Рішення адміністративного суду від 2023-06-05 00:00:00+03

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до спеціаліста-інспектора з паркування Фляка Сергія Олеговича, Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії РАП № 857039153 до повідомлення серії ТЕ № 00061831 від 04.11.2022, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки відповідно до п. 15.9 (д) ПДР України зупинка забороняється у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м. Разом з тим, стверджує, що у місці зупинки транспортного засобу, яким він керував, відстань від автомобіля, що зупинився до суцільної лінії розмітки була більше 3 м. Також, вказує, що зупинка транспортного засобу в значеному місці була вимушеною, так як в автомобіля під час його руху вимкнулось енергоживлення, що також перешкодило позивачу увімкнути аварійну сигналізацію у відповідності до вимог п. 9.9 ПДР України. Тому стверджує, що він не порушив вимоги п. 15.9 (д) ПДР України, оскільки здійснив не зупинку, а вимушену зупинку відповідного транспортного засобу. Крім того, зазначає, що розмітка у місці зупинки транспортного засобу не відповідає проекту відповідної частини дороги. Як видно з фотографій, розміщених на сайті, де оприлюднено докази фіксації обумовленого правопорушення, має місце нанесення горизонтальної лінії 1.1 на дорожньому покритті двічі, що не допускається ПДР України. Вказані обставини свідчать, що на відповідній ділянці дороги суцільна лінія 1.1 наносилась в різних місцях в різний час, хоча обумовлена дорога не піддавалась реконструкції, та, очевидно, не змінювався її проект. З огляду на викладене, просить позовні вимоги задовольнити та скасувати вищевказану постанову. Ухвалою судді від 06.12.2022 відкрито провадження у вищевказані справі за правилами спрощеного позовного провадження. Від представника відповідача до суду надійшов відзив, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що позов не обґрунтований та безпідставний. Відзив мотивований тим, що 02.11.2022 о 11 год. 08 хв. водій транспортного засобу марки «Renault Duster», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив зупинку у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м, чим порушив п. 15.9 (д) Правил дорожнього руху. Вказана постанова, на думку відповідача, відповідає вимогам закону, є обґрунтованою та об`єктивною, а інспектор з паркування, який виносив оскаржувану постану, діяв правомірно, у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законодавством. При цьому, представник відповідача зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується фотознімками, які долучені до відзиву. Відповідачем спеціалістом-інспектором з паркування Фляк С. О. подано відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування якого посилається на аналогічні твердження та доводи, що вказані у відзиві Тернопільської міської ради. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Вказав, що зупинка транспортного засобу була вимушена, на вказаній ділянці дороги нанесено дві суцільних лінії розмітки, а тому невідомо до якої лінії відповідачем було здійснено заміри відстані, яка вказана у спірній постанові, а також схема організації дорожнього руху, яка надана представником відповідача, не погоджена та не затверджена відповідно до вимог чинного законодавства. Представник відповідача Тернопільської міської ради Дубова М. А. в останнє судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку, у попередньому судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач спеціаліст-інспектор з паркування Фляка С. О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань. Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи. Суд установив, що 04.11.2022 головним спеціалістом-інспектором з паркування сектору контролю за паркуванням транспортних засобів Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Фляк С. О. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), серії РАП № 857039153 до повідомлення серії ТЕ № 00061831. Даною постановою керівника ТОВ «Біоенергопродукт» [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 680 грн. У постанові зазначено, що 04.11.2021 о 11 год. 08 хв. водій транспортного засобу марки «Renault Duster», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив зупинку у місцях де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м (а саме 1,8 м) в районі будинку, що знаходиться за адресою см. Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 20, чим порушено вимоги п. 15,9 (д) ПДР України. У свою чергу ч.3 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Відповідно до п.15.9 (д) Правил дорожнього руху зупинка забороняється у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Ст. 278 КУпАП зобов`язує орган, який розглядає справу, з`ясувати ряд обставин, які мають значення для правильного її вирішення. Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України). Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Інспектором з паркування, з метою фіксування факту порушення правил зупинки, стоянки або паркування водієм транспортного засобу марки засобі «Renault Duster», державний номерний знак [NUMBER] було здійснено фото фіксацію з місця події, долучено фото з різних ракурсів, з відображенням дати і часу, місця розташування даного транспортного засобу до нерухомих об`єктів, та встановлено географічні координати. Посилання відповідача у відзиві на те, що інспектором з паркування здійснювались заміри відстані автомобіля позивача до суцільної лінії, цифровим лазерним дальноміром, який пройшов повірку в ДП «Тернопільстандартметрологія» та яка становить 1.8 м., суд до уваги не приймає, так як в постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії РАП №857039153 від 04.11.2022 відсутні дані про те, що такі заміри здійснювались і саме цим технічним засобом, зазначено лише, що фотозйомка та/або відеозапис здійснювався за допомогою технічного засобу LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2. Окрім цього, суд враховує пояснення позивача, відповідно до яких останній здійснив вимушену зупинку транспортного засобу через технічну несправність автомобіля, а тому не зміг увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Згідно з п.4.7 Національного стандарту ДСТУ ХХХХ:201Х «Проект організації дорожнього руху, правила розроблення, побудови, оформлення, вимоги до змісту» проект (схема) ОДР підлягає погодженню з підрозділами Управління безпеки дорожнього руху Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України та затвердженню в установленому порядку. Лист на погодження подає організація-розробник. Відповідно до п. 9.1 вищевказаного національного стандарту, проект (схему) ОДР, розроблений у відповідності до цього стандарту, впроваджують на підставі наказу власника дороги про прийняття і надання чинності у терміни, встановлені цим наказом. Також , розділом 7 Національного стандарту ДСТУ ХХХХ:201Х «Проект організації дорожнього руху, правила розроблення, побудови, оформлення, вимоги до змісту» затверджено вимоги до проектної документації організації дорожнього руху. Суд дослідивши надану відповідачем схему організації дорожнього руху по вул. Острозького у м. Тернополі, вважає, що вона не може бути належним доказом у справі виходячи з наступного. Відповідачем на надано суду підтвердження того, що вказану схему (проект) було погодженню з підрозділами Управління безпеки дорожнього руху Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України та затверджено в установленому порядку, а також про те, що схема розроблена у відповідності до вимог стандарту та впроваджена на підставі наказу власника дороги про прийняття. Враховуючи вищевикладене, суд при вирішенні спору не бере до уваги схему організації дорожнього руху по вул. Острозького у м. Тернополі. Також, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що на вказаній ділянці дороги присутні дві суцільних лінії розмітки 1.1, а тому не можливо об`єктивно встановити від якої саме суцільної лінії забороняються зупинятися на відстані менше 3 метрів. Вказане підтверджується фотознімками, які містяться в матеріалах справи. Окрім цього, суд зауважує, що з наданих представником відповідача доказів, неможливо об`єктивно та достовірно встановити яким саме чином цифровим лазерним дальноміром було здійснено вимірювання відстані від транспортного засобу позивача до суцільної лінії розмітки та заміри якої відстані здійснювались у результаті чого на екрані цифрового дальноміра висвітлило показник 1,864 м. Таким чином, суд вважає, що належних, допустимих та достатніх доказів порушення [PERSON] пункту 15.9 (д) Правил дорожнього руху відповідачем не надано, хоча обов`язок доказування покладається саме на відповідача, а дослідити в ході розгляду справи чи відбулась зупинка автомобіля «Renault Duster», державний номерний знак [NUMBER] 01.11.2022 о 11 год. 08 хв. в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 20, у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів, не видається за можливе. Зазначені недоліки при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складанні спірної постанови, унеможливлюють встановлення судом фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП) Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Частиною 1 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), серії РАП № 857039153 до повідомлення серії ТЕ № 00061831 від 04.11.2022 є такою, що винесена з порушенням ст. 280, 283 КУпАП, а тому підлягає скасуванню, оскільки при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог указаних норм закону. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При зверненні до суду з даним позовом позивачем не сплачено судовий збір, оскільки останній звільнений від його сплати у зв`язку із тим, що позивач [PERSON] є інвалідом ІІгрупи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. Відтак, сума судового збору у розмірі 496,20 грн підлягає стягненню з Тернопільської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань в дохід держави.

Результат розгляду: granted