Рішення адміністративного суду від 2022-01-11 00:00:00+02

Оскаржуваною ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 27.09.2021р. визнано неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду; позовну заяву і додані до неї документи повернуто позивачу (а.с.6-8). Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржила позивач [PERSON] , яка в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати і скерувати матеріали справи до суду першої інстанції для розгляду по суті, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового повернення позовної заяви (а.с.11-13). Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішеннями судів підтверджено право апелянта на отримання основної та додаткової пенсій, передбачених ч.1 ст.50 ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Оскільки пенсійний орган не провів вчасне нарахування та виплату пенсії на підставі судових рішень, тому останній зобов`язаний виплатити позивачу компенсацію згідно вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати». Виплата спірних сум на користь апелянта з вини відповідача мала місце 02.10.2020р., а тому шестимісячний строк на виплату компенсації втрати частини доходів не повинен застосовуватися. Водночас, позовні вимоги, які заявлені з 29.01.2021р., подані до суду в межах строку, визначеного ст.122 КАС України. Також пенсія є соціальною виплатою, позбавлення позивача права на отримання спірних пенсійних виплат є триваючим порушенням прав останньої, а протилежна позиція складатиме надмірний тягар для пенсіонера і не може вважатися ефективним способом захисту. Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Як слідує із змісту оскаржуваної ухвали, свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому її розмір є відомим для отримувача. Отримавши 29.10.2018р. виплату з перерахованої на виконання рішення суду суми пенсії, позивач [PERSON] дізналася про можливе порушення її пенсійних прав. Також введення карантинних заходів не має значення для вирішення спірного питання, оскільки розглядувані правовідносини виникли задовго до вжиття Урядом заходів для запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. За таких обставин позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду із розглядуваним позовом; поважних причин його пропуску останнім не наведено, через що заявлений позов підлягає поверненню в порядку ч.2 ст.123, п.9 ч.4 ст.169 КАС України. Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції є передчасними, виходячи з наступного. Як слідує із змісту позовної заяви та доданих до неї документів, позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги щодо: перерахунку та виплати основної і додаткової пенсії по інвалідності, які передбачені ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з часу їх призначення і без обмеження кінцевим строком; нарахування і виплати компенсації за втрату частини доходів у зв`язку із порушенням строків проведення пенсійних виплат, підтверджених відповідними судовими рішеннями (а.с.1-3). При цьому, позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду на підставі правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013р. № 8-рп/2013. Питання повернення позову з підстав пропуску строку звернення до суду без поважних причин врегульовані діючим процесуальним законом. Зокрема, відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Аналіз наведених норм вказує на чітку послідовність дій суду під час з`ясування поважності причин пропуску звернення до суду до відкриття провадження у справі. При цьому, ключовим моментом в такому порядку є забезпечення можливості позивачу належним чином обґрунтувати причини пропуску строку, передбаченого ст.122 КАС України. Для цього законодавцем передбачено обов`язкове винесення судом ухвали про залишення позову без руху і надання можливості вказати відповідні підстави для поновлення строку. Отже, в розглядуваному випадку суд, встановивши факт пропуску позивачем строку звернення до суду та визнавши неповажними підстави, вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, повинен був залишити позовну заяву без руху і надати можливість позивачу вказати інші підстави для поновлення строку. Водночас, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що позовні вимоги [PERSON] щодо перерахунку та виплати основної і додаткової пенсії по інвалідності, які передбачені ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», сформульовані без обмеження їх кінцевого періоду (з часу призначення пенсії і надалі). За таких умов застосування шестимісячного строку звернення до суду не може призвести до повернення позовної заяви в цілому, оскільки це буде суперечити правилам практичної реалізації приписів ст.122 КАС України. Відтак, спірна ухвала Рівненського окружного адміністративного суду від 27.09.2021р. про повернення позовної заяви прийнята судом першої інстанції передчасно і без правильного застосування норм процесуального закону. Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що повернення позовної заяви в даному випадку суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що за таких умов в суду першої інстанції не було достатніх і належних підстав для повернення позовної заяви [PERSON] на підставі ч.2 ст.123, п.9 ч.4 ст.169 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою та передчасною, а відтак не відповідає вимогам закону, через що підлягає скасуванню. Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції. За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного повернення позовної заяви, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. Оскільки вимоги апелянта сформульовані в інший спосіб, ніж передбачені нормами ст.ст.312, 320 КАС України повноваження апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Результат розгляду: partial