Рішення адміністративного суду від 2023-02-06 00:00:00+02

28 жовтня 2022 року позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Пасічника А.З., пред`явив до Бучацького районного суду Тернопільської області позов до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №646305 від 23 жовтня 2022 року. Позов обгрунтовано тим, що оскаржуваною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 6 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень. В постанові зазначено, що 23 жовтня 2022 року [PERSON] керував транспортним засобом, у якому не підсвічувався державний номерний знак, та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги ПДР України. Своїми діями водій вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 6 ст. 121 КУпАП. Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає дійсним обставинам справи. Зазначеного правопорушення він не вчиняв, оскільки 23 жовтня 2022 року він не керував жодним транспортним засобом і правил дорожнього руху не порушував. З цих підстав просив скасувати зазначену постанову і закрити провадження у справі. 01 листопада 2022 року ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області вказану адміністративну справу передано на розгляд Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області. 07 грудня 2022 року матеріали справи надійшли до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської від 12 грудня 2022 року прийнято зазначену адміністративну справу до провадження та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 21 грудня 2022 року на 12 год. 30 хв. 20 грудня 2022 року на адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання від представника позивача [PERSON] адвоката Пасічника А.З. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи «Easycon», у задоволенні якого ухвалою суду від 20 грудня 2022 року йому було відмовлено. 21 грудня 2022 року на адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання від представника позивача [PERSON] адвоката Пасічника А.З. про відкладення розгляду справи. 21 грудня 2022 року оголошено повітряну тривогу по всій території України в тому числі о 12 год. 27 хв. на території Тернопільської області, яка закінчилась о 14 год. 25 хв., у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 06 лютого 2023 року на 14 год. 30 хв. 23 грудня 2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із ненадходженням матеріалів позовної заяви. Однак, вже 10 січня 2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив, зміст якого зводиться до того, що згідно з оскаржуваною постановою 23 жовтня 2022 року позивач керував транспортним засобом без паска безпеки та номерний знак автомобіля недостатньо підсвічувався, чим порушив вимоги п. 2.3 в ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 6 ст. 121 КУпАП. Зазначеними діями позивач не дотримався встановлених вимог Закону України «Про дорожній рух» та Правил дорожнього руху України, за що працівниками поліції, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», позивача було притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 6 ст. 121 КУпАП, в межах наданих законом повноважень. Крім того, під час винесення спірної постанови позивач жодних заперечень чи зауважень не висловив та не скористався правом на захист. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю та, у зв`язку із зайнятістю представника по службі, проводити розгляд справи у його відсутності. На підтвердження доводів відзиву представник до відзиву долучив диск із відеоматеріалами. 19 січня 2023 року від представника позивача надійшло клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи «Easycon», яке було задоволено ухвалою суду від 24 січня 2023 року. У судовому засіданні представник позивача адвокат Пасічник А.З. позов підтримав у повному обсязі з мотивів, які викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити, скасувати оскаржувану постанову. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, однак раніше надіслав відзив на позов, у якому заперечив щодо позову та просив проводити розгляд справи у його відсутності, що відповідно до ст. 205 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі. Суд, заслухавши представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №646305 від 23 жовтня 2022 року, винесеною поліцейським СРПП ВП №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Гуцул Світланою Сергіївною, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 6 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Як убачається з наданої представником позивача копії зазначеної постанови, 23 жовтня 2022 року о 21 год. 31 хв. по вул. Г.Шухевича, 50 у м. Бучач [PERSON] керував транспортним засобом марки «Пежо Експерт», у якого не підсвічувався задній номерний знак, що на відстані не можливо розгледіти його символи та цифри, а також водій не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 в та п. 2.9 в ПДР України. В постанові зазначено, що до неї додається відеофіксація на вимогу. Із долученого до відзиву відеозапису із назвою «WhatsApp Video 2023-01-04 at 11.25.42», який розміщено на DVD диску, вбачається, що працівники поліції розмовляють з особою «Олег Ярославович» та повідомляють йому причину зупинки, а саме, що його номерний знак світиться, але не достатньо для того, щоб бачити його за 20 метрів. Крім цього, повідомили, що після зупинки водій не був пристебнутий ременем пасивної безпеки та у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, тому запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння. Однак, спірна постанова не містить посилання саме на цей відеозапис, який, імовірно, зафіксований на засіб мобільного зв`язку. До того ж, на відеозаписі не зафіксовано ні факту зупинки [PERSON] з не пристебнутим ременем безпеки, ні державного номерного знаку автомобіля, який, виходячи зі змісту постанови, не підсвічувався, ні встановлення особи водія. Крім цього, відеозапис не має прив`язки до місця вчинення відеозапису, дати та часу здійснення відеозапису. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позову з таких мотивів. Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно з частиною п`ятою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами (в редакції чинній на день винесення спірної постанови). Відповідно до частини шостої статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим (в редакції чинній на день винесення спірної постанови). Пунктом 2.3\~(в)\~ПДР України\~передбачено,\~що для\~забезпечення безпеки\~дорожнього руху\~водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; Згідно з п. 2.9 (в) ПДР України водієві забороняється керувати\~транспортним засобом,\~не зареєстрованим\~в уповноваженому\~органі МВС,\~або таким,\~що не\~пройшов відомчу\~реєстрацію в\~разі,\~якщо законом\~встановлена обов`язковість\~її проведення,\~а також\~без номерного\~знака або\~з номерним\~знаком,\~що: не\~належить цьому\~засобу; не\~відповідає вимогам\~стандартів; закріплений\~не в\~установленому для\~цього місці; закритий\~іншими предметами\~чи забруднений,\~що не\~дає змоги\~чітко визначити\~символи номерного\~знака з\~відстані 20\~м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Як зазначив позивач у позовній заяві, 23 жовтня 2022 року він транспортним засобом не керував. На спростування зазначеного представником відповідача було подано лише відзив на позов, зміст якого зводиться до цитування спірної постанови та норм чинного законодавства, а також диск з відеозаписом, яким не має прив`язки до місця вчинення відеозапису, дати та часу здійснення відеозапису, не можливо також встановити на який пристрій було вчинено цей відеозапис. Крім цього, на відеозаписі не зафіксовано ні факту зупинки [PERSON] з не пристебнутим ременем безпеки, ні державного номерного знаку автомобіля, який, виходячи зі змісту постанови, не підсвічувався, ні встановлення особи водія. Жодного іншого належного доказу щодо правомірності оскаржуваної постанови, відповідачем не надано. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно ст.\~245\~Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Положеннями ст. 129 Конституції України проголошено основні засади здійснення судочинства, серед яких змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до\~статті 251\~КУпАП доказами\~в справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~є будь-які\~фактичні дані,\~на основі\~яких у\~визначеному законом\~порядку орган\~(посадова\~особа)\~встановлює наявність\~чи відсутність\~адміністративного правопорушення,\~винність даної\~особи в\~його вчиненні\~та інші\~обставини,\~що мають\~значення для\~правильного вирішення\~справи.\~Ці дані\~встановлюються протоколом\~про адміністративне\~правопорушення,\~поясненнями особи,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~потерпілих,\~свідків,\~висновком експерта,\~речовими доказами,\~показаннями технічних\~приладів та\~технічних засобів,\~що мають\~функції фото-\~і кінозйомки,\~відеозапису,\~у тому\~числі тими,\~що використовуються\~особою,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~або свідками,\~а також\~працюючими в\~автоматичному режимі,\~чи засобів\~фото-\~і кінозйомки,\~відеозапису,\~у тому\~числі тими,\~що використовуються\~особою,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~або свідками,\~а також\~працюючими в\~автоматичному режимі\~або в\~режимі фотозйомки\~(відеозапису),\~які використовуються\~при нагляді\~за виконанням\~правил,\~норм і\~стандартів,\~що стосуються\~забезпечення безпеки\~дорожнього руху,\~безпеки на\~автомобільному транспорті\~та паркування\~транспортних засобів,\~актом огляду\~та тимчасового\~затримання транспортного\~засобу,\~протоколом про\~вилучення речей\~і документів,\~а також\~іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 ст. 7 КУпАП). Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення (проступку), яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Отже, сама по собі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. В оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додається відеофіксація на вимогу. Однак, долучений представником відповідача до відзиву відеозапис не може бути взятий судом до уваги, оскільки не має прив`язки до дати, часу та місця його вчинення, та не містить доказів правопорушень, про які йдеться в оскаржуваній постанові. Відповідно до ч. 2 статті 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною 2 статті 2\~Кодексу адміністративного\~судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. За вказаних обставин, беручи до уваги, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, який доказів правомірності оскаржуваної постанови, зокрема відеозапису, про який зазначено в постанові, не надав, суд вважає постанову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №646305 від 23 жовтня 2022 року неправомірною. Відповідно до\~вимог ч.\~3\~ст.\~286\~КАС України\~за наслідками\~розгляду справи\~з приводу\~рішень,\~дій чи\~бездіяльності суб`єктів\~владних повноважень\~у справах\~про притягнення\~до адміністративної\~відповідальності місцевий\~загальний суд\~як адміністративний\~має право: 1)\~залишити рішення\~суб`єкта владних\~повноважень без\~змін,\~а позовну\~заяву без\~задоволення; 2)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~надіслати справу\~на новий\~розгляд до\~компетентного органу\~(посадової\~особи); 3)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~закрити справу\~про адміністративне\~правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. З урахуванням конкретних обставин справи, встановлених під час судового розгляду, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для скасування постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 6 ст. 121 КУпАП і закриття справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року), рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», ЄСПЛ послідовно зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Тому, враховуючи, що відповідачем не доведено наявності події і складу інкримінованих позивачу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 6 ст. 121 КУпАП, що саме по собі є безумовною підставою для задоволення позову, інші наведені у позовній заяві доводи не є істотними та такими, що потребують відповіді суду. У зв`язку з задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесений судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted