Рішення адміністративного суду від 2022-08-05 00:00:00+03

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрєврокровля» звернулось до суду із позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА110010/2018/600027/1, №UА110010/2018/600028/1, №UА110010/2018/600029/1 та №UА110010/2018/600030/1 від 12.10.2018. В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив про те, що в першій частині оскаржуваних рішень, в яких йде мова про документи, надані початково разом із митними деклараціями, відсутні обґрунтування того, що виявлена хоча б одна з 5 обставин, за яких посадова особа митниці мала право вимагати подання додаткових документів із застосуванням частин третьої та четвертої статті 53 Митного кодексу України. Крім того, частина з безпідставно витребуваних посадовими особами відповідача документів і так була надана декларантом в комплекті документів під час подання митних декларацій, через що вимога про повторне надання тих самих документів суперечить вимогам законодавства. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2019, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019, у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що з урахуванням позиції декларанта щодо відмови у наданні додаткових документів посадовою особою митниці правомірно здійснено процедуру обрання методу визначення митної вартості товару, проведено контроль співставлення, що знайшло своє відображення у графі 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості від 12.10.2018. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Не погодившись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та ухвалити нове рішення у справі про задоволення позовних вимог у повному обсязі, стягнення з відповідача судових витрат на користь позивача. Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем подано всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів. Судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки доводам Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрєврокровля» щодо врахування умов поставки FCA Strzelce Opolskie в цінах товарів, що декларувалися. Позивач стверджує, що посилання відповідача щодо недотримання строків оплати товару за контрактом та орфографічні помилки у змісті контракту жодним чином не впливають на числові значення складових митної вартості, не породжують розбіжностей між контрактом та інвойсами. Митним органом не доведено наявності обґрунтованих обставин щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів. Крім того, жоден з товарів, який декларувався позивачем, не є ідентичним з товарами, що визначені відповідачем в якості ідентичних. Ухвалою Верховного Суду від 09.09.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача. Відзиву на касаційну скаргу від відповідача не надійшло, що в силу частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій. Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 09.10.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрєврокровля» звернулось до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення товару: «Металоконструкції з чорних металів, виготовлені з листового матеріалу: сендвіч панелі теплоізольовані, що складаються з трьох шарів», що надійшов на митну територію України відповідно до контракту від 24.08.2018 №24/08/18-3/2018, укладеного позивачем з компанією ООО «АDАМІЕТZ» Польща, яка є виробником товару, торгівельна марка «АRPANEL». До митниці подано електронні митні декларації (далі - МД) №UА110010/2018/006494, №UА110010/2018/006496, №UА110010/2018/006497 та №UА110010/2018/006498. Позивачем до митного оформлення за кожною декларацією надано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 24.08.2018 №24/08/18-3/2018; специфікація до зовнішньоекономічного контракту; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг; банківський платіжний документ; міжнародна автомобільна накладна (СМК); документ, що підтверджує вартість перевезення (довідка). Повний перелік документів, наданих до митного оформлення, зазначений у графі 44 електронної митної декларації (далі - ЕМД) та відповідно у Картці відмови. За контрактом та специфікацією товар поставляється на умовах поставки FСА Strzelce Opolskie згідно з ІНКОТЕРМС. Зазначений термін «франко-перевізник» означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Митна вартість товару заявлена позивачем шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ-1 за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України. Зокрема, у декларації митної вартості до митної декларації від 09.12.2018 №UA110010/2018/006497 зазначено наступне: Розділ А основа для розрахунку зазначено вартість товару в іноземній валюті: 6170,19 євро (198922,6990 грн); Розділ Б складові митної вартості (грн) графа 20 витрати на транспортування до України м/п «Краковець» 16000,00 грн. Таким чином заявлена митна вартість - 6666,48 евро (214922,70 грн) або в перерахунку на одиницю виміру 1,15 євро/кг (1,358646 дол. США/кг). За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень статті 337 Митного кодексу України, відповідачем встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості. Так, відповідачем зазначено: 1) Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631, для виконання відповідних митних формальностей, з урахуванням положень статті 254 Митного кодексу України, необхідно забезпечення декларантом перекладу документів українською мовою для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій. Відповідно до вимог пункту 2.5 наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 правильність перекладу документів, що надаються декларантом відповідно до статті 254 Митного кодексу України, засвідчується шляхом вчинення напису «Перекладено вірно», проставленням особистого підпису особи, яка здійснила переклад, та печатки підприємства, співробітник якого зробив переклад. Прошу надати переклади документів, що надані до митного оформлення згідно з графою 44. 2) Контракт від 24.08.2018 №24/08/18-3/2018 (далі - Контракт) містить певні недоліки стосовно його оформлення, а саме пункти Контракту 6.6, 10.2 та 10.3 повторюються на різних сторінках та знаходяться у різних частинах сторінки. Зазначене може свідчити про недостовірність наданого до митного контролю зовнішньоекономічного Контракту. 3) Відповідно до пункту 2.2 Контракту ціна Контракту включає експортну упаковку та маркування, згідно з пунктом 3.1 умови поставки Контракту FCA Strzelce Opolskie. Відповідно до міжнародних правил Іncoterms-2000 продавець має обов`язок по завантаженню товару на транспортний засіб покупця. Пункт 2.2 не містить інформації щодо включення до ціни оцінюваного товару витрат по навантаженню. 4) Відповідно до пункту 4.1 Контракту покупець здійснює передплату в розмірі 50% ціни товару протягом 15 календарних днів з моменту підписання специфікації і Контракту, якщо інше не передбачене в додатках. Оплата залишкових 50% оплати здійснюється перед завантаженням товару. Специфікація від 24.08.2018 №1 не містить інформації щодо інших умов та строків оплати. Відповідно до наданих платіжних доручень від 10.09.2018 №1 та від 12.09.2018 №2 встановлено, що оплата на суму 48163,38 євро здійснена з порушенням термінів, передбачених пунктом 4.1 Контракту. Оплата здійснена не в повному обсязі, що суперечить пункту 4.1 Контракту. Крім того, загальна сума Специфікації 96328,74 євро. За платіжними дорученнями, наданими до митного оформлення, сплачено 48163,38 євро. За умовами контракту сума товару за Специфікацією повинна бути сплачена до відвантаження товару, однак, документів на підтвердження оплати Позивачем не надано. 5) Відповідно до пункту 7.3 Контракту передбачено надання документів згідно з переліком, копія декларації країни експорту до митного контролю не надана. Згідно з графою 44 МД відомості про документ під кодом 4301 (Договір (контракт) про перевезення) від 28.09.2018 № 28/09/01, який до митного контролю також не надано. З урахуванням викладеного, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України, в рамках проведення консультацій, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Декларанта також повідомлено про можливість надання за власним бажанням додаткових документів згідно з частиною шостою статті 53 Митного кодексу України. Позивачем листом від 11.10.2018 Вих. №434 направлено до митниці пояснення та наступні документи: прайс-лист від виробника б/н від 01.08.2018; висновок Дніпропетровської Торгово-промислової палати ГО-2242 від 11.10.2018; копію митної декларації країни відправлення від 03.10.2018 №РL381010Т0141026; переклади документів; договір про перевезення від 28.09.2018 № 28/09/01; лист-пояснення. За результатами розгляду цих документів посадовою особою митниці в електронному повідомленні зазначено наступне. 1) У наданому висновку Дніпропетровської Торгово-промислової палати (далі - ТПП ) ГО-2242 від 11.10.2018 у наведеному діапазоні цін на подібну продукцію відсутні посилання на країну походження товарів, сировину, з якої вироблені аналогічні товари, а також період. Жодних розрахунків або детального аналізу формування ціни експерт не навів, але при цьому у зазначеному висновку відсутні відомості щодо комерційних умов поставки подібних товарів, зазначених експертом. Висновок експерта ТПП базувався на відповіді виробника щодо вартості товару, але у наданому документі вартість товару зазначена на рівні 24,76 євро/кв.м., без урахування умов поставки товару FСА Strzelce Opolskie (РL). У висновку експерта вартість товару визначена на рівні 24,76 євро/кв.м., з урахуванням умов поставки FСА Strzelce Opolskie (РL). Зазначене може свідчити про невключення складових митної вартості, передбачених частиною десятою статті 58 Митного кодексу України, до вартості товарів, наведених на сторінці 3 висновку ТПП, та при їх включенні не відповідатиме рівню заявлених цін. 2) Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс), на комерційних умовах поставки FСА Strzelce Opolskie (РL), покупець (ТОВ «Укрєврокровля») зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару. З урахуванням положень статті 58 Митного кодексу України та умов поставки (FСА), проведено перевірку розрахунку, здійсненого декларантом, та перевірку повноти включення транспортної складової до заявленої декларантом митної вартості товару. У підтвердження транспортних витрат декларантом надано до митного оформлення: договір від 28.09.2018 № 28/09/01, рахунок №11, виданий ТОВ «АЛІВ БУД», довідку транспортних витрат ТОВ «АЛІВ БУД». До ціни товару не включена обов`язкова складова митної вартості відповідно до вимог статті 58 Митного кодексу України - експедиторські витрати. 3) Відповідно до пункту 4.1 Контракту покупець здійснює передплату в розмірі 50% ціни товару протягом 15 календарних днів з моменту підписання специфікації і Контракту, якщо інше не передбачене в додатках. Оплата залишкових 50% оплати здійснюється перед завантаженням товару. Специфікація від 24.08.2018 №1 не містить інформації щодо інших умов та строків оплати. Відповідно до наданих платіжних доручень від 10.09.2018 №1 та від 12.09.2018 №2 встановлено, що оплата на суму 48163,38 євро здійснена з порушенням термінів передбачених пунктом 4.1 Контракту. Оплата здійснена не в повному обсязі, що суперечить пункту 4.1 Контракту. У наданих додаткових документах відсутні документальне підтвердження щодо здійснення оплати в повному обсязі або що продавець не вважає це порушенням Контракту. 4) Для підтвердження країни походження товару декларантом надано сертифікат з перевезення (походження) товару за формою «EUR.1» № 0018812 від 03.10.2018, в якому у графі 4 зазначена країна походження Польща, але у декларації декларантом країною походження зазначено «EU». На вимогу митного органу позивачем надіслано прайс-лист б/н від 01.08.2018. Даний документ містить лише відомості щодо вартості одного типу продукції, що не дає можливості порівняти з вартістю інших подібних товарів, виробництва «ADAMIETZ SP. Z.O.O.». Як зазначено відповідачем, вказані в повідомленнях митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару, відсутність документального підтвердження повноти включення витрат відповідно до положень частини десятої статті 58 Митного кодексу України, унеможливили застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. З урахуванням зазначеного, митну вартість товарів, що імпортуються, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості, за методом 2а) вартість операції з ідентичними товарами (стаття 59 Митного кодексу України). Так, рівень заявленої декларантом митної вартості товару - 1,358646 дол. США/кг. В органу ДФС наявна інформація щодо митного оформлення ввезеного подібного товару із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) товару № 1 «Сендвіч панелі АRPANEL» визнано на рівні 1,98 дол. США/кг (1,71 євро/кг) за МД від 23.08.2018 №UA209160/2018/6374, від 26.08.2018 № UA209200/2018/13947. З огляду на викладене, митна вартість визначена митницею згідно з положеннями статті 59 Митного кодексу України та ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органом доходів і зборів митних вартостях, за якими ввезений аналогічний товар (враховуючи фізичні характеристики, якість та репутацію на ринку, країну виробництва, виробника) товар № 1 «Сендвіч панелі АRPANEL» визначено на рівні 1,98 дол. США/кг (1,71 євро/кг) за МД від 23.08.2018 №UA209160/2018/6374, від 26.08.2018 №UА209200/2018/13947. Таким чином, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 12.10.2018 №UA110010/2018/600027/1. У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано Картку відмови №UA110010/2018/00057. Декларант позивача скористався наданим правом, передбаченим частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України, і спірний товар був випущений у вільний обіг за МД від 17.10.2018 №UA110010/2018/006681. Судами встановлено, що обставини здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару за ЕМД №UA110010/2018/006496 є ідентичними з описаними вище. Митна вартість товару заявлена декларантом шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ-1 за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України. Зокрема, у декларації митної вартості зазначено наступне: Розділ А основа для розрахунку зазначено вартість товару в іноземній валюті 6367,3900 євро (205280,2919 грн); Розділ Б складові митної вартості (грн) графа 20 витрати на транспортування до України м/п «Краковець» 16000,00 грн. Таким чином заявлена митна вартість - 6863,68 євро (221280,29 грн) або в перерахунку на одиницю виміру 1,15 євро/кг (1,358646 дол. США/кг). За результатами заходів контролю посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості від 12.10.2018 №UA110010/2018/600030/1, яким рівень митної вартості скориговано із застосуванням методу 2 а) до рівня 1,71 євро/кг. У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано Картку відмови №UA110010/2018/00060. Декларант Позивача скористався наданим правом і спірний товар був випущений у вільний обіг за МД від 17.10.2018 №UA110010/2018/006680. Термін дії гарантійних зобов`язань спливав у січні 2019 року. Станом на 19.12.2018 позивач не звертався до митниці та не надавав документи для вирішення питання чинності рішення про коригування митної вартості. Судами також встановлено, що обставини здійснення контролю митної вартості товару за поданою декларантом ЕМД № UA110010/2018/006498 є ідентичними з описаними вище. Митна вартість товару заявлена декларантом шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ-1 за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України. Зокрема, у декларації митної вартості зазначено наступне: Розділ А основа для розрахунку зазначено вартість товару в іноземній валюті 6170,1900 євро (198922,6990 грн); Розділ Б складові митної вартості (грн) графа 20 витрати на транспортуванню до України м/п «Краковець» 10000,00 грн. Таким чином заявлена митна вартість - 6480, 37 євро (208922,70 грн) або в перерахунку на одиницю виміру 1,15 євро/кг (1,358646 дол. США/кг). До митного оформлення було надано аналогічний пакет документів, але перевезення вантажу було здійснено на підставі іншого договору-перевезення. Так, за змістом електронного повідомлення, надісланого декларанту за результатами перевірки документів, графа 44 ЕМД містить інформацію про документ за кодом 4301 (Договір (контракт) про перевезення) від 17.07.2015 №ШЛВ270718-33, який до митного контролю не надано. Довідка про експедиційно-транспортні витрати надана фізичною особою-підприємцем [PERSON] . У відповідь на електронне повідомлення декларантом направлено копію договору транспортного експедирування № ШЛВ260718 від 17.07.2018, укладеного ТОВ «Укрєврокровля» з фізичною особою-підприємцем [PERSON] , яка є експедитором. За змістом розділу 6 Порядку розрахунків цього договору платежі за послуги експедитора здійснюються за договірними цінами, в терміни та на умовах, визначених сторонами у Заявці. Платою експедитору є кошти, сплачені клієнтом експедитору за виконання договору транспортного експедирування. Відповідачем зазначено, що жодний документ, наданий до митного оформлення, не містить інформації про вартість експедиторських послуг. За результатами заходів контролю, посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості від 12.10.2018 №UA110010/2018/600028/1, яким рівень митної вартості скориговано із застосуванням методу 2 а) до рівня 1,71 євро/кг. У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано Картку відмови №UA110010/2018/00058. Декларант позивача скористався наданим правом і спірний товар був випущений у вільний обіг за МД від 17.10.2018 №UA110010/2018/006672. Термін дії гарантійних зобов`язань спливав у січні 2019 року. Станом на 19.12.2018 позивач не звертався до митниці та не надавав документи для вирішення питання чинності рішення про коригування митної вартості. Судом встановлено, що обставини здійснення контролю правильності визначення митної вартості партії товару за ЕМД №UA110010/2018/006494 ідентичні оформленню партії товару за ЕМД №UA110010/2018/006498. Комплект наданих до митного оформлення документів ідентичний. За результатами заходів контролю, посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості від 12.10.2018 №UA110010/2018/600029/1, яким рівень митної вартості скориговано із застосуванням методу 2 а) до рівня 1,71 євро/кг. Декларант позивача скористався наданим правом і спірний товар був випущений у вільний обіг за МД від 17.10.2018 №UA110010/2018/006673. Термін дії гарантійних зобов`язань спливав у січні 2019. Станом на 19.12.2018 позивач не звертався до митниці та не надавав документи для вирішення питання чинності рішення про коригування митної вартості. Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи. Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною четвертою статті 57 Митного кодексу України встановлено, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що з урахуванням позиції декларанта щодо відмови у наданні додаткових документів, посадовою особою митниці правомірно здійснено процедуру обрання методу визначення митної вартості товару. Верховний Суд вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними, виходячи з наступного. Під час проведення контролю та перевірки правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару митний орган дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме: відповідно до пункту 2.2 Контракту ціна Контракту включає експортну упаковку та маркування, а згідно з пунктом 3.1 умови поставки за Контрактом FCA Strzelce Opolskie. Відповідно до міжнародних правил Іncoterms-2000 продавець має обов`язок по завантаженню товару на транспортний засіб покупця. Пункт 2.2 не містить інформації щодо включення до ціни оцінюваного товару витрат по навантаженню. Втім, суди попередніх інстанцій не врахували, що позивач на спростування розбіжностей в наданих документах не відмовлявся подати додаткові документи, а навпаки подав пояснення від 11.10.2018 Вих.№434, в яких вказав про урахування умов поставки FCA Strzelce Opolskie в ціні товару. На підтвердження зазначених обставин позивачем також було надано до митного органу прайс-лист виробника продукції від 01.08.2018, листи виробника товару від 10.10.2018 та 11.10.2018, що були враховані експертом Дніпропетровської ТПП під час складання висновку ГО-2242 від 11.10.2018. У поданих документах не вбачається розбіжностей щодо ціни заявлених товарів. Судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки зазначеним доказам, поданим позивачем, та не встановлено, чи були враховані умови поставки FCA Strzelce Opolskie в ціні товарів, що декларувалися. Крім того, судами не надано належної правової оцінки доводам відповідача щодо порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрєврокровля» умов Контракту в частині строків оплати за товар, а також недоліків в оформленні Контракту в частині дублювання деяких пунктів. Не вказано, як зазначені обставини вплинули на ціну товарів та заниження митної вартості товарів. Суди попередніх інстанцій також не встановили наявність обґрунтованих обставин щодо витребування від декларанта додаткових документів у зв`язку з виникнення сумніву у достовірності заявленої ним митної вартості товарів та застосування відповідачем методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів. Не надали належної правової оцінки доводам позивача щодо неідентичності товарів, які декларувались за митними деклараціями №UА209160/2018/006374 та №UА209200/2018/013947. Судами попередніх інстанцій залишено поза увагою, що відповідно до статей 8, 9 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Необхідно враховувати, що згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суди дійшли висновку, що суб`єктом владних повноважень доведено, що подані до митного оформлення документи містили розбіжності, не підтверджували числових значень складових митної вартості товарів. Проте, з оскаржуваних судових рішень не вбачається, що судами здійснено належне дослідження поданих сторонами у справі документів, не розглянуто доводи позивача та відповідача, з урахуванням вимог Кодексу адміністративного судочинства України щодо дотримання принципу змагальності, не надано оцінки всім аргументам учасників справи. Приписи Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо. Згідно з приписами частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. За правилами статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і передати справу на новий розгляд. Частиною першою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що внаслідок неповного з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій передбачені вимоги процесуального законодавства не виконано, що зумовило прийняття судових рішень, які не відповідають вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості судового рішення. При новому розгляді справи необхідно перевірити доводи митного органу щодо обґрунтованості витребування від декларанта додаткових документів у зв`язку з виникненням сумніву щодо достовірності заявленої ним митної вартості товарів; встановити, чи подавав декларант на вимогу органу доходів і зборів необхідні додаткові документи; чи є обсяг відомостей, що містилися у таких документах, достатнім для висновку про усунення розбіжностей; встановити інші обставини, необхідні для повного та всебічного розгляду справи. Враховуючи вищевикладене,

Результат розгляду: partial