Рішення адміністративного суду від 2022-11-21 00:00:00+02

ТзОВ «СІМБА БЕЙБІ» звернулося з адміністративним позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 21.12.2021 №UA205030/2021/000252/2. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Волинської \~митниці про коригування митної вартості товарів від 21.12.2021 №UA205030/2021/000252/2; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМБА БЕЙБІ» судовий збір у розмірі 2481,00 грн. 16.08.2022 на адресу суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення. Вказана заява обґрунтована тим, що при ухваленні вказаного вище судового рішення судом не вирішено питання щодо судових витрат, зокрема, витрат на залучення перекладача, які позивачем у даній справі були понесені. Додатковим рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року Заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМБА БЕЙБІ» витрати, пов`язані із залученням перекладача, у розмірі 3000,00 грн. У задоволенні решти вимог заяви про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено. Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції Волинська митниця подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення. Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2022 повернуто апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року у справі №140/4160/22. Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви, тому додаткове рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції. Відповідно до статті 311 КАС України розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. Згідно пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України, встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 1 статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 КАС України спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. У випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною п`ятою статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно частин шостої-восьмої статті 137 КАС України розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що у прохальній частині позовної заяви, яка надійшла на адресу суду 06.06.2022, представником позивача було заявлено про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених судових витрат. З огляду на вище зазначене, та враховуючи те, що судові витрати, які, як зазначалось вище, складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких і належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням перекладача, тому доводи апелянта про відсутність поданої у встановлені КАС України строки відповідної заяви є необґрунтованими. Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона була подана без додержання вимог, встановлених статтею 161 КАС України, а саме на підтвердження обставин та доводів, викладених у позовній заяві, подано письмові докази, які викладені іноземною мовою та не перекладені українською мовою, та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, зазначивши спосіб усунення шляхом подання до суду належного офіційного перекладу документів, долучених до позовної заяви, що викладені іноземною мовою. На виконання вимог вказаної ухвали суду представником позивача було подано до суду заяви від 14.06.2022 та від 24.06.2022, до яких було долучено офіційний переклад документів, складених іноземною мовою, які підтверджують факт придбання позивачем товару «дитячі настільні ігри», а саме: договір купівлі-продажу від 24.02.2020 №SIMBA-TR-1, Доповнення 1 від 21.12.2020 до договору від 24.02.2020 №SIMBA-TR-1, рахунок-фактуру (інвойс) від 16.12.2021 №FE/0026/12/21, автотранспортна накладна б/н від 16.12.2021 та прайс-лист від 01.01.2021. При цьому, до вказаних заяв від 14.06.2022 та від 24.06.2022, поданих до відкриття провадження у справі, представником позивача на підтвердження понесених витрат на залучення перекладача було долучено до матеріалів справи: лист-замовлення від 09.06.2022 №06/22/3-1, адресований ФОП [PERSON] , щодо перекладу документів державною мовою у справі №140/4160/22; рахунок-фактуру від 20.06.2022 №20/06/2022, в якому зазначено, що послуги ФОП [PERSON] щодо перекладу документів відповідно до замовлення від 09.06.2022 у судовій справі №140/4160/22 становлять 5600,00 грн. Додатково на підтвердження факту оплати позивачем за надані послуги перекладача до заяви про ухвалення додаткового судового рішення, яка була сформована в системі «Електронний суд» 15.08.2022 (тобто, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 10.08.2022), представником позивача було долучено також платіжне доручення від 27.06.2022 №713 про сплату ФОП [PERSON] коштів у сумі 5600,00 грн. (призначення платежу оплата згідно рахунку від 20.06.2022 №20/06/2022). Отже, позивачем документально підтверджено понесені витрати на оплату робіт (послуг) залученого ним перекладача. Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. З урахуванням наведеного, та враховуючи те, що у позовній заяві було заявлено про стягнення судових витрат, із заявою про ухвалення додаткового судового рішення та відповідними доказами представник позивача звернувся до суду з дотриманням строку, встановленого частиною сьомою статті 139 КАС України, а рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.08.2022 питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача, не було вирішено, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у цій справі ухвалено додаткове рішення, яким вирішено питання про судові витрати шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних із залученням перекладача, у розмірі 3000,00 грн. Щодо поданої апеляційної скарги та її доводів скаржника то така не містить підстав щодо неправомірно стягнення судових витрат відповідно з врахуванням встановлених та поданих доказів, а судом першої інстанції правомірно винесено додаткове рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не спростовує додаткового рішення суду першої інстанції, яке колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника. Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду додаткового рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Результат розгляду: denied