Рішення адміністративного суду від 2022-06-16 00:00:00+03

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~29.10.2021 року [PERSON] (далі по тексту позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач або ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому просила визнати протиправними дій відповідача щодо відмови їй в призначенні пенсії за віком відповідно, до ст.ст.26, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показників середньої заробітної плати по Україні за 2011-2013 роки з 16.09.2014 року до 01.10.2017 року; зобов`язати відповідача нарахувати їй пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії - 2011, 2012, 2013 року в період з 16.09.2014 року по 01.10.2017 року, та виплатити недоплачений її розмір, з урахуванням різниці, що була виплачена раніше, за період з 16.09.2014 року по 01.10.2017 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.01.2022 року позовні вимоги задоволено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З рішенням суду першої інстанції не погодилось ГУ ПФУ в Запорізькій області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт вказував, що позивач звернувся до суду з порушенням строку звернення. Апелянт вказував, що відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом або іншими законами, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-ти місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Апелянт вказував, що при вирішенні питання щодо строку звернення до суду слід керувати правовими висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 804/4217/18. 24.12.2020 року Великою Палатою Верховного Суду розглянуто справу № 510/1286/16-а, провадження № 11-345апп19 та прийнято постанову, якою вказано про застосування ст. 122 КАС України. \~По суті позовних вимог, ГУ ПФУ в Запорізькій області вказувало, що саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються пенсійні виплати такі як пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання, пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачені умови для виникнення права на пенсію за вислугу років а не сам порядок розрахунку пенсій. Пенсії за вислугу років призначаються в розмірах, установлених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для пенсій за віком та обчислюються із заробітної плати відповідно до порядку, визначеного Законом. Апелянт вказував, що з 11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким було внесено зміни до Закону, зокрема, розділ XV «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 43, згідно з яким пенсії, призначені відповідно до Закону, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн) та з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 відсотка. [PERSON] отримувала пенсію за вислугу років, призначену за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 01.10.2014 року. Апелянт вказував, що [PERSON] не було призначено пенсію 16.09.2014 року, а переведено з одного виду пенсії на інший. Пенсія за віком первинно їй призначена у 2010 році, таким чином підстави для застосування середньої заробітної плати, визначеної частиною другою ст. 40 Закону 1058, відсутні. Визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Позивача було переведено на пенсію за віком, та не може бути призначена повторно на підставі положень Закону № 1058. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу з 04.11.2010 року було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає особливі підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулась вперше 16.09.2014 року. У спірних правовідносинах слід застосовувати ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Суд першої інстанції вказував, що в ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсій, у випадку позивача, мало місце призначення іншої пенсії за іншим Законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону. Позивачу в період з 16.09.2014 року по 30.09.2017 року \~повинна була бути обчислена із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2011-2013 роки. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] 04.11.2010 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується протоколом про призначення пенсії № 700 від 08.11.2010 року. \~ На підставі особистої заяви позивача з 16.09.2014 року переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Переведення з одного виду пенсії на інший підтверджується розпорядженням УПФУ в Ленінському районі № 102117 від 17.09.2014 року. Згідно розпорядження УПФУ в Ленінському районі № 182117 від 22.09.2014 року здійснено перерахунок пенсії [PERSON] , змінено показник середньої заробітної плати при обчисленні пенсії за 2013 рік на показник 2009 року. Встановлено, що 14.09.2021 року [PERSON] звернулась до \~ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про перерахунок пенсії, вказувала, що дізналась, що розмір призначеної в 2015 році пенсії - розрахований невірно. Листом від 21.09.2021 року №13405-13327/Ч-02/8-0800/21 відповідач відмовив [PERSON] у перерахунку пенсії за віком за період з 16.09.2014 року по 01.10.2017 року відповідно до вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2011-2013 роки. 30.09.2021 року [PERSON] звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про надання інформації щодо обрахунку її пенсії. Листом від 13.10.2021 року № 14733-14112/Ч-02/8-0800/21 ГУ ПФУ в Запорізькій області поінформувало [PERSON] про обрахунок її пенсії. Згідно ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії. Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості. Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у зв`язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості. Максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених\~ пунктом «а» статті 13\~ і\~ статтею 14\~ цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком. Розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 75 процентів заробітку, за винятком мінімальних пенсій, підвищених за роки роботи понад 25 років у чоловіків і 20 - у жінок, а працівникам, зайнятим на роботах, передбачених\~ пунктом «а» статті 13\~ і\~ статтею 14\~ цього Закону, - 85 процентів заробітку. З метою коригування рівнів пенсій, призначених до введення в дію цього Закону, провадиться їх перерахунок виходячи з рівня заробітної плати відповідних категорій працівників за станом на 1 січня 1992 року. Відповідно до ч. 1\~ ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього\~ Закону\~ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Згідно ч. 1, 2 ст. 40 вищевказаного Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з\~ абзацом третім\~ частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до\~ пунктів\~ 7,\~ 8,\~ 9\~ і\~ 14\~ статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К). Відповідно до\~ ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~ нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Згідно частин 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 5\~ КАС України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно встановити коли особа дізналась або повинна була дізнатись про можливе порушення своїх прав. Під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату пенсії (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги. Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. У випадку правовідносин щодо отримання [PERSON] належного розміру, збільшеного розміру пенсії з 16.09.2014 року у зв`язку з застосуванням показника середньої заробітної плати для призначеної пенсії за 2011 2013 роки, виникли 22.09.2014 року. Про розмір виплаченої пенсії дізналась після виплати пенсії за вересень, жовтень 2014 року і далі помісячно до дати проведеного перерахунку 01.10.2017 року. \~Пенсія особи, як єдине джерело доходу є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. [PERSON] як позивач, який вважає, що його право порушене, мала реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів їй нараховується пенсія. Не була обмежена у діях звернутись з заявою чи запитом до органу Пенсійного фонду з метою дізнатись про порядок обрахунку її пенсії у 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роках. З позовом [PERSON] звернулась до суду 29.10.2021 року та просила суд зобов`язати відповідача нарахувати їй пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії - 2011, 2012, 2013 року в період з 16.09.2014 року по 01.10.2017 року, виплатити недоплачений її розмір за період з 16.09.2014 року по 01.10.2017 року. Тобто позовні вимоги стосуються періоду з 16.09.2014 по 01.10.2017 року. Суд першої інстанції розглянув питання строку звернення до суду з позовною заявою та ухвалою від 04.01.2022 року визнав строк звернення до суду з позовом не порушеним, вказував, що обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певним строком є неприпустимим. \~ У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Запровадження строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011\~ визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі\~ \~\~№ 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення ухвалене або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі\~ \~\~№ 510/1286/16-а наголошувала, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. У постанові від 09.02.2022 року у справі № 460/8776/20 Верховний Суд вказував, що застосування строку звернення до суду, передбаченого\~ статтею 122 КАС України\~ у спорах цієї категорії: 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений\~ законом\~ строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. 2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. А отже, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо. Суд вказує, що листами від 21.09.2021 року та від 13.10.2021 року ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило [PERSON] про періоди отримання пенсії та про нормативні акти на підставі яких пенсія їй нарахована та виплачується. Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 року у справі\~ \~\~\~\~№ 240/12017/19, зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений\~ законом\~ строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів; пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо. [PERSON] не надала доказів неможливості звернення до суду з позовом раніше, у встановлений законодавством строк, не наводить безпереборні підстави, які завадили звернутись до суду з позовом у строк. Суд звертає увагу, що згідно матеріалів справи, [PERSON] було перераховано пенсію з 01.10.2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії - 2011, 2012, 2013 року, з яким вона погодилась. З 01.10.2017 року помітила, що розмір пенсії збільшився у зв язву з проведеним перерахунком та не ставила питання щодо перерахунку пенсії до 01.10.2017 року. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббінгс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Каменівська проти України»). Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява №28090/95, пункт 45). У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року, Європейський суд з прав людини встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності, сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними. Європейський суд з прав людини у справах «Салов проти України», «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України» зазначив, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Неможливо безпідставно поновлювати строк звернення до суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 року у справі № 9901/601/19 вказувала, що право на звернення до суду не є абсолютним чи безмежним, а може бути регламентованим. Особа була вільною у виборі способу захисту свого порушеного права і за бажанням могла скористатися правом на оскарження акта у строк, передбачений нормативним процесуальним положенням. В ухвалі від 18.09.2020 року у справі № 11-119сап20 Велика Палата Верховного Суду вказує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Для застосування положення ст. 46 \~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~ щодо виплати нарахованої пенсії за минулий час без обмеження будь-яким строком, сума пенсії має бути нарахована пенсійним органом та ця сума має бути не виплачена саме з вини держави в особі пенсійного органу. Норма ст. 46 \~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не застосовується у спорах щодо перерахунку пенсії або спорах про визначення розміру недотриманої пенсії. При вирішенні питання щодо строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції правими позиціями Верховного Суду викладеними у постановах від 01.06.2022 року у справі № 640/4086/20, від 31.05.2022 року у справі №211/3239/16-а, від 02.12.2021 року у справі №466/6966/17, від 18.11.2021 року у справі № 460/4955/20, від 10.11.2021 року у справі № 460/2983/21, від 03.11.2021 року у справі №240/8934/19, від 03.09.2021 року у справі №460/1904/19, від 18.08.2021 року у справі №620/1033/19, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а. Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує, така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює\~ \~\~момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо. Відповідно до частин 3, 4 ст. 123 КАС України \~\~якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Відповідно ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно\~ статтями 238,\~ 240\~ цього Кодексу. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами\~ третьою\~ та\~ четвертою\~ статті 123 цього Кодексу. Строк звернення до суду з позовною заявою є порушеним з неповажних причин, з огляду на те, що позивач не довів звернення з даним позовом в межах шестимісячного строку. Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для поновлення строку звернення до суду, оскільки позивачем не доведено поважність пропуску такого строку. Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду має бути законним та обґрунтованим, не може бути прийнятим на припущеннях. Отже, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду слід скасувати, позовну заяву залишити без розгляду.

Результат розгляду: partial