Рішення адміністративного суду від 2022-03-18 00:00:00+02

Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось суду з адміністративним позовом до Фізичної особи - підприємця [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 388317,48 грн. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ФОП [PERSON] податковий борг: з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 388147,48 грн.; з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 170,00 грн. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України. Перевіривши підстави для перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 388147,48 грн. та з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 170,00 грн., виник внаслідок того, що платником податків на виконання вимог чинного законодавства України до контролюючого органу подано податкову декларацію платника єдиного податку: №14002 від 08.05.2018, по якій нараховано зобов`язання на суму 4054,74 грн.; №18235 від 08.08.2018 - 94554,33 грн. Також, контролюючим органом самостійно приймались податкові повідомлення - рішення по єдиному податку з фізичних осіб, у яких відповідачу визначено грошове зобов`язання, а саме: №0129615007 від 09.10.2018 на суму штрафної санкції 58654,93 грн.; №0129715007 від 09.10.2018 - 9283,83 грн.; №0004891305 від 28.03.2019 на загальну суму 97909,45 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням 78327,56 та за штрафними санкціями - 19581,89 грн. Крім того, за несвоєчасну сплату зобов`язання відповідачу, в порядку статті 129 ПК України, нарахована пеня в розмірі 123690,20 грн. Також контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення №0054925007 від 16.05.2019, яким до відповідача застосовано штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 170,00 грн. В свою чергу правомірність вказаних податкових повідомленьь -рішень була оскаржувалась в судовму порядку платником податків та була предметом розгляду в адміністративній справі №280/6000/20. Так, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021 року в задоволенні позовних вимог ФОП [PERSON] відмовлено. Рішення набрало законної сили. Отже, наведене свідчить, що сума податкового зобов`язання визначена в податкових повідомленнях - рішеннях та деклараціях, є узгодженою та у встановлений законом строк платником податків- відповідачем не сплачена. Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог з урахуванням того, що платник податків обізнаний про суму узгодженого податкового боргу, проте станом на дату розгляду справи не сплатив цього боргу. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. Так, спірні правовідносини врегульовано приписами Податкового кодексу України (далі ПК України). Приписами п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. Згідно з нормами пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Пунктом 95.2 ст.95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Відповідно до п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. В свою чергу приписами п.59.1 ст.59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Як вбачається з матеріалів справи позивачу засобами поштового зв`язку направлено податкову вимогу від 11.04.2018 року №5899-50/831, яка була отримана платником податків, проте, платником податків вказана у вимозі сума боргу не була погашена. Доводи скаржника стосовно того, що позивач передчасно звернувся до суду з зазначеним позовом, оскільки ФОП [PERSON] не отримала податкову вимогу, а тому відповідно не минув 60-ти денний строк, визначений приписами п.95.2 ст. 95 ПК України, колегія суддів відхиляє, з урахуванням того, що платником податків реалізовано право на судове оскарження податкових повідомлень-рішень за яким останньому донараховано податкові зобов`язання, а тому зазначене не впиливає на обов`язок платника податків сплатити податки. Враховуючи вищевикладені норми права та обставини справи, колегія суддів вважає, що правомірність стягнення податкового боргу є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам чинного законодавства. Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції. З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності. Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied