Рішення адміністративного суду від 2023-07-18 00:00:00+03

03 лютого 2023 року [PERSON] \~ \~звернувся в суд з позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, в якому просив скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії РАП № 1009788523 від 26 січня 2023 року; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 152-1 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою про притягнення до адміністративної відповідальності серії РАП № 1009788523 від 26 січня 2023 року його \~визнано \~винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 грн. Вказує, що \~згідно з оскаржуваною постановою, 15 грудня 2022 року об 11 год. 8 хв. водієм транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. [NUMBER] , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою В2009 вул. Пекарська м. Львів, з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушено абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених\~ постановою КМУ від 03 грудня 2009 року № 1342. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки відповідачем при її прийнятті допущено ряд процесуальних порушень, зокрема, незаконно розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу, не надано можливості скористатися правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, винесено постанову без розгляду справи по суті, відомості вказані у ній не відповідають дійсності. Вказує, що не вчиняв правопорушення, оскільки має право на безоплатне паркування як особа з інвалідністю другої групи. Звертає увагу на те, що на фотографіях автомобіля на сайті відповідача\~ http://inspector.lviv.ua чітко видно, що за лобовим переднім склом автомобіля міститься табличка знаку інваліда, що підтверджується також фотосвітлиною обстановки 15 грудня 2022 року, де видно повідомлення відповідача і знак. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2023 року позов [PERSON] залишено без розгляду. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду по справі №464/1207/23 скасовано та передано справу на розгляд суду першої інстанції. Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 27 червня 2023 року\~ \~у задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що [PERSON] 15 грудня 2022 року розмістив автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. [NUMBER] , на котрому спереду і ззаду не встановлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» закріплений п. 30.3 ПДР України, у підпункті ґ, що являє собою квадрат синього кольору із стороною 150 мм і білим зображенням символу таблички 7.17, на вул. Пекарській в м. Львів, що віднесена до 2 зони паркування, в місці для платного паркування за межами місця для безплатного паркування обладнаного дорожнім знаком 5.42.1 із табличкою 7.17. Суд першої інстанції критично оцінив доводи сторони позивача про наявність права на безкоштовне паркування, обґрунтовуючи таке наявністю під лобовим склом на автомобілі TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. [NUMBER] знака на жовтому фоні із зображенням знаком інваліда, оскільки ПДР України категорично визначено розпізнавальний знак та його встановлення, котрий вказує, що механічний засіб відповідає вимогам «водій з інвалідністю», та такий має право на користування гарантіями передбаченими вказаними та похідними нормативно-правовими актами для водіїв з інвалідністю. Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до переконання про достатність, належність та допустимість доказів для висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, оскільки останній 15 грудня 2022 року, будучи особою з інвалідністю, розмістив належний йому на праві власності вищевказаний автомобіль, на котрому не було встановлено розпізнавального знаку визначено п. 30.3 ґ «Водій з інвалідністю» у місці для платного паркування по вул. Пекарській в м. Львів, не облаштованого дорожнім знаком 5.42.1 із табличкою 7.17, що дає право для безоплатного паркування «водіїв з інвалідністю» на час 12 хв. не здійснивши оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів. Не погодившись з прийнятим рішенням, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що є особою з інвалідністю 2 групи, має відповідне посвідчення, а тому має право на безкоштовне паркування в межах місця платного паркування. Вказує, що підтвердженням факту того, що він 15 грудня 2022 року керував автомобілем як особа з інвалідністю, є розміщена під лобовим склом автомобіля табличка жовтого кольору з відповідним знаком особи з інвалідністю, що давало йому право на безкоштовне паркування. Зазначає, що відсутність на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю», встановлення якого є його правом, а не обов`язком, не нівелює наявності пільг на безоплатне паркування для осіб з інвалідністю. Звертає увагу на те, що відповідачем в порушення ст. 77 КАС України не доведено вчинення ним адміністративного правопорушення, зокрема, не подано відзиву на позовну заяву та не доведено, що його автомобіль не було припарковано у місці спеціально виділеному та облаштованому для безоплатного паркування транспортних засобів, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю». В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали апеляційну скаргу, в своїх поясненнях покликався на доводи в ній викладені. Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 268, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача тпредставника позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції, з копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 19 листопада 2019 року, слідує, що [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання (а.с.12). Постановою серії РАП № 1009788523 від 26 січня 2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300,00 грн (а.с.10). Відповідно до вказаної постанови, 15 грудня 2022 року об 11 год. 8 хв. водієм транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, д.н.з. [NUMBER] , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою В2009 вул. Пекарська м.Львів, з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушив абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених\~ постановою КМУ від 03 грудня 2009 року № 1342. \~ Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог. Проте, колегія суддів не погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав. Відповідно до ч. 2\~ ст. 19 Конституції України\~ органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~ Конституцією\~ та Законами України. Згідно із\~ ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення\~ (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Статтею 7 КУпАП\~ передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Згідно\~ ст. 245 КУпАП\~ завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до\~ ст. 280 КУпАП\~ орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Статтею 251 КУпАП\~ передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно із\~ ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Результат розгляду: granted