Рішення адміністративного суду від 2023-01-12 00:00:00+02

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 27.10.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить визнати протиправними та скасувати накази відповідача ГУ НП в Харківській області від 09.06.2020 року № 390, в пункті 1, «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських Валківського ВП ГУ НП в Харківській області» та від 04.09.2020 року № 277 о/с про його призначення з 09.09.202020 року на посаду старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Шевченківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області; поновити його на посаді начальна Валківського ВП ГУ НП в Харківській області і стягнути з відповідача на його користь з 12.04.2020 року різницю у розмірах грошового забезпечення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив про те, що факт вручення йому повідомлення про підозру не є підставою для звільнення. На час прийняття оскаржуваних наказів відсутні судові рішення, які набрали законної сили щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, тощо, тобто відсутні передбачені п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» підстави його звільнення зі служби в поліції та підстави припинення служби в поліції. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Одночасно позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду (а.с. 38-39), якою повідомив суд, що протягом місця з дати звільнення він не звернувся з цим адміністративним позовом до адміністративного суду з тих причин, що відповідач не ознайомив його з означеними вище наказами, листи з копіями вказаних наказів були кинуті в поштовий ящик його сусідів, які їх надали у жовтні 2020 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 року відкрито спрощене провадження у справі № 520/14766/2020. Заява позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом не розглядалась. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 27.11.2020 року до суду першої інстанції надійшло клопотання відповідача про залишення позовної вимоги [PERSON] про визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП у Харківській області, в п. 1, без розгляду. В обґрунтування якого відповідач зазначав, що з наказом від 09.06.2020 року № 390 (в п. 1) позивач був ознайомлений 23.06.2020 року в присутності посадових осіб ГУ НП в Харківській області, якими складено відповідний акт. Відтак, на думку відповідача, днем початку перебігу місячного строку для звернення до суду із позовом є 23.06.2020 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Виконуючи вимоги ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2020 року в поясненнях на клопотання відповідача позивач [PERSON] суд про те, що протягом місця з дати звільнення він не звернувся з цим адміністративним позовом до адміністративного суду з тих причин, що відповідач не ознайомив його з означеними вище наказами, листи з копіями вказаних наказів були кинуті в поштовий ящик його сусідів, які їх надали у жовтні 2020 року. У період з квітня 2020 року по кінець вересня 2020 року він хворів та проходив лікування, що підтверджується листками непрацездатності, випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, довідкою про тимчасову непрацездатність поліцейського. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заперечуючи вимоги адміністративного позову [PERSON] , відповідач зазначав, що процедура переміщення позивача відбулась відповідно до приписів ст.ст. 65, 67 Закону України «Про національну поліцію». Виданню наказу про застосування до позивача заходу дисциплінарного впливу передувало службове розслідування, призначене наказом керівника ГУ НП в Харківській області від 08.05.2020 року. В процесі проведення службового розслідування були встановлені факти самоусунення позивача від виконання функціональних обов`язків керівника Валківського ВП та порушення ним вимог: п.п. 5,12 розділу 2, п. 1 розділу 16 своїх функціональних обов`язків, тобто порушення п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», в частині недотримання Присяги поліцейського, п. 2 ч. 1 ст. Закону України «Про Національну поліцію», в часині непрофесійного виконання своїх службових та функціональних обов`язків, п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, в частині утримання від дій, які підривають авторитет НП України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи) адміністративний позов [PERSON] задоволений. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судовим рішенням визнаний протиправним та скасований пункт 1 наказу ГУ НП в Харківській області від 09.06.2020 року № 390 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських Валківського ВП ГУ НП в Харківській області» про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення підполковника поліції [PERSON] з посади начальника Валківського Відділу поліції ГУ НП в Харківській області; Визнаний протиправним та скасований \~наказ ГУ НП в Харківській області від 04.09.2020 року № 277 о/с, про призначення підполковника поліції [PERSON] з 09.09.2020 року на посаду старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Шевченківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області; [PERSON] поновлено на посаді начальника Валківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області; За рахунок бюджетних асигнувань \~ГУ НП в Харківській області на користь [PERSON] стягнуто суму різниці у заробітній платі за період починаючи з дати звільнення по дату поновлення [PERSON] на посаді начальника Валківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області; Постанова суду в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника Валківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць звернута до негайного виконання. Судове рішення вмотивовано тим, що єдиною підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади є судове рішення, що набрало законної сили за фактом кримінального провадження. Відносно позивача судове рішення, що набрало законної сили, відсутнє. Суд дійшов висновку, що оскільки на час розгляду справи кримінальне провадження по справі по відношенню до позивача закрито, відсутнє рішення суду, то спірний п. 1 наказу № 390 о/с від 09.06.2020 року підлягає скасуванню, а позивач поновленню на посаді начальника Валківського відділу поліції ГУ НП у Харківській області. Так як інші позовні вимоги [PERSON] є по суті похідними від означеної вимоги, то такі вимоги позивача також підлягають задоволенню. Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ НП в Харківській області, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволені вимог адміністративного позову [PERSON] . В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає обставини, фактично, аналогічні доводам, викладеним у відзиві на адміністративний позов [PERSON] . Крім того, посилаючись на положення ч. 3 ст. 123 КАС України скаржник фактично вказує, що суд першої інстанції не вирішив питання з приводу недотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду із позовною заявою. У відзиві на апеляційну скаргу позивач, окрім доводів, викладених у позовній заяві, зазначає, що згідно з наявним в матеріалах справи листів тимчасової непрацездатності від у період з 10.04.2020 по 15.04.2020 року, з 25.04.2020 року по 26.05.2020 року, з 23.06.2020 року по 23.07.2020 року, з 19.08.2020 року по 18.09.2020 року та з 21.09.2020 року по 26.09.2020 року лікувався, про що відповідачу було достеменно відомо. Доводи відповідача про начебто його обізнаність ще у червні 2020 року про існування оскаржуваного наказу від 09.06.2020 року № 390 (п. 1) є безпідставними, адже їх не підтвердженого жодними наявними у матеріалах справи доказами. Позивач вважає, що до пояснень свідка [PERSON] суду слід відноситися критично, оскільки свідок перебуває у підпорядкуванні відповідача. Позивач наголошує, що з вказаними апелянтом працівниками кадрового підрозділу у червні 2020 року, у тому числі 23 числа, він не спілкувався. За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308). Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин \~справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід частково скасувати та змінити, з наступних підстав. Судом установлено, що наказом ГУ НП в Харківській області від 26.09.2019 року № 339 о/с майора поліції [PERSON] переміщено на посаду начальника Валківського ВП ГУ НП в Харківській області (т. 1, а.с. 5). Наказом ГУ НП в Харківській області від 09.06.2020 року № 390 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у невиконанні вимог п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, своїх функціональних обов`язків до підполковника поліції [PERSON] застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади (т. 1, а.с. 6-8). Ухвалою слідчого судді від 06.07.2020 року у справі № 554/2540/20 підозрюваний [PERSON] відсторонений від посади начальника Валківського ВП ГУ НП в Харківській області (а.с. 234-238). Наказом ГУ НП в Харківській області від 10.07.2020 року № 197 о/с підполковника поліції [PERSON] відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 Закону України «Про Національну поліцію» зараховано у розпорядження ГУ НП в Харківській області (т. 1, а.с. 9). Наказом ГУ НП в Харківській області від 04.09.2020 року № 277 о/с відповідно до ч. 4 ст. 67 Закону України «Про Національну поліцію» підполковника поліції [PERSON] призначено на посаду старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області (т. 1, а.с. 10). Наказом ГУ НП в Харківській області від 10.02.2021 року № 80 \~о/с відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 69 Закону України «Про Національну поліцію» на підполковника поліції [PERSON] , згідно з його рапортом, покладено тимчасове виконання обов`язків заступника начальника ВП № 2 начальника сектору кримінальної поліції Харківського РУП № 2 ГУ НП в Харківській області (а.с. ХХ). Наказом ГУ НП в Харківській області від 02.03.2021 року № 144 о/с відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» підполковника поліції [PERSON] , згідно з його рапортом, переміщено на посаду заступника начальника ВП № 2 начальника сектору кримінальної поліції Харківського РУП № 2 ГУ НП в Харківській області, із звільненням його з посади начальника Валківського ВП ГУ НП в Харківській області (а.с. ХХ). Згідно з наданими позивачем [PERSON] до позову листками непрацездатності (а.с. 40-44) у період часу з 25.03.2020 року по 26.09.2020 року він проходив амбулаторне лікування. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: (2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; (4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Частиною третьою ст. 9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. За частиною першою ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України). Зі змісту наведених норм вбачається, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Одночасно протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави \~для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску. Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: (1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; (2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; (3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; (4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення. Статтею 22 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» унормовано, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується (ч. 1 ст. 22). Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт (ч. 2 ст. 22). Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу (ч. 3 ст. 22). Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби (ч. 4 ст. 22). За відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського (ч. 5 ст. 22). У разі якщо поліцейський, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, відмовляється від отримання витягів з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення, днем отримання витягів з наказів є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в їх отриманні чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення (ч. 6 ст. 22). Судом установлено, що 23.06.2020 року біля адміністративної будівлі ГУ НП в Харківській області, розташованої за адресою м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5, на виконання п. 3 наказу ГУ НП в Харківській області від 09.06.2020 року № 390, начальником управління кадрового забезпечення ГУ НП в Харківській області полковником поліції [PERSON] , заступником начальника управління начальником відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення полковником поліції [PERSON] , тво начальника відділу проходження служби управління кадрового забезпечення ГУ НП в Харківській області майором поліції [PERSON] позивачу [PERSON] було запропоновано ознайомитися з наказом ГУ НП в Харківській області від 09.06.2020 року № 390, від чого останній відмовився. Дані обставини зафіксовані Актом від 23.06.2020 року «Про відмову від ознайомлення з наказом про застосування дисциплінарного стягнення» (т. 1, а.с. 76). Допитані в суду апеляційної інстанції у якості свідків полковники поліції [PERSON] і \~ [PERSON] та майор поліції [PERSON] підтвердили обставини, викладені в означеному вище Акті. Колегія суддів надає критичну оцінку твердженням позивача щодо неможливості врахування показань свідка [PERSON] , з огляду на його підпорядкованість відповідачу, оскільки суду не надано жодних доказів, які б компрометували показання свідка, приведеного судом до Присяги та попередженого про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань. Таким чином. Колегія суддів дійшла висновку про те, що з 23.06.2020 року позивачу [PERSON] було достеменно відомо про прийняття відповідачем оскаржуваного ним в п. 1 наказу від 09.06.2020 року. Окрім того, колегія суддів зазначає, що 20.07.2020 року відповідач листом за № 4772/119-12/01-2020 повідомив позивача [PERSON] про необхідність прибуття до УКЗ ГУ НП в Харківській області для ознайомлення з наказом та у якості додатку до листа скерував на адресу позивача ( [ADDRESS] ) витяг з наказу № 390 від 09.06.2020 року (т. 1, а.с. 78). В засіданні суду апеляційної інстанції досліджений оригінал вказаного листа та фіскальний чек АТ «УКРПОША» від 20.07.2020 року, штрихкодовий ідентифікатор 6100257499541, про прийняття для вручення адресату [PERSON] рекомендованого листа. Відстежити рекомендований лист дозволяє міжнародний трекинговый сервіс check-track.com, шляхом введення трек-номеру у полі для введення електронного сервісу. Із інформації щодо статусу відстеження (станом на 27.07.2020 року) рекомендованого листа, - штрихкодовий ідентифікатор № 6100257499541, - означене вище відправлення прийнято для відправки 20.07.2020 року, станом на 23.07.2020 року відправлення не вручено під час доставки (а.с. 79). Колегія суддів зазначає, що реалізація права позивача [PERSON] бути ознайомленим або отримати в день звільнення його від посади копію наказу відповідача від 09.06.2020 року № 390 (в п. 1) кореспондується не лише з обов`язком відповідача ознайомити/видати вказаний документ, а й із добросовісною поведінкою самого позивача, який за наявності відповідної пропозиції та фактичної можливості отримати такий документ, не ухиляється від його отримання. День, коли особа дізналася про порушення свого права, це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав. Колегія суддів вважає, що встановлені у розглядуваній справі обставини беззаперечно свідчать про те, що з 23.06.2020 року позивач [PERSON] був обізнаним про наявність наказу відповідача від 09.06.2020 року № 390 в частині, яка стосується його звільнення від посади начальника Валківського /ВП ГУ НП в Харківській області, однак, маючи фактичну можливість ознайомитися/отримати оскаржуваний наказ у червні 2019 року, безпідставно відмовлявся від ознайомлення або отримання цього документа. Така поведінка позивача не може бути визнана добросовісною та залишена поза увагою суду при вирішенні питання щодо дотримання строку передбаченого ст. 122 КАС України. При цьому, колегія суддів зазначає, що сам факт перебування позивача [PERSON] на амбулаторному лікуванні у період, зокрема, з 23.06.2020 року по 26.09.2020 року не є безумовною підставою для поновлення пропущеного позивачем місячного строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, оскільки позивач не був позбавлений можливості реалізувати своє право на подання позовної заяви до суду шляхом надсилання документів засобами поштового зв`язку, на офіційну електронну адресу суду через особистий кабінет у системі «Електронний суд» або будь-якими іншими засобами зв`язку. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - «ЄСПЛ») п. 1 ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 року у справі «Bellet v. France»). Водночас ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду, хоча остаточне рішення про те, чи було дотримано вимог Конвенції, має виносити суд. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 18.02.1999 року у справі «Уейт і Кеннеді проти Німеччини», пункт 43). Отже, право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання верховенства права, а точніше, одного з його елементів - правової визначеності. Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви позивача [PERSON] про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 року в частині, якою судом задоволена вимога позивача [PERSON] про визнання протиправним та скасування п. 1 наказу ГУ НП в Харківській області від 09.06.2020 року № 390 «По застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських Валківського ВП ГУ НП в Харківській області» про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення підполковника поліції [PERSON] з посади начальника Валківського ВП ГУ НП в Харківській області, з прийняттям нового судового рішення про залишення без розгляду означеної вимоги [PERSON] . Відповідно до ст. 67 Закону України «Про Національну поліцію» зарахування поліцейських наказами по особовому складу в розпорядження органів поліції для подальшого проходження служби під керівництвом посадових осіб, уповноважених призначати на посади поліцейських, допускається, зокрема, у разі звільнення поліцейського з посади у зв`язку з виконанням дисциплінарного стягнення або виконанням висновку поліцейської комісії про невідповідність займаній посаді, якщо до кінця визначеного строку виконання дисциплінарного стягнення або протягом десяти днів з дня ухвалення висновку про службову невідповідність не вирішено питання про подальше проходження ним служби (п. 1 ч. 1 ст. 67). Поліцейські звільняються з посад та зараховуються в розпорядження наказами керівників, уповноважених призначати на такі посади (ч. 2 ст. 67). Поліцейські, які зараховані в розпорядження відповідно до пунктів 1-2 частини першої цієї статті, продовжують проходити службу згідно із законом, виконуючи обов`язки служби відповідно до тимчасових функціональних обов`язків, визначених керівником відповідного органу (закладу, установи) поліції, з урахуванням попередніх посад, які обіймав поліцейський, рівня його знань та професійного досвіду. Призначення на посади поліцейських, які перебувають у розпорядженні, проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади і зарахування в розпорядження, крім випадків, визначених пунктами 3-5 частини першої цієї статті. До строку, зазначеного в частині четвертій цієї статті, не входить час перебування поліцейських на стаціонарному лікуванні. Сукупний строк призначення на посади поліцейських, які перебувають у розпорядженні, не повинен перевищувати 120 календарних днів (ч. 5 ст. 67). Поліцейський, якого звільнено з посади і зараховано в розпорядження, вважається таким, що перебуває в розпорядженні відповідного органу (установи, закладу), з дня, що настає за днем звільнення з посади, до дня, з якого він почав виконувати обов`язки за новою посадою, на яку його призначено, або до дня зарахування в розпорядження іншого органу (закладу, установи) поліції для подальшого проходження там служби (ч. 6 ст. 67). Грошове забезпечення поліцейських, зарахованих у розпорядження, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 7 ст. 67). У якості підстави звернення до суду з вимогою про скасування наказу відповідача від 04.09.2020 року № 277 о/с позивач [PERSON] вказував на факт незаконності, на його думку, наказу відповідача від 09.06.2020 року № 390 (в п. 1 наказу) про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади. За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» переміщення поліцейських здійснюється на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Колегія суддів зазначає, що на час апеляційного розгляду справи наказ ГУ НП в Харківській області від 09.06.2020 року № 390 (в п. 1) є чинним і правомірність цього наказу у встановленому законом порядку позивачем неоспорена, у зв`язку з чим вважає, що відповідач, який згідно із положеннями ст. 67 Закону України «Про Національну поліцію» прийняв наказ від 04.09.2020 року № 277 о/с про призначення підполковника поліції [PERSON] на посаду старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про Національну поліцію». Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог позивача [PERSON] про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 04.09.2020 року № 277 о/с, а з урахуванням такого рішення колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про поновлення його на посаді начальника Валківського ВП ГУ НП в Харківській області, про стягнення з відповідача на його користь суми різниці у грошовому забезпеченні за період з 12.04.2020 року по дату його поновлення на посаді начальника Валківського ВП ГУ НП в Харківській області, а також заяви про звернення судового рішення в частині його поновлення на посаді до негайного виконання. При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» у місяці виконання дисциплінарного стягнення поліцейського може бути позбавлено премії повністю або частково в порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України. Відповідно до п. 3 розділу Ш Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260, поліцейським, звільненим від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, або тим, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, зберігається виплата грошового забезпечення з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер) та премії за поточний місяць, але не більше ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні. Пунктом 5 розділу Ш означеного Порядку визначено, що за поліцейським, відстороненим від виконання службових обов`язків (посади) у зв`язку з проведенням щодо нього службового розслідування в порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України, прийняттям відповідною місцевою радою резолюції недовіри, здійсненням щодо нього кримінального провадження, зберігаються всі види грошового забезпечення, які були йому встановлені до відсторонення, крім премії. Поліцейський вважається відстороненим від виконання службових обов`язків з дати видання відповідного наказу до дня видання наказу про допуск до виконання службових обов`язків за займаною посадою. Оскільки судом першої інстанції наведені обставини залишені поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги ГУ НП в Харківській області, скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 року з прийняттям нового судового рішення про залишення позову [PERSON] про визнання протиправним та скасування п. 1 наказу ГУ НП в Харківській області від 09.06.2020 року № 390 «По застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських Валківського ВП ГУ НП в Харківській області» про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення підполковника поліції [PERSON] з посади начальника Валківського ВП ГУ НП в Харківській області, з прийняттям нового судового рішення про залишення без розгляду означеної вимоги [PERSON] та про відмову у задоволені інших позовних вимог [PERSON] . Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегія суддів не впливають. При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково (п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 317 КАС України). Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України). Підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі наведеного,

Результат розгляду: partial