Рішення адміністративного суду від 2023-08-24 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просить суд: визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України, які полягають у не підготовці та не поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновлених грошового атестату та довідки за 24 останні календарні місяці військової служби підряд перед звільненням для перерахунку пенсії [PERSON] з урахуванням здійснених доплат складових грошового забезпечення, що визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт; зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фону України в Харківській області для перерахунку пенсії [PERSON] з дня її призначення, грошовий атестат та довідку про грошове забезпечення за останні 24 місяці, що передували звільненню з військової служби з урахуванням проведеного Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України перерахунку грошового забезпечення відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду 19.11.2021 по справі №520/17370/21. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 року адміністративний позов [PERSON] залишено без задоволення. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 року та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що з 29.01.2020 (з дня набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 826/6453/18) у позивача виникли правові підстави для обчислення складових грошового забезпечення (посадового окладу та окладу за військовим званням) шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Зазначає, що у спірних правовідносинах приписи Інструкція №155 не застосовуються, оскільки вона регулює питання щодо видачі грошового атестату у період проходження служби військовою частиною саме військовослужбовцю. У силу того, що позивач звільнений з військової служби, не є військовослужбовцем, на нього Інструкція №155 не розповсюджується. Вказує, що предметом спірних правовідносин є надання до пенсійного органу грошового атестату та довідки про грошове забезпечення, подання яких до пенсійного органу законодавством покладено виключно на Адміністрацію Державної прикордонної служби України. Стверджує, що підлеглий відповідачеві фінансовий орган Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України відповідно до п.4 розділу III Інструкції №760 на запит відповідача повинен надати йому грошовий атестат та довідку про грошове забезпечення. Відповідач по справі не скористався \~правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України. Відповідно до п.п. \~1, 3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи і сторонами не заявлялись клопотання про \~розгляд справи за їх участі, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Учасникам \~по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа. Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України \~суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга \~не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач проходив військову службу в системі Державної прикордонної служби України. Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 01.06.2021 №486-ос позивача звільнено з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту. Наказом начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.07.2021 №387-ос позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, а останнім днем проходження військової служби було визначено 01.08.2021. Під час проходження військової служби за період з 29.01.2020 по 01.08.2021 позивачеві не у повному обсязі нараховувалося та виплачувалося грошове забезпечення, що вплинуло на розмір його пенсії. На виконання судового рішення у справі №520/17370/21 Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України було здійснено перерахунок та доплату грошового забезпечення за період з період з 29.01.2020 по 01.08.2021.\~ У грудні 2022 року позивач звернувся до відповідача з листом стосовно підготовки та направлення до ГУ ПФУ в Харківській області оновленої довідки про розмір та складові грошового забезпечення позивача за останні 24 місяці, що передували звільненню з військової служби з урахуванням проведеного Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України перерахунку, про який вказувалося вище. Листом за №11/Б12292-1196 від 19.01.2023р. відповідач відмовив позивачеві у підготовці та направленні до ГУ ПФУ в Харківській області оновлених довідки та грошового атестату про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням для проведення перерахунку пенсії, з урахуванням здійснених доплат. В обґрунтування відмови зазначено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду 19.11.2021 по справі №520/17370/21 на відповідача не покладено обов`язок стосовно підготовки та направлення до пенсійного органу оновленої довідки та грошового атестату про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням та приписи постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» діючим військовослужбовцям розміри посадових "окладів та окладів за військовим званням встановлюються, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018. Позивач не згоден зі вказаними діями, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції \~виходив з відсутності підстав для покладення на відповідача обов`язку підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фону України в Харківській області для перерахунку пенсії позивача з дня її призначення, грошовий атестат та довідку про грошове забезпечення за останні 24 місяці, що передували звільненню з військової служби з урахуванням проведеного Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України перерахунку грошового забезпечення відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду 19.11.2021 по справі № 520/17370/21. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне. Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ (далі по тексту - Закон №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Згідно з ч.3 ст.9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. 30.08.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, зокрема схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації згідно з додатком 7 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14. Згідно з п.п. 2, 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 (у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», в подальшому Постанова №103), грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Відповідно до п.1 Постанови №103 перераховуються пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Пунктом 6 Постанови №103 внесені зміни до Постанови №704, зокрема, пункт 4 якої викладено в такій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». Тобто, пунктом 4 Постанови №704 (у редакції Постанови №103) при встановленні правила обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу застосовано такий показник як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р.". Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18, яка набрала законної сили 29.01.2020 року, визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103. Таким чином, з 29.01.2020 року, дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18, пункт 6 Постанови №103 втратив чинність та була відновлена дія п.4 Постанови №704 у первісній редакції. Згідно з п.3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року. Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.99р. №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 р. №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). У вказаних рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Враховуючи вищевикладене, оскільки норма п.3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за приписи п.4 постанови КМУ №704, у редакції до внесення змін постановою КМУ №103, а також додатків 1, 12, 13, 14 постанови КМУ №704, то для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням з 29.01.2020 року підлягає застосуванню як розрахункова величина - прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року. Таким чином, з 29.01.2020 року відновлена дія такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, замість попередньої редакції обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімумом для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018 року. Судовим розглядом справи встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/17370/21 Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України було проведено нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення (розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням). Суд зазначає, що відповідно до п.1 Порядку проведення перерахунку пенсії, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008 (далі по тексту - Постанова №45), пенсії призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, державний орган, з якого особа була звільнена із служби, видає довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій. Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі по тексту Порядок №3-1), в п.7 визначає, що для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються серед інших грошовий атестат або довідка про розмір грошового забезпечення і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед звільненням з військової служби. З урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні у справі №520/17370/21, про неправильне нарахування та виплату грошового забезпечення позивачу, суд доходить висновку, що до грошового атестату та довідки за 24 останні календарні місяці військової служби підряд перед звільненням для перерахунку пенсії позивачу належить внести виправлення для подальшого її подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку пенсії останнього. Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги про те, що після 01.01.2018 року не було прийнято Кабінетом Міністрів України жодної постанови про підвищення/зміну розмірів грошового забезпечення, відповідно судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що у свою чергу призвело до неправильного вирішення справи по суті, колегія суддів зазначає, що такі доводи скарги є необґрунтованими та такими, що суперечать наведеним вище висновкам суду, оскільки, як вже зазначалося вище в січні 2020 року відбулось підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців (через збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний рік). Вказане підвищення відбулося на підставі п.4 Постанови № 704 (в первісній її редакції). Крім того, як зазначено вище, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 року у справі №520/17370/21 відновлено право позивача на отримання грошового забезпечення (розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням) та одноразової грошової допомоги при звільненні з 29.01.2020 по 01.08.2021 шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704. Щодо посилання відповідача на те, що видача грошових атестатів належить до компетенції Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому на посаді заступника начальника відділу організації оперативно-розшукової діяльності управління оперативно-розшукової діяльності позивач проходив військову службу, то колегія суддів вказує на таке. Відповідно до пп.1 п.1 розд. І Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.09.2018 року №760, ця Інструкція визначає процедуру організації в Міністерстві внутрішніх справ України, центральних органах виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України (Національна поліція України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Адміністрація Державної прикордонної служби України (далі - ЦОВВ)), та Національній гвардії України роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Підпунктами 1-4 п.1 розд. ІІ Інструкції №760 визначено, що уповноважені структурні підрозділи: 1) організують роботу з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства; 2) розглядають листи та звернення із питань оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій, для отримання пільг, а також здійснюють прийом громадян, які звертаються з цих питань; 3) приймають від підрозділів персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерських підрозділів) документи, передбачені Порядком та цією Інструкцією для призначення (перерахунку) пенсій; 4) готують та подають у встановленому чинним законодавством порядку до органів, які призначають пенсії, документи для призначення (перерахунку) пенсій. Таким чином, виходячи із положень Порядку №3-1 та Інструкції №760, саме на відповідача покладено обов`язок підготувати та подати до пенсійного органу документи, необхідні для призначення (перерахунку) пенсії позивача. При цьому, з урахуванням приписів пп.3 п.1 розд. ІІ Інструкції №760, відповідач не позбавлений права самостійно отримати грошовий атестат для подальшого його направлення в пенсійний орган саме від підрозділу фінансового забезпечення Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Доводи відповідача про передчасність позовної вимоги щодо видачі нової довідки про грошове забезпечення у зв`язку з дійсністю попереднього грошового атестата позивача, колегія суддів вважає помилковим, оскільки підлеглий відповідачеві фінансовий орган Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, відповідно до п.4 розд. ІІІ Інструкції №760, на запит відповідача повинен надати йому грошовий атестат та довідку про грошове забезпечення. Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи. Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29). \~ Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Результат розгляду: granted