Рішення адміністративного суду від 2022-07-19 00:00:00+03

Громадська організація «Наступ» звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому остаточно просить (а.с.43-54): - визнати бездіяльність Міністерства юстиції України стосовно не перевірки на протязі трьох років з дня державної реєстрації політичних партій відомостей про ПІБ, дату народження, місце проживання громадян в поданих для державної реєстрації політичних партій списках підписів громадян в підтримку рішення про їх створення з метою виявлення можливих недостовірних відомостей - протиправною; - зобов`язати Міністерство юстиції України розпочати повну перевірку відомостей про ПІБ, дату народження, місце проживання громадян в поданих для державної реєстрації політичних партій списках підписів громадян в підтримку рішення про створення наступних партій з метою виявлення в документах можливих недостовірних відомостей, звіривши відповідні дані в держаних реєстрах політичних партій: «Рідне Закарпаття», «Блок Володимира Сальдо», «Партія чернівчан», «Демократична сокира», «Варта» (Всеукраїнський альянс регіональних і територіальних активістів)», «Довіра», «Команда максима Єфімова «Наш Краматорськ», «Ідея нації», «Екологічна альтернатива», «Національна платформа», «Добрі сусіди», «Лівобережна громада», «Команда Михайлішина», «Місто щасливих людей», «Ми зможемо», «Україна-наш дім», «Місто життя», «Українська альтернатива», «Порядок для України», «Рух до Європи», «Центр», «Досвід», «Сила єдності», «Народна ініціатива», «Мова», «Гарант», «Наше місто», «Рідна партія України»; - у разі виявлення недостовірних відомостей в поданих для державної реєстрації політичних партій документах - звернутись до суду з вимогою про анулювання реєстрації таких партій відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про політичні партії в Україні». В обґрунтування остаточних позовних вимог позивач навів, «основним завданням позову» є намагання зобов`язати Міністерство юстиції України виконувати покладені на контролюючий орган обов`язки згідно до норм ч.1. ст. 11 та ч.1. ст. 24 Закону України «Про політичні партії в Україні» в частині перевірки на предмет достовірності всіх відомостей в списках підписів громадян України на підтримку рішення про створення політичних партій, як під час реєстрації партій так і на протязі трьох років після їх створення. «Метою» позову є анулювання реєстрації політичних партій, в списках підписів яких будуть виявлені недостовірні відомості. «Стратегічною ціллю позову» є закінчення епохи реєстрації фіктивних партій, які насправді не збирають 10.000 підписів громадян і створюються виключно для політичних технологій». Позивач у позові вказує на те, що на протязі трьох років після дня реєстрації партії Міністерство юстиції України має імперативний обов`язок повністю, досконало та всебічно перевірити всі подані для державної реєстрації політичної партії документи, в тому числі відомості які містяться, зокрема, в списку підписів громадян в підтримку рішення про створення партії, а саме - звірити прізвища, імена та по батькові, дату народження та місце проживання осіб з державними реєстрами, перевірити чи ставили громадяни підпис, і у випадку виявлення недостовірних відомостей в поданих документах - звернутись до суду з вимогою анулювання реєстрації партії. Однак Міністерство юстиції України відмовляється виконувати покладений на контролюючий орган законодавчий обов`язок, хоча раніше дану перевірку контролюючий орган здійснював. В результаті Міністерство юстиції України формує умови при яких в України створюються «фіктивні» партії, які використовуються лише для політичних технологій, що є загрозою для стабільності політичної системи, негативно впливає на виборчі права громадян, вводить в оману суспільство. Щодо обґрунтування порушення саме прав позивача, останній зазначає, що бездіяльність Міністерства юстиції України по не перевірці протягом трьох років після державної реєстрації політичних партій всіх поданих матеріалів, зокрема відомостей у списках підписів громадян безпосередньо порушує права, свободи та інтереси ГО «Наступ», оскільки таким чином ставляться перешкоди в реалізації статутної мети, яка полягає у громадському контролі за процесом створення, реєстрації та діяльності політичних партій (в частині збору підписів в підтримку створення партій). Адже ГО «Наступ» не має доступу до підписів партій, а контролюючий орган не надає їх на запит і при цьому відмовляється здійснювати їх повну перевірку. Відтак порушується головний інтерес ГО «Наступ», який полягає у тому, щоб всі політичні партії створювались відповідно до норм законодавства, а відомості у поданих для державної реєстрації документах, зокрема в списках підписів - були достовірними та відповідали дійсності. Члени ГО «Наступ» та суспільство мають право знати чи відповідають законодавству та чи є дійсними відомості в списках підписів громадян на підтримку рішення про створення політичних партій, без перевірки яких не можливо встановити достовірність або не достовірність поданих для державної реєстрації партії документів та інших матеріалів. Не проведення перевірки протягом трьох років після державної реєстрації політичних партій всіх поданих матеріалів, зокрема відомостей у списках підписів громадян унеможливлює подальше застосування приписів частини першої статті 24 Закону України «Про політичні партії в Україні», що безпосередньо порушує права виборців, які в тому числі є членами ГО «Наступ», так як кандидати на виборах можуть бути зареєстровані від партій, легітимність реєстрації яких ставиться під сумнів з огляду на можливі фальсифікації під час збору підписів на підтримку їх створення, а отже держава вводить громадян України в оману, допускаючи діяльність в Україні партій, підписи в підтримку рішення про створення яких нею належним чином не перевірялись, а тому такі партії не могли бути зареєстровані взагалі. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2021 р. відмовлено Громадській організації «Наступ» у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії. Приймаючи вказане судове рішення суд першої інстанції зазначив, що позивач не навів обставин, які б свідчили про його безпосередню заінтересованість у вирішенні питання, що є предметом позову; безпосереднього зв`язку з предметом спору та не зазначив інтереси яких саме осіб є предметом судового захисту. Обґрунтування права на звернення до суду є абстрактним та не розкриває дійсних приводів, причин та підстав звернення до суду. Аналізуючи обґрунтування заявлених позовних вимог суд першої інстанції робить висновки, що матеріали справи не містять доказів звернення до ГО «Наступ» будь-яких осіб за захистом своїх прав, вказівок про те, чиї конкретно права та інтереси порушені бездіяльністю відповідача позов не містить. Суд першої інстанції констатує, що позови в інтересах суспільства (в інтересах законності), відомі як actio popularis, загалом не характерні для правових систем країн Європи. Захист таких інтересів, репрезентованих громадськими організаціями, може надаватися як виняток. Судом наголошено, що позови в інтересах неконкретизованих осіб (в інтересах суспільства, народу) можуть розглядатися як виняток у випадках, прямо передбачених законодавством. Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати ухвалу суду та справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду (а.с.67-71). Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно дослідженні докази і встановлені обставини у справі і неправильно застосовані норми права. Зміст апеляційної скарги стосується заявлених позовних вимог. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначено про правильність висновків суду першої інстанції. У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача та третьої особи заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до положень ч.2 ст.313 КАС України справу розглянуто за відсутності інших учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги дійшла висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги з огляду на таке. Матеріалами справи підтверджено, що позивач є Громадською організацією і основними напрямами діяльності позивача, як громадської організації визначено: надання правових послуг своїм членам та іншим особам, захист прав і свобод громадян у всіх сферах життя, громадський контроль за створенням та діяльністю політичних партій (в частині збору підписів в підтримку створення партій, участі партій у виборах, їх фінансуванню, дотриманню виборчого законодавства, тощо), проведенням виборів та референдумів, проведення соціологічних досліджень, опитувань громадської думки, вивчення громадських, політичних, інших уподобань та поглядів населення, надання юридичних та маркетингових консультацій, сприяння громадському нагляду за діями та рішеннями органів влади в рамках законодавства, розробка законодавчих ініціатив з метою розвитку соціально-економічних стандартів життя, відстоювання інтересів громадян, підтримка ініціатив талановитої молоді, пропаганда здорового способу життя, розвиток територіальних громад (пункт 3.2 Статуту). Вказана обставина не є спірною. Крім того, встановлено, що перед подачею до суду цього позову позивач останній звертався до Міністерства юстиції України із запитами в порядку доступу до публічної інформації (від 02.09.2021, 17.09.2021, 21.09.2021, 19.10.2021 та 20.10.2021), у яких просив надати копії рішень про державну реєстрацію наступних політичних партій, разом з правовими висновками; надати інформацію про те, чи перевіряло Міністерство юстиції України при реєстрації зазначених партій не тільки загальну кількість підписів та дотримання форми заповнення підписних бланків, але й достовірність відомостей про: прізвища, імена та по батькові громадян України, які поставили свої підписи в підтримку рішення про створення партії, їх дату народження та місце проживання. Крім наведеного, громадська організація просила у Міністерства юстиції України у разі не проведення перевірки або неповноти інформації, що перевірялась, - залучити позивача до проведення на підставі частини першої статті 24 Закону України «Про політичні партії в Україні» перевірки та у разі виявлення недостовірних відомостей у підписах та інших документах - звернутись до суду з позовом про анулювання реєстрації таких політичних партій. Вказані обставини апелянтом не заперечувались. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Положеннями частин першої, третьої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право. Частиною другою статті 171 встановлено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі. Рішенням Конституційного Суду України від 28.11.2013 № 12-рп/2013 визначено, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб. Також предметом дослідження особливості правового статусу громадських організацій та їх право на звернення до суду із адміністративного суду було й Верховним Судом. Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена в постановах від 14.03.2018 у справі № 815/219/19 та від 31.03.2021 у справі № 640/21611/19, громадські організації є організаційно-правовою формою діяльності людей, які об`єднуються для спільного здійснення та захисту своїх прав, свобод та інтересів, які відображаються у статуті громадської організації у вигляді мети та напрямів її діяльності. Таким чином, діяльність громадських організацій не можна розглядати абстрактно, без зв`язку з її метою та правами людей (її членів), що об`єдналися. Створюючи громадську організацію або вступаючи до неї, її члени об`єднуються на визначених статутом умовах для спільної реалізації своїх прав. Вирішуючи питання щодо права громадських організацій на звернення до суду в інтересах інших осіб, суди повинні з`ясувати: - статус громадської організації та її засновників, їх безпосередню заінтересованість у вирішенні питання, що є предметом позову; - мету громадської організації та її безпосередній зв`язок з предметом позову; - інтереси яких саме осіб є предметом судового захисту; - чи зверталися ці особи за захистом своїх прав до громадської організації; - добросовісність дій громадської організації, що звертається до суду. Крім того, Верховний Суд наголосив на тому, що позови в інтересах неконкретизованих осіб (в інтересах суспільства, народу) можуть розглядатися як виняток у випадках, прямо передбачених законодавством. Зокрема, на захист екологічних інтересів суспільства відповідно до Орхуської конвенції та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Згідно із частиною другою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, враховуючи вищевикладене, положення ч.2 ст.242 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що слід відмовити у відкритті провадження, через те, що позивач не навів обставин, які б свідчили про його безпосередню заінтересованість у вирішенні питання, що є предметом позову; безпосереднього зв`язку з предметом спору та не зазначив інтереси яких саме осіб є предметом судового захисту. Обґрунтування права на звернення до суду є абстрактним та не розкриває дійсних приводів, причин та підстав звернення до суду, матеріали справи (долучені до позову документи) не містять доказів звернення до ГО «Наступ» будь-яких осіб за захистом своїх прав, вказівок про те, чиї конкретно права та інтереси порушені бездіяльністю відповідача позов не містить. Отже, враховуючи підстави заявлених позовних вимог, на думку колегії суддів є правильним висновок суду першої інстанції, що позови в інтересах неконкретизованих осіб (в інтересах суспільства, народу) можуть розглядатися як виняток у випадках, прямо передбачених законодавством, а позивач свою винятковість не підтвердив відповідними доказами, тобто позивач не довів, що має право на звернення до суду в інтересах суспільства. Апелянтом вказаний висновок не спростовано. Крім того, заслуговує на увагу й інший висновок суду першої інстанції, що у статуті ГО «Наступ» мета створення і напрямки діяльності є загальними та не свідчать про наявність безпосереднього зв`язку між предметом спору й інтересами організації чи її членів. Таким чином, всі наведені доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін. Повний текст постанови виготовлено 19.07.2022 р.

Результат розгляду: denied