Рішення адміністративного суду від 2023-04-12 00:00:00+03

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2021, позовні вимоги задоволено частково, зокрема, зобов`язано Головне управління ДФС у Донецькій області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити [PERSON] грошове забезпечення за фактичний час денної роботи, за фактичний час роботи у вихідні дні та святкові дні, за фактичний час роботи у нічний час в період з 24 жовтня 2018 року по 26 червня 2019 року та з 15 липня 2020 року по 23 жовтня 2020 року. [PERSON] 15.02.2022 звернувся в суд з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №460/155/21 боржника: Головне управління ДФС у Донецькій області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ ВП 44070187). Оскаржуваною ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року задоволено заяву. Не погоджуючись із вказаною ухвалою Головне управління ДПС у Донецькій області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду. Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № \~1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № \~1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. За приписами частин 1, 5 статті 15 Закону № \~1404-VIII установлено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Згідно з частинами першою та другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Так, статтею 52 КАС України передбачено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. Відповідно до частини першої статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Такі ж підстави для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником визначені частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з частиною четвертою статті 379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - Порядок № 1074). Згідно з пунктами 5, 6 Порядку № 1074, орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України. Пунктом 8 Порядку № 1074 встановлено, що внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам. 18.12.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», відповідно до якої утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» та додатком 1 до вказаної постанови були утворені територіальні органи Державної податкової служби як юридичні особи публічного права, зокрема і Головне управління ДПС у Донецькій області. Одночасно, пунктом 2 та додатком 2 до зазначеної постанови було вирішено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби, зокрема Головне управління ДФС у Донецькій області було реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Донецькій області. Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У свою чергу, пунктом 4 вказаної постанови було визначено, що територіальні органи Державної податкової служби є правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності. Розпорядженням від 21.08.2019 № 682-р «Питання Державної податкової служби» Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою України покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. У подальшому 30.09.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», якою вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема, Головне управління ДПС у Донецькій області. Пунктом 2 зазначеної Постанови встановлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій. Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи. Наказом ДПС України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» вирішено утворити як відокремлені підрозділи ДПС України територіальні органи за переліком згідно з додатком, до якого, зокрема, включено Головне управління ДПС у Донецькій області. Наказом ДПС України від 24.12.2020 №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» розпочато з 01 січня 2021 року здійснення територіальними органами ДПС України, утвореними як її відокремлені підрозділи, повноважень і функцій територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до пункту 1 Постанови № 893. Згідно із частиною 1 Положення про Головне управління ДПС у Донецькій області, затвердженого наказом ДПС від 12.11.2020 за №643 із змінами внесеними наказами ДПС від 04.03.2021 № 264, від 26.03.2022 № 172, Головне управління ДПС у Донецькій області (далі ГУ ДПС) є територіальним органом утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі ДПС). ГУ ДПС забезпечує реалізацію повноважень ДПС на території Донецької області. ГУ ДПС є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у Донецькій області (ЄДРПОУ 43142826). Частина 11 даного Положення встановлює, що у період дії воєнного стану та протягом трьох місяців після його завершення або скасування окремі повноваження територіальних органів ДПС можуть здійснювати інші територіальні органи ДПС за окремим наказом ДПС. Відповідно до пункту 1 Наказу Державної податкової служби України №36 від 28.08.2019, Державна податкова служба України (далі - ДПС) розпочала виконання функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється. Основні завдання та повноваження ДПС визначені в Положенні про ДПС (далі - Положення), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227. Відповідно до пункту 7 Положення, ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, реорганізувавши деякі територіальні органи Державної фіскальної служби України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів ДПС. Разом з тим Головне управління ДФС у Донецькій області, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не припинене як юридична особа. Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р свідчать про компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво ДПС України, тобто про перехід до ДПС України функцій ДФС України у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску. Як встановлено згідно матеріалів справи судом першої інстанції не враховано, що спір у цій справі виник щодо зобов`язання Головного управління ДФС у Донецькій області здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити [PERSON] грошове забезпечення за фактичний час денної роботи, за фактичний час роботи у вихідні дні та святкові дні, за фактичний час роботи у нічний час в період з 24 жовтня 2018 року по 26 червня 2019 року та з 15 липня 2020 року по 23 жовтня 2020 року, отже спір не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що були передані Державній податковій службі України відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 та від 30.09.2020 № 893 і розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р. З огляду на вказане, заміна Головного управління ДФС у Донецькій області як боржника (відповідача) може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Ураховуючи, що суть спору у цій справі не стосується публічно-владних функцій, що були передані ДПС України, і на момент вирішення судами питання про заміну відповідача до Реєстру не був унесений запис про припинення ДФС України (Головного Управління ДФС у Донецькій області), висновок суду першої інстанції про вибуття Головного Управління ДФС у Донецькій області і наявність підстав для її заміни на Головне Управління ДПС у Донецькій області є передчасним. Аналогічна за своєю суттю правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 826/9815/18, від 13.10.2021 у справі № 803/130/16, від 15.12.2022 у справі № 826/8906/15, від 24.01.2023 у справі № 300/7605/21, \~від 31.01.2023 у справі № 380/4967/22, від 01.03.2023 у справі №120/14457/21-а. Апеляційний суд вважає, що оскільки предмет спору у цій справі не стосується публічно-владних функцій, переданих Головному управління ДПС у Донецькій області, як відокремленому підрозділу ДПС, і на момент вирішення судами питання про заміну боржника у справі до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не був унесений запис про припинення Головного управління ДФС у Донецькій області, висновок суду попередньої інстанції щодо наявності підстав для заміни боржника (відповідача) у справі правонаступником є помилковими. Вказана позиція апеляційного суду узгоджується із висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 06.10.2022 у справі №600/2258/21-а, від 27.03.2023 у справі №340/4494/21, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору. Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення) та порушення норм процесуального права, що призвело до безпідставного задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то колегія суддів враховує, що ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду 22.03.2023 клопотання Головного управління ДПС у Донецькій області про відстрочення сплати судового збору задоволено частково та відстрочено Головному управлінню ДПС у Донецькій області сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2022 року у справі № 460/155/21 до ухвалення судового рішення в сумі 2684 грн., а тому дану суму слід стягнути.

Результат розгляду: granted