Рішення адміністративного суду від 2023-04-11 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Інспектора 3 роти 1 батальйону Управління Патрульної поліції в Житомирській області Департаменту Патрульної поліції сержанта поліції Гаврикова Ігоря Ігоровича, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліці, в якому просив скасувати постанову серії ЕАР №6212830 від 26.11.2022 року, про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, та закрити провадження у справі. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.02.2023 позовні вимоги задоволено частково. Змінено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6212830 від 26 листопада 2022 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 - 3 КУпАП, виключивши з неї вказівку про адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. та зазначити, що згідно ст.22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення звільнити [PERSON] від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито, згідно ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження. Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що сфера застосування статті 22 КУпАП поширюється саме на орган, упованожений вирішувати справу (у даному випадку інспектор 3 роти 1 батальйону УПП у Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Гавриков І.І. та належить до дискреційних повноважень останніх. Враховуючи те, що позивачем свою вину визнано, а обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість звільнити відповідача від адміністративної відповідальності за правилами ст.22 КУпАП. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 11.04.2023. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Як встановлено судом першої інстанції, 26.11.2022 інспектором 3 роти 1 батальйону УПП у Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Гавриковим І.І. було винесено постанову серії ЕАР №6212830 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП, а саме за те, що 26.11.2022 о 03:28 позивач на дорозі М21 200 км, керував транспортним засобом Opel Omega д.н.з. [NUMBER] , в якого в темний час доби не працювала підсвітка номерного знаку, чим порушив п.2.9 "в" Правил дорожнього руху, внаслідок чого до позивача застосовано стягнення у виді 1190 грн. штрафу ( а.с. 14). Вважаючи зазначену постанову протиправною, [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач керував транспортним засобом, в якого в темний час доби не працювала підсвітка номерного знаку, чим порушив п.2.9 "в" Правил дорожнього руху, в зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності із застосуванням стягнення у виді штрафу. Дані обставини знайшли своє підтвердження під час дослідження відеозаписів, які долучені відповідачем до відзиву. Водночас суд врахував повідомлені позивачем обставини, за яких виникла несправність, вказана у постанові поліцейського, намагання позивача самостійно усунути таку несправність частково та повне її усунення при наявній можливості. Також суд врахував відомості про особу винного, ставлення особи до вчиненого правопорушення та його наслідків. Тому, із урахуванням наведеного, суд вважає можливим у даному випадку, на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, застосувати звільнення порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне. Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху. Правилами дорожнього руху України (далі - ПДР України) визначається порядок дорожнього руху на всій території України, за порушення якого особи несуть відповідальність передбачену законодавством. Згідно із п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м. Відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП настає за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака. У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Частиною 2 статті 72 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що представник відповідача не надав суду достатніх доказів, які б підтверджували про неможливість визначити з відстані 20 м. символів номерного знаку [NUMBER] , окрім цього із відеозапису наданого працівниками поліції не можливо встановити факт керування позивачем транспортним засобом Opel Omega д.н.з. [NUMBER] , в якого в темний час доби не працювала підсвідка номерного знаку. При цьому, колегія суддів приймає до уваги посилання позивача на обставини, за яких виникла несправність, вказана в постанові поліцейського, намагання позивача самостійно усунути таку несправність частково та повне її усунення при наявній можливості. Вищевказане твердження позивача грунтується на вимогах п. 31.5 ПДР, де зазначено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил (в т. ч. освітлення номерного знака), водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. Однак, відповідач не взяв вказане до уваги всупереч вимогам п. 31.5 ПДР, та виніс щодо позивача постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано суду достовірних доказів в підтвердження того, що позивач [PERSON] своїми діями порушив ПДР України, а тому постанова серії ЕАР №6212830 від 26.11.2022 про притягнення [PERSON] адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП \~є протиправною та підлягає скасуванню. Перевіряючи законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення в частині застосування до позивача ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Згідно з частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі. Статею 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. При цьому відповідно до статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною 3 статті 122 КУпАП, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Таким чином, уповноваженим суб`єктом, наділеним виключними дискреційними повноваженнями звільняти порушника від адміністративної відповідальності, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, є виключно органи уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, тоді як суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вправі: скасувати спірну постанову і закрити провадження у справі за відсутністю складу адмінправопорушення або скасувати постанову та направити справу на новий розгляд або ж змінити захід стягнення. Отже, приймаючи рішення про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, суд першої інстанції вийшов за межі своєї компетенції, тим самим втрутившись в дискреційні повноваження відповідача, що не відповідає загальним принципам та засадам адміністративного судочинства. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викледній у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №520/2098/17. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого 2023 року прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовслід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України із Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 496.20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Результат розгляду: partial