Рішення адміністративного суду від 2022-04-19 00:00:00+03

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила: визнати протиправним рішення відповідача № 6779-6350/Д-02/8-1700/21 від 27.07.2021 щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області № 883-04/20 від 26.08.2020 з урахуванням фактично виплачених сум з 19.02.2020; зобов`язати відповідача здійснити як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 88% суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області №883-04/20 від 26.08.2020. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що згідно ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ визначено щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. На виконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області №883-04/20 від 26.08.2020. Тому, при здійсненні перерахунку з 19.02.2020 щомісячне довічне грошове утримання позивачці визначено у розмірі 58% суддівської винагороди. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що визначення розміру довічного грошового утримання позивача на підставі норм Закону №1402-VIII (50% і більше) не призводить до порушення гарантованих статтею 22 Конституції України права позивача, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач, за нормами Закону № 1402-VIII, не є меншим, ніж той, який був забезпечений з урахуванням положень Закону № 2453-VI, а значно більшим. Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов. Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів,

Результат розгляду: denied