Рішення адміністративного суду від 2023-01-24 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Начальника Чернівецької митниці, Чернівецької митниці, в якому просив: - визнати незаконною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №1956/40800/21 щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.485 Митного кодексу України; - провадження у справі про порушення митних правил відносно [PERSON] закрити у зв`язку з відсутністю у його діях ознак порушення митних правил, відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до ч.1 ст.531 МК України. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28.11.2022 у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28.11.2022 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції помилкового дійшов висновку про неможливість застосування Рішення Конституційного Суду №4-р(ІІ)/2022 від 15.06.2022, яким визнано абз.2 ст.485 МК України таким, що не відповідає Конституції України та як наслідок скасовано відповідальність за порушення, яке ставиться у провину [PERSON] Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України та Митним кодексом України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Також посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що 6-ти місячний строк, протягом якого приятгнення \~ [PERSON] , Чернівецькою митницею не був пропущений, хоча правопорушення було виявленим ще 09.08.2021. Апелянт зазначає, що в даному випадку в діях [PERSON] відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, у вигляді умислу на зменшення розміру митних платежів, адже декларуючи спірні транспортні засоби, зазначені в митних деклараціях, позивач керувався наявними в нього правовстановлюючими документами. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. Встановлено, що постановою Чернівецької митниці в справі про порушення митних правил №1956/40800/21 від 02.03.2022 громадянина [PERSON] визнано винним у вчиненні порушення митних правл, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків не сплаченої суми митних платежів, а саме 764582,76 грн. Зі змісту вищевказаної постанови слідує наступне: "16.09.2018 року фізичною особою підприємцем [PERSON] (60444 Чернівецька обл., Глибоцький район, с. Черепківці, фізична особа підприємець; код РНКОП [NUMBER] ) та DISKONT KERAMIKE D.O.O. (Liptovska ul 40А, 3210 Slovenske Konjice, Словенія), укладено контракт №1 на поставку товару «плитка». На виконання вказаного контракту для поміщення товару, який надійшов на адресу ФОП « [PERSON] » (60444 Чернівецька обл., Глибоцький район, с. Черепківці, фізична особа підприємець; код РНКОП [NUMBER] ), в митний режим «імпорт» здійснено електронне декларування товару шляхом подання до відділу митного оформлення №1 Чернівецької митниці митних декларацій: ІМ40 ДЕ від 26.09.2018 №UA408150/2018/019317, ІМ 40 ДЕ від 28.09.2018 №UA408150/2018/019474, ІМ40 ДЕ від 01.10.2018 №UA408150/2018/019682 та ІМ40 ДЕ від 03.10.2018 №UA408150/2018/019833, якими декларувався товар «Плитка керамічна, неглазурована, для підлоги, з кам`яної кераміки» за кодом 6907902000 згідно УКТЗЕД. Листом Держмитслужби від 09.08.2021 року №19-19/19-01-01/7/1116 Чернівецькій митниці направлено лист Національного антикорупційного бюро України від 12.07.2021 №043-2.32/21318, у якому зазначено інформацію, яка свідчить про порушення ФОП [PERSON] вимог законодавства України з питань митної справи, зокрема, під час оформлення митних декларацій ІМ40 ДЕ від 26.09.2018 №UA408150/2018/019317, ІМ 40 ДЕ від 28.09.2018 №UA408150/2018/019474, ІМ40 ДЕ від 01.10.2018 №UA408150/2018/019682 та ІМ40 ДЕ від 03.10.2018 №UA408150/2018/019833. З отриманої інформації слідує, що на виконання запиту Національного антикорупційного бюро України від 03.09.2019 року №10-145/29627 від Національного Антикорупційного Директорату Румунії (Прокуратура при Вищому Касаційному Суді Румунії) листом від 09.12.2019 року № 3289/С/2019 отримано відповідь, яка містить інформацію Відділу прикордонної митниці м. Сірет Регіонального митного управління м. Ясси Головного регіонального управління державних фінансів м. Ясси Національної Агенції фіскальної Адміністрації (ANAF) Міністерства Державних фінансів (лист від 06.12.2019 №BVSR 10410/06/12/2019) та завірені копії запитуваних документів (експортна митна декларація від 24.09.2018 №188100706725155223; автотранспортна накладна (CMR) від 24.09.2018 №00412-2018; рахунок-фактура (інвойс) від 24.09.2018 №01-001-18000384; експортна митна декларація від 26.09.2018 №188100706725157222; автотранспортна накладна (CMR) від 26.09.2018 №00418-2018; рахунок-фактура (інвойс) від 26.09.2018 №01-001-18000390; експортна митна декларація від 27.09.2018 №188100706725158409; автотранспортна накладна (CMR) від 27.09.2018 №00420-2018; рахунок- фактура (інвойс) від 26.09.2018 №01-001-18000393; експортна митна декларація від 01.10.2018 №188100706725160394; автотранспортна накладна (CMR) від 01.10.2018 №00427-2018; рахунок-фактура (інвойс) від 30.09.2018 №01-001- 18000400). Згідно із документами, поданими до митного оформлення митним органам України та документами, отриманими від митних органів Республіки Румунія, інформація про одержувача товару (ФОП [PERSON] ), експортера товару (D1SKONT KERAMIKE D.O.O.), країни відправлення, найменування товару, вагу брутто/нетто, кількість місць, відомості про транспортні засоби та дати в документах - співпадають. Однак, за результатами порівняння даних про товар задекларований за нижче вказаними МД типу ІМ40 ДЕ встановлено: - за МД ІМ40 ДЕ від 26.09.2018 №UA408150/2018/019317 заявлена фактурна вартість товару становить 6590,70 євро. Згідно даних надісланого уповноваженим органом Румунії інвойса №01-001-18000384 від 24.09.2018 вартість товару становить 12169,40 євро. Встановлено заниження заявленої митної вартості (бази оподаткування) товару на суму 5578,70 євро (184363,13грн.); - за МД ІМ 40 ДЕ від 28.09.2018 №UA408150/2018/019474 заявлена фактурна вартість товару становить 11528,80 євро. Згідно даних надісланого уповноваженим органом Румунії інвойса №01-001-18000390 від 26.09.2018 вартість товару становить 22907,16 євро. Встановлено заниження заявленої митної вартості (бази оподаткування) товару на суму 11378,36 евро (376951,12грн.); - за МД ІМ40 ДЕ від 01.10.2018 №UA408150/2018/019682 заявлена фактурна вартість товару становить 11296,32 євро. Згідно даних надісланих уповноваженим органом Румунії інвойса №01-001-18000393 від 26.09.2018 вартість товару становить 22480,92 євро. Встановлено заниження заявленої митної вартості (бази оподаткування) товару на суму 11184,60 євро (366019,07грн.);- за МД ІМ40 ДЕ від 03.10.2018 №UA408150/2018/019833 заявлена фактурна вартість товару становить 10590,96 евро. Згідно даних надісланих уповноваженим органом Румунії інвойса №01-001-18000400 від 30.09.2018 вартість товару становить 21221,44 євро. Встановлено заниження заявленої митної вартості (бази оподаткування) товару на суму 10630,48 євро (346971,28 грн.). Отже, на підставі документально підтвердженої інформації, яка надійшла від уповноваженого органу Румунії, перевіркою встановлено не підтвердження автентичності інвойсів: від 24.09.2018 №01-001-13000384; від 26.09.2018 №01- 001-18000390; від 26.09.2018 №01-001-18000393; від 30.09.2018 №01-001- 18000400, поданих ФОП [PERSON] під час декларування товарів за митними деклараціями ІМ40 ДЕ від 26.09.2018 №UA408150/2018/019317, ІМ 40 ДЕ від 28.09.2018 №UA408150/2018/019474, ІМ40 ДЕ від 01.10.2018 №UA408150/2018/019682 та ІМ40 ДЕ від 03.10.2018 №UA408150/2018/019833 та Актом №8/7.2-19/2997218917 від 07.10.2021. За результатами документальної невиїзної перевірки дотримання [PERSON] вимог дотримання законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати митних платежів по товарах задекларованих за митними деклараціями ІМ40 ДЕ від 26.09.2018 №UA408150/2018/019317, ІМ 40 ДЕ від 28.09.2018 №UA408150/2018/019474, ІМ40 ДЕ від 01.10.2018 №UA408150/2018/019682 та ІМ40 ДЕ від 03.10.2018 №UA408150/2018/019833, встановлено недостовірність відомостей щодо митної вартості товарів задекларованої платником податків у митних зазначених митних деклараціях, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 254 860,92 грн. Дані обставини встановлено актом № 8/7.2-19/2997218917 від 07.10.2021 року. Таким чином, громадянин України [PERSON] , фізична особа-підприємець, вчинив дії спрямовані на неправомірне зменшення необхідних до сплати податків та зборів в сумі 254860,92 грн шляхом подання до митного оформлення документів, що містять неправдиві відомості щодо вартості товарів. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України." Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена відповідачем відповідно до вимог процесуальних та матеріальних норм права та не підлягає скасуванню. Приймаючи оскражуване рішення суд першої інстанції зазначив, що рішення Конституційного Суду України від № 4-р(ІІ)/2022 від 15.06.2022 року на спірні правовідносини у даній справі не може вплинути, оскільки такі виникли до його прийняття, а останнє, у свою чергу, не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності. Суд першої інстанції також дійшов висновку, що відповідачем накладено стягнення на позивача в межах шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення. На думку суду посилання позивача про те, що він не був повідомлений відповідачем про розгляд справи є безпідставним, оскільки він повинен був дізнатися про такі повідомлення. Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного. Згідно ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Відповідно до ст.485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів. Обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності за статтею 485 МК України є наявність вини у формі умислу. Диспозиція вказаної правової норми передбачає необхідність спеціальної противної мети у вигляді неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. При цьому, у статті 485 МК України вказано, що застосування адміністративного стягнення до порушника митних правил можливе як за заявлення у митній декларації «неправдивих відомостей», так і за вчинення протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів. Тобто, з об`єктивної сторони правопорушення передбачене ст. 485 МК України в частині вчинення дій щодо ухилення від сплати митних платежів, характеризується сукупністю трьох ознак, а саме: діяння, спрямоване ухилення від сплати митних платежів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження до бюджету відповідних платежів, та причинний зв`язок між діянням та наслідками. Верховний Суд у постанові від 27 січня 2022 року у справі № 725/3788/16-а зазначив, що склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). При цьому зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого ст. 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів). Тобто, для притягнення до відповідальності, згідно ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 20.03.2018 року у справі № 640/7258/17, від 11.06.2020 року у справі № 564/530/17, від 20.08.2020 року у справі № 553/1435/17 та від 06.11.2020 року у справі № 159/1754/17. При цьому, ст.485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості. Відповідно до ч.1 cт.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своє, дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Таким чином, склад правопорушення, передбаченого ст.485 МК України утворюють умисні, цілеспрямовані дії, зокрема про надання декларантом неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. За таких обставин, для притягнення до відповідальності за ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого ст.485МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів). Так, підставою для прийняття митним органом оскаржуваної постанови є дії [PERSON] , спрямовані на неправомірне зменшення необхідних для сплати податків та зборів в сумі 254860,92 грн шляхом подання до митного оформлення документів, що містять неправдиві відомості щодо вартості товарів. В той же час, з матеріалів справи з`ясовано, що 16.09.2018 року фізичною особою підприємцем [PERSON] (60444 Чернівецька обл., Глибоцький район, с. Черепківці, фізична особа підприємець; код РНКОП [NUMBER] ) та DISKONT KERAMIKE D.O.O. (Liptovska ul 40А, 3210 Slovenske Konjice, Словенія), укладено контракт №1 на поставку товару «плитка». На виконання вказаного контракту для поміщення товару, який надійшов на адресу ФОП « [PERSON] » (60444 Чернівецька обл., Глибоцький район, с. Черепківці, фізична особа підприємець; код РНКОП [NUMBER] ), в митний режим «імпорт» здійснено електронне декларування товару шляхом подання до відділу митного оформлення №1 Чернівецької митниці митних декларацій: ІМ40 ДЕ від 26.09.2018 №UA408150/2018/019317, ІМ 40 ДЕ від 28.09.2018 №UA408150/2018/019474, ІМ40 ДЕ від 01.10.2018 №UA408150/2018/019682 та ІМ40 ДЕ від 03.10.2018 №UA408150/2018/019833, якими декларувався товар «Плитка керамічна, неглазурована, для підлоги, з кам`яної кераміки» за кодом 6907902000 згідно УКТЗЕД. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 в адміністративній справі № 803/667/17, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Судом встановлено, що під час розмитнення товару жодних зауважень з боку митних органів не було, як і не було зауважень безпосередньо до митної вартості товару. Рішення \~про коригування митної вартості відповідчем не приймалось. Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивачем у митних деклараціях заявлені неправдиві відомості і що при зазначення таких відомостей умисел позивача був спрямований саме на зменшення розміру митних платежів. Сам по собі факт неврахування вартості деякого товару при декларуванні не може бути доказом того, що його дії були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу, не є окремим видом порушення митних правил та сам по собі не сворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України. Щодо отриманих відповідачем документів від митних органів Республіки Румунії колегія суддів зазначає наступне. Стаття 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Матеріалами справи підтверджується, що контролюючим органом було призначено перевірку та обґрунтування її висновків здійснювалось на підставі документів органу іноземної держави, без перекладу на українську мову та нелегалізованих в установлений законом спосіб. При цьому, судом першої інстанції будь-яких висновків щодо відсутності відповідного перекладу вказаних документів на державну мову не зроблено. Так, підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань, під час ввезення товарів на митну територію України, може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів. Указаний висновок знайшов своє відображення у постанові Верховного Суду від \~05.03.2019 у справі № 820/305/17. Додатково, суд бере до уваги що абзац другий статті 485 МК України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 4-р(II)/2022 від 15.06.2022 у справі 3-321/2019(7780/19, 91/21) за конституційними скаргами [PERSON] та [PERSON] щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 485 Митного кодексу України (щодо індивідуалізації юридично ї відповідальності). При цьому, Конституційним Судом України, зокрема, зазначено, що: "оцінюючи абзац другий статті 485 Кодексу в контексті створення ним передумов для недопущення надмірного втручання у право власності особи з метою забезпечення справедливого балансу між вимогами публічного інтересу в захисті митних інтересів та митної безпеки України, з одного боку, та захистом права власності особи з іншого, Суд України дійшов висновку, що зазначений припис статті 485 Кодексу не забезпечує бажаної гнучкості в діях та рішеннях органу державної влади під час визначення розміру штрафу щодо правопорушника з урахуванням усіх обставин справи. Тому внаслідок застосування оспорюваного припису статті 485 Кодексу не забезпечується справедливий баланс між вимогами публічного інтересу та захистом права власності особи, а сам цей припис є нормативним підґрунтям для надмірного втручання в гарантоване Основним Законом України право власності". Як наслідок суд приходить до висновку, що накладення на позивача санкції у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, становить надмірне втручання в гарантоване Основним Законом України право власності, яке не забезпечує справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й фундаментальними правами позивача захисту права власності, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 4-р(II)/2022 від 15 червня 2022 року. Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 статті 3 Митного кодексу України, норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Стаття 485 Митного кодексу України, відповідно до Закону № 2760-IX від 16.11.2022, викладена у новій редакції, санкція якої пом`якшує відповідальність, зокрема, передбачено накладення штрафу в розмірі від 50 до 150 відсотків несплаченої суми митних платежів, тоді як до вказаних змін було 300%. Отже, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що рішення Конституційного Суду України від № 4-р(ІІ)/2022 від 15.06.2022 року на спірні правовідносини у даній справі не може вплинути, оскільки наслідком вказаного Рішення фактично пом`якшена відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, тому даний нормативний акт має зворотню дію у часі і його положення мають бути застосовані до правовідносин, які виникли до його прийняття. Щодо висновку суду пршої інстанції про те, що відповідачем накладено стягнення на позивача в межах шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення, колегія суддів зазначає наступне. Так, відповідно до ч.1 ст.522 МК України, справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468, 469, частинами першою-п`ятою статті 470, частинами першою і другою статті 471, статтями 474, 475, 477-480, частинами першою-п`ятою 481, статтею 485 цього Кодексу, розглядаються митними органами. Відповідно до ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом. Як встановлено з постанови №1956/40800/21 від 02.03.2022, листом Держмитслужби від 09.08.2021 №19-19/19-01-01/7/1116 Чернівецькій митниці направлено лист Національного антикорупційного бюро України від 12.07.2021 №043-2.32.21318, у якому зазначено інформацію, яка можливо свідчить про порушення ФОП [PERSON] вимог законодавства України з питань митної справи. Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що днем виявлення порушення є 07.10.2021, тобто день проведення перевірки та складення Акту документальної невиїзної перевірки. Крім того, знайшли своє підтвердження доводи апелянта щодо не повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 526 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 531 Митного кодексу України, підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду. Тобто, вказаними вище нормами законодавцем чітко закріплено обов`язок органу доходів і зборів вручити (надіслати) особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, примірник протоколу про порушення митних правил, в якому, крім іншого, зазначаються час та місце розгляду справи про порушення митних правил, а у випадку неповідомлення зазначеної інформації під час вручення протоколу - проінформувати поштовим відправленням з повідомленням про вручення. При цьому, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, справа про таке порушення може бути розглянута лише в разі, якщо є докази її своєчасного повідомлення про місце і час розгляду справи та від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного суду, наведеній у постановах від 29.08.2019 по справі № 461/7815/16-а, від 26.01.2021 по справі № 444/1667/16-а, від 06.02.2020 по справі № 679/2278/15-а. Згідно наявних матеріалів справи про порушення митних правил №1956/40800/21, протокол від 24.11.2021 складався за відсутності гр. [PERSON] , розгляд справи було призначено на 22.12.2021 о 10:30 год. за адресою м.Чернівці, вул.Руська, 248"м", адмін.будинок Чернівецької митниці, примірник протоколу було направлено позивачу поштою. В подальшому, у відповідь на запит Чернівецької митниці від 20.12.2021 року № 7.2-20-03-14/2807 Управління ДМС в Чернівецькій області повідомило про те, що за обліками ЄАІС УМП ДМС України значиться громадянин України [PERSON] [INFO] , зареєстрованим місцем проживання є с. Черепківці Чернівецького району Чернівецької області. Про час та місце розгляду справи на 02.03.2022 позивач повідомлявся відповідачем поштовим відправленням за №6044400163501, проте без повідомлення про вручення. Водночас, позивач посилається на те, що рекомендований лист №6044400163501, він не отримував та не знав про існування такого. Колегія суддів зазначає, що наданою відповідачем копією відомостей з сайту «Укрпошти» про вручення кореспонденції (т.1 а.с.104) не підтверджується виконання контролюючим органом вимог статті 526 Митного кодексу України щодо своєчасного повідомлення особи про час і місце розгляду справи по порушення митних правил. Доказів навмисного уникнення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, участі у розгляді справи про порушення митних правил матеріали справи не містять та відповідачем таких не надано. Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про належне повідомлення позивача про розгляд відносно нього справи про порушення митних правил, оскільки долучені докази стверджують факт неналежного (без повідомлення про вручення) направлення такої кореспонденції позивачу та не свідчать про його обізнаність про місце і час розгляду справи про порушення митних правил. Отже, достатніх належних та допустимих доказів своєчасного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про місце і час розгляду справи відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4 ст. 526 Митного кодексу України під час вирішення справи відповідачем надано не було. Як наслідок, апеляційний суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваної постанови посадовою особою Чернівецької митниці не було надано належної оцінки щодо наявності підстав для розгляду справи про порушення митних правил №1956/40800/21 без участі [PERSON] , що є самостійною підставою для скасування постанови в справі про порушення митних правил №1956/40800/21 від 02.03.2022. Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не з`ясував належним чином всіх обставин, які мають значення для справи, не довів наявність умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів. За встановлених обставин, в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 485 МК України, не підтверджується належними та допустимими доказами та суб`єкт владних повноважень не надав доказів правомірності прийнятого рішення. Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Таким чином, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з`ясування обставин справи, через що, відповідно до приписів ст. 317 КАС України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову. Поряд з тим, частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З матеріалів справи слідує, що позивачем згідно квитанції №9274-9602-8659-7355 від 12.07.2022 сплачено судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 496,20 грн та згідно квитанції №4476-2015-2496-2802 від 07.12.2022 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 744,30 грн. Отже, колегія суддів вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці Держмитслужби на користь [PERSON] 1240,50 грн судового збору.

Результат розгляду: granted