Рішення адміністративного суду від 2023-01-25 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову серії ВМ №00001782 від 01.12.2021, прийняту Старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Колєснік Н.Г.; закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно позивача за постановою серії ВМ №00001782 від 01.12.2021. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2022 у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу та вказує, що оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.07.2022 слід скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Позивач вказує, що судом першої інстанції взагалі не досліджено питання розрахунків показника перевищення маси на строєні осі, не перевірено розрахунку за формулою, яку надано відповідачем у відзиві на позовну заяву, і не перевірено розрахунків, наданих позивачем у додаткових поясненнях, які подані після отримання відзиву на позовну заяву. Позивач звертає увагу, що в оскаржуваній постанові жодним чином не зазначено, яке значення навантаження на строєні вісі перевищено 22 тони або 24 тони, адже для різних транспортних засобів п. 22.5 Правил Дорожнього Руху встановлено різні граничні показники, що в свою чергу впливає на кваліфікацію правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. ч. 2 ст. 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач вважає, що хибний розрахунок відповідача, здійснений через неврахування ним дозволеної маси на строєні осі 24 тони для контейнеровозів, а здійснювався виходячи з нормативу в 22 тони. Хоча для строєних осей контейнеровоза передбачено не 22 тони, а 24 тони. Позивач вважає, що у спірній ситуації, фактична маса перевищення повної маси транспортного засобу та маси на строєні вісі по постанові у відсотках навіть не досягла 5%. Щодо ідентифікації транспортного засобу, позивач вказує, що такої ідентифікації за державним реєстраційним номером напіврпичепу-контейнеровозу, внаслідок якої відповідачу стало б відомо, що напівпричіп є контейнеровозом, взагалі не здійснено, а було лише ідентифіковано силовий тягач. Тобто фактично відповідач, не здійснивши фіксації та не встановивши вид причепу, зробив висновок, що такий силовий тягач, не є контейнеровозом, для якого п. 22.5 правил дорожнього руху передбачено обмеження в навантаженні на строєну вісь 24 тони та застосував обмеження щодо його навантаження в 22 тони. Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що порушення в оформлені оскаржуваної постанови не дають можливості чітко встановити її зміст, а зазначені процедурні порушення (дефекти) вплинули на можливість порушника захистити свої права, адже позивач до отримання відзиву на позов взагалі не розумів і не міг зрозуміти, які загальні дані ваги транспортного засобу були зафіксовані і яким чином вироховувався відсототок маси на строєні осі, також позивачу не було відомо чи був врахований тип його напівпричепу, який є контейнеровозом, адже позивач у спірній постанові навіть не зафіксував державний номерний знак напівпричепу, тобто фактично не встановив його, що взагалі виключає факт порушення. Також, на думку позивача, судом першої інстанції безпідставно не враховано товарно-транспортну накладну через неправильне тлумачення норм права. Суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що оскаржувана постанова містить масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимого навантаження транспортного засобу з інформацією про фактичне навантаження транспортного засобу в момент зважування, однак відповідачем належним чином не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеному в тонах. При цьому, слід зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Оскаржувана постанова не містить повного розкриття об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що унеможливлює її віднесення до порушень з перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а тому відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу вказаного адміністративного правопорушення. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2023 було відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду на 25.01.2023. Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив. В судове засідання, призначене на 25.01.2023 з`явились представники учасників справи. Представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представник заперечив проти задоволення такої. Учасники справи надали пояснення по суті справи, правом подання додаткових пояснень не скористались, виступили в судових дебатах.

Результат розгляду: granted