передбачають обмеження виплати пенсії максимальним розміром. Згідно положень абзацу 6 п.15 ст.86 Закону №1697-VII (в редакції Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII частину 15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року викладено в такій редакції, зокрема: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність». Пунктом І прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII визначено, що в частині вищевказаних змін закон набирає чинність з 25.04.2015 року. З наведеного слідує, що вказаними законодавчими положеннями встановлено обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнані, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України, а тому підстав для визначення протиправним обмеження пенсії позивачу максимальним розміром судова колегія не вбачає. Також колегія суддів зауважує, що обмеження пенсій прокурорів максимальним розміром встановлювалося також і в попередньому Законі України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, а саме статтею 50-1 даного Закону, які не було визнано неконституційними. Судова колегія усвідомлює, що чинні положення абзацу 6 п.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року йдуть в розріз із положеннями ст.81, ч.2 ст.86 даного Закону, оскільки вони по суті нівелюють можливість отримання прокурором пенсії в розмірі саме 60% (конкретному матеріальному (грошовому) виразі) від його заробітної плати. В той же час, колегія суддів вважає неможливим застосувати механізм, визначений ст.7 КАС України, а саме звернутися до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України, оскільки стосовно абз.6 п.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року таке подання до Конституційного Суду України вже здійснювалося Верховним Судом України 20.01.2017 року. За наслідками розгляду вказаного подання ухвалою Великої Палати Конституційного Суду України від 19.06.2018 року по справі №1-19/2018(172/17) відмовлено у відкритті конституційного провадження. Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 року справа № 580/5962/20. Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про здійснення перерахунку пенсії з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати.

Результат розгляду: partial