Рішення адміністративного суду від 2022-10-20 00:00:00+03

[PERSON] (далі [PERSON] , заявник) звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа в адміністративній справі № 380/10707/20 [PERSON] до Львівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у задоволенні заяви позивача про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом [PERSON] до Львівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовлено повністю. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву [PERSON] про видачу дубліката виконавчого листа. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції протиправно відмовив у видачі дубліката виконавчого листа, оскільки виконавчий лист заявницею отримано не було, що вірно зазначено в оскаржуваному рішенні, відповідно і докази які підтверджують факт втрати оригіналу виконавчого листа у заявниці відсутні. Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до статті 312 КАС України. Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі, колегія суддів встановила наступне. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі №380/10707/20 позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо неприйняття рішення за заявою [PERSON] від 24.04.2020 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зобов`язано Львівську міську раду розглянути та прийняти рішення за заявою [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 24.04.2020. 15.12.2021 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №380/10707/20 про зобов`язання Львівської міської ради розглянути та прийняти рішення за заявою [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 24.04.2020. Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Однією з конституційних засад правосуддя, визначених статтею 129-1 Конституції України, є обов`язковість судових рішень, а незабезпечення реального виконання судового рішення, що набрало законної сили, нівелює інститут судового захисту порушених прав особи, яка зверталася до суду. Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Стаття 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі також Закон № 1404-VIII) передбачає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Видача дубліката виконавчого документа здійснюється у випадку його втрати та за умови, що стягувач звернувся до суду із відповідною заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Згідно з підпунктом 18.4 пункту 18 розділу VII «Перехідні положення» КАС України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку. Таким чином, зазначеними положеннями КАС України визначено такі умови, за наявності яких суд може видати виконавчий лист: 1) втрата виконавчого документу; 2) звернення особи із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Отже, видача дубліката виконавчого документа здійснюється у випадку його втрати та за умови, що стягувач звернувся до суду із відповідною заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Також колегія суддів звертає увагу, що причини втрати для вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого листа не мають значення - оригінал може бути загублено, викрадено, знищено чи втрачено з інших причин. Разом з тим, обов`язковою умовою для видачі дубліката виконавчого листа є підтвердження того факту, що оригінал виконавчого листа дійсно втрачений та у даний момент не перебуває у виконавчому провадженні. З матеріалів справи встановлено, що відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення та конверт з виконавчим листом, який повернутий поштовим відділенням без вручення адресату. [PERSON] в доводах апеляційної скарги зазначає, що виконавчий лист, який було надіслано судом першої інстанції, нею не було отримано, що і не заперечується в оскаржуваній ухвалі. Також, заявниця зазначає, що у поштовому відділенні «Укрпошта» 79068 (на який було надіслано виконавчий лист) такий також не надходив. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що виконавчий лист, дублікат якого просить видати заявник, перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби чи виконано. Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами заявника про втрату виконавчого листа, а висновки суду першої інстанції про відсутність доказів втрати такого є необґрунтованими та містять надмірний формалізм. Так, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру. Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у права особи. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур. Також, у своїй послідовній судовій практиці ЄСПЛ, наводить визначення та наслідки особливо вузького тлумачення норм, що перешкоджають розгляду заяв заявника по суті із супутнім ризиком порушення його чи її права. Аналізуючи фактичні обставини справи у сукупності з приписами КАС України, колегія суддів апеляційного суду вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки в ході апеляційного розгляду справи встановлено, що в заявника відсутній (не отримано) оригінал виконавчого листа, що є достатньою підставою для видачі заявнику дубліката виконавчого листа у справі № 380/10707/20. Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення питання, неправильно застосовано норми процесуального права, відтак оскаржувана ухвала відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про задоволення заяви [PERSON] про видачу дубліката виконавчого листа.

Результат розгляду: granted