Рішення адміністративного суду від 2022-10-27 00:00:00+03

Приватне підприємство «Асторія» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування п.п. 2, 3, 4 ухвали Львівської міської ради від 09.07.2021 за № 1228. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2022 року в задоволенні позову було відмовлено повністю. Не погодившись із таким рішенням, його оскаржив позивач. Посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове про повне задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що 09.07.2021 Львівська міська рада, розглянувши звернення ПП «Асторія», неправомірно вирішила зобов`язати його у тримісячний термін укласти з Львівською міською радою договір про відшкодування недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою у межах строку позовної давності 3 роки. Позивач не погоджується із таким рішенням, оскільки звернувся до відповідача із відповідною заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою. Відповідно до інформаційної довідки №3278698524 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач володіє нежитловою будівлею за адресою: м. Львів, вул. Новаківського, 14, на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2001. 30.06.2005 між Львівською міською радою та Приватним підприємством «Асторія» був укладений договір оренди землі. Термін дії вказаного договору становив 10 років та був дійсний до 26 червня 2013 року. Після закінчення вказаного договору позивач не здійснював жодної діяльності, не використовував нежитлову будівлю та відповідно не користувався вказаною земельною ділянкою. Однак, в 2019 році ПП \~«Асторія» мало намір укласти з відповідачем договір оренди земельної ділянки, та використовувати нежитловий будинок для здійснення господарської діяльності. Львівська міська рада, приймаючи спірну в частині ухвалу № 1228 від 09.07.2021, вийшла за межі своїх повноважень, надавши дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою із умовою про укладення договору про відшкодування недоотриманих коштів. Сторони у судове засідання не заявились , хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання. Так, відповідач отримав судову повістку 17 жовтня 2022 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09.07.2021, розглянувши звернення ПП «Асторія» від 21.03.2019 (зареєстроване у Львівській міській раді 21.03.2019 за № 2-8798/АП-2403), Львівська міська рада прийняла ухвалу за №1228, згідно якої вирішено надати ПП «Асторія» дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1491 га (у тому числі площею 0,0032 га у межах червоних ліній з обмеженнями без права капітального будівництва та посадки багаторічних насаджень) на вул. Заводській. 8 (кадастровий номер 4610137500:03:003:0002) для обслуговування адміністративно\~ складських приміщень (код. КАПЦЗ 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Пунктом 2 цієї ухвали зобов`язано ПП «Асторія» у тримісячний термін укласти з Львівською міською радою договір про відшкодування недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою у межах строку позовної давності 3 роки. Згідно пункту 3 вищевказаної ухвали Львівської міської ради зобов`язано ПП «Асторія» після виконання пункту 2 цієї ухвали подати у встановленому порядку міській раді на затвердження технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Пунктом 4 ухвали Львівської міської ради встановлено, що у разі невиконання ПП «Асторія» пункту 2 цієї ухвали слід \~вважати цю ухвалу, такою що втратила чинність. Отже, відповідач задовольнив клопотання про надання дозволу позивачу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі \~за умови \~укладення договору про відшкодування недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою у межах строку позовної давності - 3 роки. Позивач звернувся до суду, не погоджуючись із умовою відповідача щодо укладання з Львівською міською радою договору про відшкодування недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою у межах строку позовної давності - 3 роки. Суд першої інстанції, розглянувши спір, дійшов висновку про правомірність п.п. 2, 3, 4 ухвали Львівської міської ради від 09.07.2021 за № 1228 Апеляційний суд з таким висновком не погоджується, виходячи з таких підстав. Частина 2 ст. 19 Конституції України, визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Частинами 1, 2\~ ст. 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Питання регулювання земельних відносин відповідно до закону вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР). Частиною 7 ст. 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу. При цьому, повноваження органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є дискреційними. Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 823/59/17 сформулював такий правовий висновок: "…повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким". Отже, міська рада не наділена повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд розглянути заяву позивача або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви або ж рішення про відмову в її задоволенні, задоволити заяву під умовою, тощо. За умови відповідності заяви ПП «Асторія» та доданих до неї документів вимогам законодавства відповідач зобов`язаний прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. У цій справі встановлено, що позивач надав необхідні документи для отримання дозволу і такий відповідачем був наданий у відповідності до чинного законодавства. Однак, Львівська міська рада зобов`язала ПП «Асторія» укласти договір про відшкодування недоотриманих коштів і виконання цього зобов`язання визначила як умову реалізації ухвали про надання дозволу. Суд першої інстанції, розглянувши спір встановив, що позивач, будучи власником нерухомо майна тривалий час не сплачував плату за землю, хоча мав такий обов`язок і ця поведінка позивача правомірно компенсована спірним рішенням відповідача, яке на переконання суду відповідає принципам справедливого самоврядування. Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що свобода договору є однією із основних засад цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України) і виразник диспозитивної спрямованості втілених у ньому норм походить від вільного волевиявлення суб`єктів, що є принциповим для цивільного обороту. Це означає, що за власним волевиявленням приймають рішення про вступ у договірні відносини (укладення договору). Це обумовлено вольовими засадами, що покладаються у підґрунтя цих відносин, адже договір є правочином, тобто усвідомленими діями осіб, які його вчиняють. Отже, орган місцевого самоврядування, як власник землі не вправі зобов`язувати підприємство укласти будь-який договір, в тому числі, відшкодування збитків (поза судовим порядком). При цьому, власник земельної ділянки наділений правовим способами стягнення коштів за користування земельною ділянкою, зокрема, в судовому порядку. Як вже було зазначено, Львівська міська рада, вирішуючи заяву ПП «Асторія» про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування приміщень, повинна діяти виключно в межах повноважень, наданих їй ст. 118 ЗК України. Отже, рішення суб`єкта владних повноважень про зобов`язання підприємства укласти договір як умову надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки є протиправним і підлягає скасуванню. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). За таких обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла до висновку про те, що оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, викладені у ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а тому його необхідно скасувати та прийняти нове про задоволення позову. Відповідно ч.6 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи, що суд дійшов до висновку про задоволення позову, на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 2270 грн, апеляційної скарги 3405 грн.

Результат розгляду: granted