Рішення адміністративного суду від 2022-04-20 00:00:00+03

У жовтні 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (ГУПФУ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі ДВС) про скасування постанови від 28.09.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 66955230. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року позов задоволено. Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову повністю. Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке. Судом першої інстанції встановлено, що виконавчим листом від 09.11.2011 № 2-а-4343/11, який виданий на підставі постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17.08.2011 № 2-а-4343/11, передбачено здійснити перерахунок підвищення до пенсії [PERSON] (правонаступник [PERSON] ) за період з 01.03.2011 по 17.06.2011 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і провести відповідні виплати з урахуванням попередньо виплачених сум. З метою виконання вказаного виконавчого листа відповідачем було прийнято постанову від 28.09.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 66955230. Прийняття вказаної постанови і стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вважав, що виплата вказаної пенсії, нарахованої на виконання рішення суду, має проводитись органом, іцо здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів для погашення заборгованості через орган державної виконавчої служби за місцезнаходженням Головного управління у відповідності до Порядку № 440. Крім того, суд встановив, що на виконання постанови від 17.08.2011 ГУПФУ проведено перерахунок пенсії, що підтверджується протоколом про перерахунок та розрахунком доплати. Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке. Так, положеннями ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 1 статті 1 Розділу 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року № 4901-VI (далі Закон № 4901) Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження " (далі - рішення суду), та особливості їх виконання. В частині 1 статті 2 Закону № 4901 зазначається, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган. Відповідно до п.3 Розділу II Закону № 4901 виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення. Відповідно до пункту 1 Розділу II Закону № 4901 закон набрав чинності 01.01.2013 року. З метою реалізації пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 4901 Постановою Кабінетів Міністрів України 03.09.2014 року за № 440 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (далі Порядок № 440), який визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених п.3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 4901, інвентаризації та погашення заборгованості за ними. Згідно п. 3 Порядку №440 рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. З аналізу наведеного вбачається, що виконання судових рішень саме органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (та відповідно до положень Закону № 4901 та Порядку № 440) відбувається виключно щодо рішень суду про стягнення коштів та/або зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган. Разом з тим, як було зазначено вище, постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17.08.2011 № 2-а-4343/11, передбачено лише здійснити перерахунок підвищення до пенсії [PERSON] (правонаступник [PERSON] ) за відповідний період та у певному розмірі та провести відповідні виплати (тобто без стягнення коштів та безвідносно до майна), що свідчить про те, що порядок виконання вказаного рішення та виконавчого листа, виданого на його виконання, не підпадає під регуляцію Закону № 4901 та Порядку № 440, натомість таке виконання повинно відбуватись у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», згідно ч.1 ст.3 якого відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом. Отже, враховуючи вищезазначене, та з огляду на положення ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», за якими виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість прийняття відповідачем спірної постанови від 28.09.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 66955230. Крім того, колегія суддів відкидає посилання позивача та відповідні висновки суду першої інстанції з цього приводу щодо виконання постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17.08.2011 № 2-а-4343/11, оскільки позивачем не надано жодних доказів щодо безпосередньої сплати перерахованого підвищення до пенсії [PERSON] (правонаступник [PERSON] ), зобов`язання щодо якої (сплати) містить вказана постанова суду. Отже, приймаючи до уваги все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування постанови від 28.09.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №66955230 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Результат розгляду: denied