Рішення адміністративного суду від 2022-05-19 00:00:00+03

[PERSON] (далі позивач) звернувся з позовом до Білоцерківського відділу поліції, поліцейського інспектора роти СР ПП Білоцерківського відділу поліції Мишкой А.О. (далі відповідачі) з вимогами: - визнати дії відповідача поліцейського інспектора роти СР ПП Білоцерківського відділу поліції Мишкой А.О. протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №643188 від 21.04.2022, якою позивача визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн та закрити відносно позивача провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 21.04.2022 о 17:30 год., на автошляху Р-17 на блокпостві 5/34, під час керування позивачем автомобілем Volkswagen LT 35D, д.н.з. [NUMBER] , його було зупинено інспектором СР\~ВП №3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Мишкой А.О., після чого було винесено оспорювану постанову про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП через те, що він не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 Проїзд без зупинки заборонено, а саме здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п.п. 8.4 в ПДР України. Однак, позивач не згодний з такою постановою, оскільки вважає її незаконною. Позивач стверджує, що при проїзді блокпоста, на якому перебував не тільки один відповідач, а ще кілька працівників поліції, одним з яких позивачу був показаний жест, що можна проїжджати, однак через кілька метрів його зупинив відповідач, на пояснення позивача, що його пропустив його колега не реагував та виніс вищевказану постанову. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 27.04.2022 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов, залучено співвідповідача, визначено відповідачам строк для подання відзиву на позов, а також було витребувано адміністративні матеріали на позивача. Сторони не\~подали до\~суду своїх\~заперечень проти\~розгляду справив\~порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачі у визначений судом строк відзиву на позов не подали. Також відповідачі не надали суду витребувані адміністративні матеріали. Як визначено в ч.ч 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд зауважує, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України). Докази мають\~бути належними,\~допустимими та\~достовірними,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування.\~Суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на їх\~безпосередньому,\~всебічному,\~повному та\~об`єктивному дослідженні (ст.ст.\~73-76\~КАС України).\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності (ст. 90 КАС України). Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно з наявною у матеріалах справи копією постанови про накладення адміністративного стягнення БАБ №643188, вбачається, що 21.04.2022 о 17:30 год., на автошляху Р-17 на блокпості 5/34, позивач, керуючи автомобілем Volkswagen LT 35D, д.н.з. [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", а саме здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п.п. 8.4 в ПДР України. Позивач стверджує, що при проїзді блокпоста, на якому перебував не тільки один відповідач, а ще кілька працівників поліції, одним з яких позивачу був показаний жест, що можна проїжджати, однак через кілька метрів його зупинив відповідач, на пояснення позивача, що його пропустив колега щоб не затримувати рух, утім відповідач на пояснення адмінпритягуваного не реагував та виніс вищевказану постанову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Зі змісту аргументів позивача, вбачалось про те, що на нього було безпідставно зупинено та складено оспорювану постанову про накладення адміністративного стягнення, оскільки позивачу був показаний жест іншим працівником поліції, що він може проїжджати, утім його було зупинено відповідачем та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Як визначено в п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як зупинення транспортного засобу. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо порушено ПДР. Судом витребовувались згідно ухвали суду від 27.04.2022 матеріали справи від відділу поліції №3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ч.1 ст.122 КУпАП, у якій було винесено оскаржувану постанову. Факт отримання ухвали суду відділом поліції №3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області підтверджено належними доказами, утім в адресу суду запитувані матеріали не направлено, про поважність причин не повідомлено. Водночас, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Згідно зі ст. 251 КУпАП визначено поняття доказів у справі про адміністративне правопорушення. Наведене свідчить, що відповідач відділ поліції №3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області не надав суду жодних доказів, у тому числі запису з нагрудної камери поліцейського або запису з відеореєстратора, матеріалів про адміністративне правопорушення, тощо, які спростовували б обставини викладені у позові та підтверджували обставини викладені в постанові, не навів жодних заперечень проти позову (не надав відзиву) на пропозицію суду, що розцінюється судом як не доведення правомірності прийнятого рішення посадовою особою суб`єкта владних повноважень. Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку. Разом з тим, позивач свою вимогу сформував таким чином щоб суд визнав дії відповідача, а саме поліцейського інспектора роти СР ПП Білоцерківського відділу поліції Мишкой А.О. протиправними та скасував оскаржувану постанову, що ним винесена. Водночас суд зауважує, що саме відділ поліції №3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області було залучено до участі у справі як належного відповідача, а тому саме вимоги до останнього, а не до працівника поліції, в даному процесі можуть бути обгрунтованими. За встановлених судом обставин, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов до переконання, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити за недоведеності висунутого позивачеві обвинувачення. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №643188 від 21.04.2022, якою позивача визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню із закриттям відносно позивача провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується ст. 288 КУпАП та абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, а тому якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Результат розгляду: partial