Рішення адміністративного суду від 2022-10-04 00:00:00+03

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (далі - позивач, ГУ ДСНС у Полтавській області) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного університету харчових технологій (далі - відповідач, Університет), третя особа - Відокремлений структурний підрозділ «Полтавський харчовий коледж Національного університету харчових технологій», в якому просило: - застосувати до Національного університету харчових технологій заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації громадського будинку навчального закладу (навчального корпусу) та будинку гуртожитку Відокремленого структурного підрозділу «Полтавського фахового коледжу харчових технологій Національного університету харчових технологій» за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Пушкіна, 56, до повного усунення порушень вимог пожежної безпеки, зафіксованих у пунктах 1, 2, 3 (частини 1 та 2), 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 (частини 1 та 2), 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21 опису виявлених порушень вимог законодавства Акту, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, від 16 березня 2021 року № 97; - встановити Національному університету харчових технологій (ідентифікаційний код 02070938) наступний порядок і спосіб виконання судового рішення - заборонити використання за призначенням громадського будинку навчального закладу (навчального корпусу) та будинку гуртожитку Відокремленого структурного підрозділу «Полтавського фахового коледжу харчових технологій Національного університету харчових технологій» за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Пушкіна, 56, не допускати у будинки людей, крім тих, що вживають заходи щодо усунення порушень вимог пожежної безпеки, та відключити будинки від електропостачання. В обґрунтування позову зазначено, що за результатами проведеної перевірки дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки були виявлені порушення, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а тому є підстави для застосування до відповідача заходів реагування згідно статті 70 Кодексу цивільного захисту України. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року позов задоволено. Застосовано до Національного університету харчових технологій (ідентифікаційний код 02070938) заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (заборону використання за призначенням, крім людей, що вживають заходи щодо усунення порушень вимог пожежної безпеки) громадського будинку навчального закладу (навчального корпусу) та будинку гуртожитку Відокремленого структурного підрозділу "Полтавського фахового коледжу харчових технологій Національного університету харчових технологій" за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Пушкіна, 56 до повного усунення порушень вимог пожежної безпеки, зафіксованих в Акті, складеним за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки від 16 березня 2021 року № 97. Обов`язок щодо забезпечення виконання судового рішення покладено на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області. Не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині відмови у задоволенні клопотання позивача про встановлення порядку та способу виконання рішення суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити оскаржуване рішення, встановивши його порядок і спосіб виконання шляхом заборони використання за призначенням громадського будинку навчального закладу (навчального корпусу) та будинку гуртожитку Відокремленого структурного підрозділу «Полтавського фахового коледжу харчових технологій Національного університету харчових технологій» за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Пушкіна, 56, не допуску у будинки людей, крім тих, що вживають заходи щодо усунення порушень вимог пожежної безпеки, та відключення будинків від електропостачання. В апеляційній скарзі позивач зазначив, що відмова у задоволенні клопотання Головного управління ДСНС України у Полтавській області про встановлення порядку і способу виконання рішення суду у справі № 640/14703/21 унеможливлює його примусове виконання Державною виконавчою службою. Крім того, не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права. За твердженням відповідача, на час подання апеляційної скарги, правопорушення ним усунуті майже у повному обсязі. Однак, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року апеляційну скаргу відповідача повернуто Національному університету харчових технологій у зв`язку з несплатою судового збору. 16 серпня 2022 року та 22 вересня 2022 року позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, однак, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року справу було призначено до апеляційного розгляду саме у відкритому судовому засіданні на 04 жовтня 2022 року. Однак, колегія суддів зауважує, що неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи, суд апеляційної інстанції не визнавав обов`язковою участь у судовому засіданні сторін, а в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення спору по суті, тому явка позивача в судове засідання є його правом, а не обов`язком. Національним університетом харчових технологій подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДСНС України у Полтавській області, в якому зазначено, що такий спосіб виконання рішення як відключення будинків від електропостачання був передбачений Наказом МНС України від 21 жовтня 2004 року №130, який втратив чинність 21 травня 2017 року. 03 жовтня 2022 року позивач подав заяву про продовження строку для подання заперечень на відзив відповідача на апеляційну скаргу, оскільки сам відзив надійшов до управління тільки 30 вересня 2022 року. Однак, колегія суддів зазначає, що подання заперечень на відзив на апеляційну скаргу не є обов`язком учасника справи та в даному випадку не є необхідним, оскільки у справі достатньо матеріалів для прийняття рішення на їх по суті. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ч.4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що порушення, виявленні під час проведення перевірки відповідача, які станом на час розгляду даної справи в суді не усунуті, можуть призвести до займання і розповсюдження вогню та безумовно пов`язані з ризиком настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі. Крім того, застосований захід має тимчасовий та спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Полтавським міськрайонним управлінням Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання Національним університетом харчових технологій вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки будинку гуртожитку Відокремленого структурного підрозділу «Полтавського фахового коледжу харчових технологій Національного університету харчових технологій» за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Пушкіна, 56, за результатом якого складений акт від 16 березня 2021 року № 97 (далі - акт перевірки), яким зафіксовано порушення Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року №1417 (зі змінами внесеними наказом МВС України від 31 липня 2017 року №657, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2017 року за №1048/30916), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за №252/26697 (далі - ППБУ), детально описані в акті перевірки, зокрема: 1) не відкориговані плани евакуації (графічну частину), повинні бути розміром не менше формату A3 під склом (плівкою) на видноті на кожному поверсі корпусу (пункт 5 розділу II ППБУ), 2) не забезпечено приміщення відповідними знаками безпеки. Знаки безпеки, їх кількість, а також місця їх встановлення повинні відповідати ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (ISO 6309:198, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности» (пункт 8 розділу II ППБУ), 3) (частина 1) не проведено вогнезахисну обробку дерев`яних будівельних конструкцій даху навчального корпусу. Роботи, пов`язані з проектуванням вогнезахисту та вогнезахисним обробленням, виконуються суб`єктами господарювання, які мають відповідну ліцензію на -такий вид робіт (пункт 2.5 глави 2 розділу III ППБУ), 3) (частина 2) допускається встановлення глухих металевих ґрат на вікнах на першому поверсі навчального корпусу (пункт 2.16 глави 2 розділу ІІІ ППБУ), 4) двері електрощитової на першому поверсі корпусу не виконано протипожежним з межею вогнестійкості Е160, яка відповідає вимогам ДБН В. 1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» розділу 6, таблиці З (ДБН В. 1.1 -7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» розділу 6, таблиці 3, абзац 2 пункту 2.3 глави 2 розділу III ППБУ), 5) з`єднання, відгалуження та окільцюванпя жил проводів і кабелів у навчальному корпусі на всіх поверхах здійснюється за допомогою скруток (пункт 1.1 глави 1 розділу IV ППБУ), 6) не обладнано навчальний корпус системами пожежної сигналізації відповідно Додатку А (обов`язковий) пункт 8.1 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (ДБН В.2.5-56:2014 (Додаток А (обов`язковий) пункт 8.1), пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ), 7) будівлю навчального корпусу не обладнано системою передавання тривожних сповіщень типу 2, системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей типу З (пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ, (Додаток Б (обов`язковий) таблиця Б.1, ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»), 8) не утримується внутрішній протипожежний водогін згідно вимог ДБН В.2.5-64:2012 «Внутрішній водопровід та каналізація», металеві труби частково замінені на пластикові: в коридорах 1. 2 та 3-го поверхів навчального корпусу (пункт 9.3 розділу 9 ДБН В.2.5-64: 2012 «Внутрішній водопровід та каналізація»), 9) не відкориговані плани евакуації (графічну частину), повинні бути розміром не менше формату A3 під склом (плівкою) на видноті на кожному поверсі гуртожитку (пункт 5 розділу II ППБУ), 10) (частина 1) не забезпечено приміщення відповідними знаками безпеки. Знаки безпеки, їх кількість, а також місця їх встановлення повинні відповідати ДСТУ ISO 6309:2.007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (ISO 6309:198, IDT) та ГОСТ 12.4.036-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности» (пункт 8 розділу II ППБУ), 10) (частина 2) на території об`єкта не забезпечено освітлення зовнішніх пожежних драбин (пункт 1.10 глави 1 розділу III ППБУ), 11) двері електрощитової, що в підвалі гуртожитку не виконано протипожежними з межею вогнестійкості Е160, яка відповідає вимогам ДБН В. 1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» розділу 6, таблиці З (ДБН В. 1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» розділу 6, таблиці 3, абзац 2 пункту 2.3 глави 2 розділу III ППБУ), 12) черговий персонал гуртожитку, який залишається в нічний час не забезпечений засобами індивідуального захисту органів дихання для саморятування людей під час пожежі (пункт 1.3 глави 1 розділу VI, пункт 5.6 глави 5 розділу VI ППБУ). 13) допускається горюче облицювання стін на шляхах евакуації в коридорах 2, 3, 4-го поверхів (пункт 2.1 7 глави 2 розділу III ППБУ), 14) відсутні драбини на балконах другого поверху гуртожитку (абзац 6 пункту 2.37 пункту 2 розділу III ППБУ), 15) з`єднання, відгалуження та окільцювання жил проводів і кабелів у гуртожитку на всіх поверхах здійснюється за допомогою скруток (пункт 1.1 глави 1 розділу IV ППБУ), 16) гуртожиток не обладнано системами пожежної сигналізації відповідно Додатку Д (обов`язковий) пункт 8.1 ДБН 13.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (ДБН В.2:5-56:2014 (Додаток А (обов`язковий) пункт 8.1), пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ), 17) будівлю гуртожитку не обладнано системою передавання тривожних сповіщень типу 2., системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей типу 3 (пункт .1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні, (Додаток Б (обов`язковий) таблиця Б.І. ДБН 13.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»), 18) пожежні насоси не утримуються у постійній експлуатаційній готовності (підпункт 4 пункту 2.3 глави 2 розділу V ППБУ). 