Рішення адміністративного суду від 2022-08-09 00:00:00+03

[PERSON] \~звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом і якому просив: -визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо не прийняття рішення про призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги відповідно до абзацу 2 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року №908 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту"; - зобов`язати Державну службу України з надзвичайних ситуацій розглянути подану [PERSON] \~заяву та документи щодо призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до абзацу 2 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року №908 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту" та прийняти відповідне рішення. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.21р. позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо не прийняття рішення про призначення [PERSON] \~одноразової грошової допомоги відповідно до абзацу 2 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року №908 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту". Зобов`язано Державну службу України з надзвичайних ситуацій розглянути подану [PERSON] заяву та документи щодо призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до абзацу 2 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року №908 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту" та прийняти відповідне рішення. Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору. Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що згідно абз. 3 пункту 6 Порядку КМУ № 908 \~одноразова грошова допомога особам виплачується не пізніше ніж протягом двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі, шляхом її перерахування на рахунок в установі банку, відкритий отримувачем допомоги. Вказав, що прийняття рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги буде здійснено у порядку черговості розгляду справ у разі наявності асигнувань на зазначені цілі та відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та Порядку №908. Позивач та третя особа правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались. 15.07.2022 року позивач подав клопотання у якому просив суд апеляційної інстанції закрити апеляційне провадження у зв`язку з виконання в повному обсязі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.21р. по справі №520/19555/21. 02.08.2022 року від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду. \~ На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, заявлені сторонами по справі клопотання, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга та подані клопотання не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у період з 26.09.1997 по 21.07.2021 [PERSON] проходив службу в підрозділах МВС України, МНС України та ДСНС України. В червні 2021 року полковником служби цивільного захисту [PERSON] пройдено лікарсько-експертну комісію ГУ ДСНС України у Харківській області за результатами якої було складено свідоцтво про хворобу №1217 від 01.06.2021р. Відповідно до вказаного свідоцтва про хворобу [PERSON] не придатний до військової служби на основі 75а, 64в, 23б, 39б, 54в, 13в, гр. ІII, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби.(а.с.20-23) Наказом ГУ ДСНС України у Харківській області №294 \~від 15.07.21р. полковника служби цивільного захисту [PERSON] звільнено із служби цивільного захисту \~за п. 176 п/п 3 (за станом здоров`я) \~у відставку, виключено з кадрів ДСНС України та всіх видів забезпечення з 21.07.2021р. (а.с.12-13). 25 серпня 2021 року рішенням Обласної медико-соціальної експертної комісії №2 м. Харкова [PERSON] було встановлено 3 (третю) групу інвалідності у зв`язку із захворюванням пов`язаним з проходженням служби, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною комісією серія 12ААБ №880124 (а.с.17). 30 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до ГУ ДСНС України у Харківській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мали місце в період проходження служби цивільного захисту. До вказаної заяви було додано всі передбачені пункті 5 постанови Кабінету Міністрів України №908 від 11.07.2007 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту" документи. (а.с.16) 30.08.2021 ГУ ДСНС України у Харківській області направило всі необхідні документи до ДСНС України для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги [PERSON] (а.с.25). Однак, відповідачем рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги не прийняте. \~ Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом для захистом своїх прав. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у разі наявності в особи права на отримання одноразової грошової допомоги та отримання висновку щодо можливості такої виплати, Державна служба України з надзвичайних ситуацій має обов`язок прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги, отже у відповідача відсутні підстави для не прийняття рішення щодо можливості призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Порядку №908. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кодекс цивільного захисту України регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності. Статтею 101 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що служба цивільного захисту це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період. Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України. На рядовий і начальницький склад служби цивільного захисту поширюється дія Дисциплінарного статуту, затвердженого законом. На виконання статті 118 Кодексу, Кабінет Міністрів України постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 року № 908, затверджено "Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту" (далі-Порядок 908). Відповідно до п. 1 Порядку № 908, у разі загибелі (смерті) осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту під час виконання службових обов`язків сім`ям загиблих (померлих), а за відсутності сім`ї батькам та утриманцям таких осіб виплачується одноразова грошова допомога в розмірі десятирічного грошового забезпечення загиблих (померлих) за останніми посадами, які вони займали. Згідно підпункту 2 пункту 2 Порядку №908 особам рядового і начальницького складу у разі настання інвалідності в період проходження служби та особам, звільненим із служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення, а якщо інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, незалежно від строку, який минув після звільнення із служби, грошова допомога інвалідам III групи виплачується у розмірі 36-місячного грошового забезпечення. Згідно пункту 3 Порядку № 908, розмір одноразової грошової допомоги визначається виходячи з окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років, посадового окладу за останньою посадою, яку займала особа рядового або начальницького складу на день загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання, установлення інвалідності, а особа, звільнена із служби, - на день звільнення. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не заперечується право позивача на виплату вказаної допомоги або її розміру. Пунктом 5 Порядку №908 встановлено, що для виплати одноразової грошової допомоги у разі травми або поранення, захворювання чи інвалідності особи, зазначені у пункті 2 цього Порядку, подають до підрозділу або його правонаступника такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або ступінь втрати працездатності разом з рішенням відповідної військово-медичної установи про визнання травми або поранення, захворювання; постанову центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС про придатність до служби і причинно-наслідковий зв`язок травми або поранення, захворювання з виконанням службових обов`язків або проходженням служби; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації; довідку про те, що їм не провадилися інші передбачені законами виплати у разі травми або поранення, захворювання чи настання інвалідності; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера. За приписами пункту 6 Порядку №908 підрозділ подає ДСНС висновок щодо можливості виплати грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 4 і 5 цього Порядку, а також довідку про грошове забезпечення та копію документа, що свідчить про обставини загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання, чи нещасного випадку, який трапився з особою рядового або начальницького складу. Служба приймає на підставі поданих документів рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги та надсилає його разом із зазначеними документами підрозділу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які мають право на її отримання. Відповідно до частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України у разі травми або поранення, заподіяного особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов`язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що стався у період проходження служби, пов`язаного з виконанням службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності такій особі виплачується одноразова грошова допомога у розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту у період проходження служби у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства. Колегією суддів встановлено, що Управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Харківській області дотримано вимоги абзацу 1 пункту 6 Порядку №908, та направлено документи відповідачу, про що свідчить копія листа від 30.08.2021 №65020-3506/65230. Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів дійшла висновку, що у разі наявності в особи права на отримання одноразової грошової допомоги та отримання висновку щодо можливості такої виплати, Державна служба України з надзвичайних ситуацій має обов`язок прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги. Натомість, на час розгляду справи в суді першої інстанції, в порушення вимог Порядку №908, \~Державною службою України з надзвичайних ситуацій не прийнято рішення ані про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, ані про відмову у виплаті такої допомоги. Абзацом 3 пункту 6 Порядку №908 встановлено, що одноразова грошова допомога виплачується не пізніше ніж протягом двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі, шляхом її перерахування на рахунок в установі банку, відкритий отримувачем допомоги. Отже, наявність бюджетних асигнувань може вплинути на факт повної виплати одноразової грошової допомоги та не впливає на обов`язок прийняти рішення щодо вказаних питань. Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007). В Рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу. ЄСПЛ у рішенні в справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету. Однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У пункті 26 рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Колегія суддів не бере до уваги, що доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність в чинному законодавстві приписів щодо строку прийняття рішення про призначення такої допомоги, оскільки не встановлення законодавцем строку призначення допомоги не позбавляє суб`єкта владних повноважень обов`язку прийняти рішення за заявою та документами, поданими особою, у разі наявності у такої особи права на таку допомогу. Доводи відповідача про те, що рішення про виплату допомоги позивачу Державна служба України з надзвичайних ситуацій прийме у порядку черговості розгляду справ також є необґрунтованими. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у відповідача відсутні підстави для не прийняття рішення щодо можливості призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Порядку №908, отже бездіяльність Державної служби України з надзвичайних ситуацій є протиправною, та такою, що обмежує права та законі інтереси позивача. Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою повного захисту порушених прав та інтересів особи, необхідним є зобов`язання Державну службу України з надзвичайних ситуацій розглянути заяву та документи про призначення позивачу одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо не прийняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до абзацу 2 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року №908 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту" та зобов`язання Державної служби України з надзвичайних ситуацій розглянути подані позивачем заяву та документи щодо призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до абзацу 2 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року №908 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту" та прийняти відповідне рішення. Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов. Також, під час розгляду справи в апеляційному суді позивач подав клопотання про закриття апеляційного провадження, посилаючись на те, що відповідачем рішення суду першої інстанції виконано, гроші йому перераховані, в підтвердження чого надано довідку АТ "Державний ощадний банк України" від 22.06.2022 року. Колегія суддів зазначає, що клопотання позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: 1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги; 2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку. Отже, підстави на які посилається позивач в обґрунтування заявленого клопотання про закриття апеляційного провадження, \~відсутні. Також не підлягає задоволенню клопотання відповідача про закриття провадження у справі з підстав надходження заяви позивача про залишення позову без розгляду, оскільки такої заяви позивачем не подавалося. Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Результат розгляду: denied