Рішення адміністративного суду від 2023-05-15 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] , звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області із позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ № 00000132 від 18.10.2021, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати: судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, оскільки транспортний засіб перебуває у користуванні іншої особи; відсутній відповідний дорожній знак, що інформує учасників дорожнього руху про фіксацію автоматичними пунктами; у постанові про адміністративне правопорушення відсутні відомості про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування та вона не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, Інструкції та Порядку № 1174, оскільки не містить повний опис обставин, встановлених під час розгляду справи. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 21.03.2023 року по справі № 545/3611/21 в задоволенні позовних вимог відмовлено. Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. За правилами ч. 1 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Сторони про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Також, у відповідності до положень ст. 268 КАС України на веб-порталі "Судова влада" розміщено повідомлення про виклик у судове засідання учасників справи. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що 18.10.2021 провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації, Соколюк Л.М., винесено постанову серії ВМ № 00000132 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 51000 грн. Згідно постанови вбачається, що 18.10.2021 р. о 08:46 за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область, відповідальна особа [PERSON] допустив рух транспортного засобу MAN TGХ 18.400 , д.н.з. [NUMBER] із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 28.9 % (173.315 т), навантаження на одиночну вісь ТЗ на 12.9% (3.791т), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 31.9 % (12.547т) та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Правопорушення зафіксоване технічним засобом: WAGA WIM-35 зав. № 1, серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії № UA.TR.113-0619/04F-21/1 до 17.06.2022 року. Не погодившись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов до висновку, що постанова про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00000132 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, відповідає вимогам закону та у діях позивача є склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що ознайомившись з фото- та відеозаписом на оскаржуваній постанові можна стверджувати, що вони не доводять факт порушення позивачем п. 22.5 ПДР, оскільки на них відсутня інформація, яка встановлює факт та обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме: тип транспортного засобу; фактична маса (вага) транспортного засобу; вага (маса) перевищення встановлених законодавством вагових норм для даного типу транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами; навантаження на осі транспортного засобу; допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів. Зазначені докази (фото та відео) підтверджують лише рух транспортного засобу позивача за адресою М-22, км 74+810, Полтавська обл. і не підтверджують порушення позивачем п. 22.5 ПДР. За відсутності цих даних не можливо встановити об`єктивну сторону адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, величина якої обчислюється шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, а також перевірити правильність розрахунку розміру штрафу. На підставі цього вважає, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм транспортним засобом, який належить позивачу, відповідачем не доведено та не підтверджено жодним доказом, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП в діях позивача. В свою чергу, позивачем на підтвердження дотримання встановлених законодавством габаритно-вагових норм надано належні та допустимі докази, а саме товарно-транспортну накладну, яка свідчить про те, що транспортний засіб було завантажено в межах нормативних параметрів, визначених п. 22.5 ПДР. Вказує, що під час аналізу змісту оскаржуваної постанови встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, Інструкції та Порядку № 1174, оскільки не містить опис обставин, встановлених під час розгляду справи, а саме: повну масу транспортного засобу; смуги руху; напрямок руху; марка, модель, державний номерний знак причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв; категорія транспортного засобу; тип транспортного засобу; ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі; допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги. Зазначає, що притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення. Вказує, що з 01.10.2021 р. вказаний транспортний засіб переданий та перебуває у користуванні іншої особи, а саме: ТОВ «АВТО СТАРТ ТРАНС» згідно договору оренди транспортних засобів від 01.10.2021 року. Також вказує, що сертифікат відповідності № UA.TR.113-0619/04F-21/1 від 18.06.2021 р. та сертифікат перевірки типу № UA.TR.113-0619-21 від 13.04.2021 р. не підтверджують справність та здатність до експлуатації технічного засобу WAGA WIM-35 зав. № 1. Вирішуючи спірні правовідносини колегія суддів зазначає наступне. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Частиною 2 ст. 132-1 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Відповідно до п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення. Відповідальність за частиною 2 статті 132-1 КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Санкція частини 2 статті 132-1 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. Як видно зі змісту статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: partial