19) приміщення електрощитової не забезпечено газовим вогнегасником з величиною заряду вогнегасної речовини 3 кг і більше (пункт 3.9 глави 3 розділу V ППБУ, пункт 5 розділу VI Правил експлуатації та типових норм належності вогнегасників, затверджених наказом МВС України від 1 5.01.2018-року №25), 20) не відкориговані плани евакуації (графічну частину), повинні бути розміром не менше формату A3 під склом (плівкою) на видноті на кожному поверсі гуртожитку (пункт 5 розділу II ППБУ), 21) не забезпечено приміщення відповідними знаками безпеки. Знаки безпеки, їх кількість, а також місця їх встановлення повинні відповідати ДСТУ ISO 6309:20.07 ((Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (ISO 6309:198, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности» (пункт 8 розділу II ППБУ). Вважаючи дані порушення такими, що створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про застосування заходів реагування у вигляді заборонити використання за призначенням громадського будинку навчального закладу (навчального корпусу) та будинку гуртожитку Відокремленого структурного підрозділу "Полтавського фахового коледжу харчових технологій Національного університету харчових технологій" за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Пушкіна, 56, не допускати у будинки людей, крім тих, що вживають заходи щодо усунення порушень вимог пожежної безпеки, та зобов`язати відключити будинки від електропостачання. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого. Спірні правовідносини врегульовані Кодексом цивільного захисту України від 02 жовтня 2012 року, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V. Згідно статті 64 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять, зокрема, органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду. Відповідно до Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16 січня 2013 року № 20/2013, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України. ДСНС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення). До основних завдань ДСНС України віднесено здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб. Відповідно до статті 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону. Відповідно до абз. 1 ч. 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Відповідно до ч.7 статті 7 цього Закону на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом. Таким чином, звернення контролюючого органу до суду щодо вжиття до суб`єкта господарювання заходів реагування - не єдиний спосіб впливу на порушника та уникнення небезпеки персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій. Орган державного нагляду може скласти припис, розпорядження чи інший розпорядчий документ щодо усунення порушень. Відповідно до статті 55 Кодексу цивільного захисту України діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Зазначена вимога відображається у трудових договорах (контрактах), статутах та положеннях. Забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання. Пунктом 12 ч.1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки віднесено звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. Відповідно до ч.2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом. Разом з тим, визначення поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей, є оціночним. Водночас, за переконанням суду, всі порушення протипожежних норм в тій чи іншій мірі створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, тим більше, коли перевірка проведена потенційно небезпечного об`єкта пов`язана з ризиком виникнення надзвичайних ситуацій (пожежі, вибуху та ін.). Виходячи із системного аналізу зазначених положень, законодавством визначений механізм державного регулювання, та надана позивачу правова можливість та необхідність звернення з позовом до суду у випадку виявлення порушень вимог законодавства в сфері техногенної та пожежної безпеки, із вимогами про застосування відповідних заходів реагування шляхом повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. Відповідно до ч.1, 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; порушення правил поводження з небезпечними речовинами; відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають. Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду. Відповідно до ч.5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень. В ході розгляду справи в суді відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що ним майже повністю усунуто виявлені позивачем та зафіксовані у акті перевірки порушення. Між тим, відповідно до абз. 2 ч. 1 Закону підставою для здійснення перевірки є подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням. Тому проведення повторної перевірки щодо усунення суб`єктом господарювання виявлених суб`єктом владних повноважень порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки було б можливим за наявності відповідної заяви відповідача, подання якої у розглядуваному випадку місця не мало. Як вбачається із наведених вище норм законодавства, однією з основних функцій Головного управління, як контролюючого органу, є запобігання настанню надзвичайної ситуації. Тобто, дії Головного управління при зверненні до суду мають запобіжний характер на попередження надзвичайної ситуації з метою уникнення її фактичного настання. З матеріалів справи вбачається, що Полтавським міськрайонним управлінням Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області проведено позапланову перевірку Національного університету харчових технологій, а саме об`єктів Відокремленого структурного підрозділу «Полтавського фахового коледжу харчових технологій Національного університету харчових технологій» за адресою: 36039, Полтавська область, м. Полтава, вул. Пушкіна, 56, за результатами якої оформлено акт від 08 грудня 2021 року № 745, яким зафіксовано такі порушення: - не обладнано навчальний корпус системами пожежної сигналізації відповідно Додатку А (обов`язковий), пункт 8.1, ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (ДБН В.2.5-56:2014 (Додаток А (обов`язковий), пункт 8.1); пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ); - будівлю навчального корпусу не обладнано системою передавання тривожних сповіщень типу 2, системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей типу 3 (пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ; Додаток Б (обов`язковий) табл. Б.1, ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»); - гуртожиток не обладнано системами пожежної сигналізації відповідно Додатку А (обов`язковий), пункт 8.1, ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (ДБН В.2.5-56:2014 (Додаток А (обов`язковий), пункт 8.1). пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ); - будівлю гуртожитку не обладнано системою передавання тривожних сповіщень типу 2, системою оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей типу З (пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ, Додаток Б (обов`язковий) табл. Б.1, ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»). Тобто, на момент прийняття рішення суду першої інстанції залишалися не усунутими 4 порушення, зафіксовані актом від 08 грудня 2021 року № 745. Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що виявлені у ході проведення перевірки та зафіксовані у акті позивача порушення у сфері пожежної і техногенної безпеки, дійсно, можна кваліфікувати як такі, що створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей. Однак, відповідач не визнає встановлені порушення вимог законодавства як такі, що створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей. Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не спростовано наявності встановлених позивачем під час проведення перевірки порушень та не зазначено про їх повну відсутність. Доводи відповідача про те, що ним було усунуто майже всі порушення вимог правил пожежної безпеки у приміщеннях навчального корпусу та гуртожитку, що, на його думку, виключає необхідність застосування до нього заходів реагування, судова колегія вважає безпідставними і такими, що не спростовують правильність висновків проведеної ГУ ДСНС у Полтавській області перевірки. На момент винесення оскаржуваного судового рішення, порушення не були усунутими в повному обсязі, тому рішення суду першої інстанції є повністю законним. У постанові Верховного Суду від 13 серпня 2019 року по справі № 2340/2816/18 зазначено, що відповідач зобов`язаний надати докази, які свідчать про повне усунення порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей. У протилежному випадку вказані порушення вважаються такими, що не усунуті, і можуть призвести до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення. Відсутність доказів усунення відповідачем порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, свідчить про обґрунтованість необхідності застосування відповідача заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації будівлі. Застосування такого заходу є цілком співрозмірним з характером порушень законодавства щодо забезпечення пожежної безпеки (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року по справі № 804/8378/17). Так, відповідно до пункту 26 статті 1 Кодексу цивільного захисту України під небезпечним чинником розуміється складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини. За позицією суду, законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню. Крім того, відповідно до визначення ДСТУ 2272-06 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять» небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опечення, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи загибелі людей та (або) до заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища. Таким чином, наявність вказаних в акті порушень є тим чинником, який створює загрозу життю та здоров`ю людей. Колегія суддів зазначає, що застосування заходу реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщення є заходом, який має тимчасовий характер та направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Як зазначалося вище, поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері. За таких обставин колегія суддів вважає, що суд не може перебирати на себе повноваження органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, які в свою чергу, є дискреційними. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Не прописуючи у резолютивній частині рішення, що заходи реагування мають бути застосовані у вигляді повного зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки експлуатації будівель, саме шляхом не допуску у будинки людей, крім тих, що вживають заходи щодо усунення порушень вимог пожежної безпеки, та відключення будинків від електропостачання, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний спосіб виконання рішення був передбачений наказом МНС України від 21 жовтня 2004 року №130 "Про затвердження Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів", який втратив чинність 21 травня 2017 року, з чим погоджується і апеляційний суд. Слід зауважити, що жодного спростування вказаного аргументу апелянтом у скарзі не наведено. Щодо решти доводів скаржника, то колегія суддів наголошує на тому, що п. 12 ч. 1 статті 67 КЦЗ чітко визначає способи застосування заходів реагування, а саме у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. Тобто, резолютивна частина оскаржуваного рішення викладена у повній відповідності до зазначеної норми. В той же час, відповідно до ч.1, 3 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Тобто, якщо позивач вважає, що рішення суду не може бути виконано в тому вигляді, в якому його ухвалено судом, то він має право звернутися до суду із заявою про встановлення або зміни способу або порядку виконання такого рішення. Проте, це не є підставою для скасування чи зміни законного рішення, тим більше, що апеляційна скарга позивача не містить жодних доводів щодо його протиправності. Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують. Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до п.1 ч.1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied