Рішення адміністративного суду від 2022-07-07 00:00:00+03

[PERSON] (далі по тексту позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач), в якому просив суд: - визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області та скасувати рішення №7 від 17.04.2020 щодо відмови [PERSON] у перерахунку пенсії відповідно до ст. ст. 50-1, 86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Харківської області № 18-174 від 12.03.2020; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області провести [PERSON] перерахунок пенсії з 13.12.2018 на підставі довідки прокуратури Харківської області №18-174 від 12.03.2019, відповідно до ст. 50-1, 86 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, та виплатити різницю між фактично отриманою пенсією починаючи з 13.12.2018 без обмеження граничного розміру; - відповідно до ст. 382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року у справі № 520/9559/2020 позовні вимоги задоволено частково, а саме визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №7 від 17.04.2020 щодо відмови [PERSON] у перерахунку пенсії відповідно до ст. ст. 50-1, 86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Харківської області № 18-174 від 12.03.2020; \~зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області провести [PERSON] перерахунок та виплату пенсії з 13 грудня 2019 року на підставі довідки прокуратури Харківської області №18-174 від 12.03.2020, відповідно до ст. 50-1, 86 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат. Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що призвели до невірного вирішення справи, просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 № 520/9559/2020 та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. \~ В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що зміна розмірів посадових окладів для працівників, передбачених Постановою КМУ від 11.12.2019 року № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів», не є підставою для перерахунку пенсії, що призначена згідно Закону України «Про прокуратуру». У відповідності до п. 3 ч.1\~ ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що 10.04.2020 року позивач звернувся до Шевченківського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про перерахунок пенсії за вислугою років з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року за №7-р (ІІ) 2019 року та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури". До заяви позивач додавав довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій прокуратури Харківської області від 12.03.2020 року за №18-174. Рішенням відділу з питань перерахунків пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.04.2020 №7 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії. Зазначене рішення суб`єкта владних повноважень вмотивовано тим, що рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)2019 працівникам прокуратури згідно Закону України "Про прокуратуру" перерахунок пенсії провадиться, зокрема, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Постановою Кабінету Міністрів України "Про умови оплати праці прокурорів" від 11.12.2019 №1155 затверджено схеми посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокурорів та прирівняних до них прокуратур. При цьому, пунктом 7 постанови №1155 встановлено, що зміна розмірів посадових окладів працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України "Про прокуратуру". Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII з 13 грудня 2019 року не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України. Натомість, підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам. Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" затверджено у новій редакції схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, що призвело до підвищення заробітної плати прокурорських працівників. Отже, зазначена постанова, що набрала чинності 06 вересня 2017 року, є підставою для проведення перерахунку пенсії позивача виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її граничного розміру. Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. На час призначення позивачу пенсії (2007 рік) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися\~статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ\~(далі - Закон №1789-ХІІ). Згідно з частиною 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Отже на дату призначення позивачу пенсії положення статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 № 1789-ХІІ передбачали її виплату, а також можливість її перерахунку, зокрема, у зв`язку зі збільшенням розміру місячного заробітку (працюючого прокурора) за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію. З 01 січня 2015 року частину 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991року № 1789-ХІІ викладено у новій редакції (у відповідності до Закону України від 28 грудня 2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України"), відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Поряд із цим, з 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (за винятком окремих його положень), стаття 86 якого також містить положення щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури. Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII з набранням чинності цим Законом таким, що втратив чинність, зокрема, є Закон України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, крім частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1. Норми щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, містились у частинах 13, 18 статті 50-1 цього Закону. Отже, з набранням чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII ці положення статті 50-1 втратили чинність. Згідно з частиною 13 статті 86 Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Згідно з частиною 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України") умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 26 грудня 2014 року №76-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом, тобто до кінця січня 2015 року, забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону, у тому числі щодо визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Однак, Кабінетом Міністрів України такого порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури (як було передбачено частиною 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, а потім частиною 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII) затверджено не було. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2018 у справі №826/15466/16 за позовом до Кабінету Міністрів України, Прем`єр-Міністра України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, яке набрало законної сили на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року, бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо невиконання пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 26 грудня 2014 року №76-VIII, визнана протиправною. Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р/П/ положення частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII \~визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). У пункті 3 резолютивної частини Рішення № 7-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд встановив такий порядок його виконання: - частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня\~ \~\~\~\~\~\~ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; - частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки". Таким чином Законом передбачена можливість перерахунку призначеної пенсії, зокрема, у зв`язку зі збільшенням розміру місячного заробітку (працюючого прокурора) за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію. Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" затверджено у новій редакції схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, що призвело до підвищення заробітної плати прокурорських працівників. Колегія суддів звертає увагу, що\~постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657\~є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування. Тих самих висновків дійшов й Верховний Суд у своїх постановах від 14.09.2020 року по справі №560/2120/20, від 18.05.2022 року по справі №140/6501/20. Щодо доводів відповідача, що згідно пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці прокурорів» від 11.12.2019 № 1155 встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників \~прокуратури, передбачених цією постановою не є підставою для перерахунку пенсії, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки таке право визначено Законом України "Про прокуратуру", який \~має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України, а тому застосуванню підлягають саме норми Закону. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області щодо відмови [PERSON] у перерахунку пенсії та наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку провести [PERSON] перерахунок пенсії з 13.12.2018 на підставі довідки прокуратури Харківської області №18-174 від 12.03.2019, відповідно до ст. 50-1, 86 Закону України "Про прокуратуру". Щодо позовних вимог в частині покладення обов`язку на відповідача провести \~ [PERSON] перерахунок пенсії виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, та виплатити різницю між фактично отриманою пенсією починаючи з 13.12.2019 без обмеження граничного розміру, колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою \~статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої\~ \~статті 55 Конституції України, статей\~ 2,\~ 5 КАС України. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Таким чином, гарантоване\~ \~статтею 55 Конституції України\~ й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 КАС України). Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2016 у справі №638/14147/16-а, що набрала законної сили 08.08.2016 року, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова \~провести \~позивачу перерахунок пенсії з 01.05.2016 року на підставі довідки прокуратури Харківської області № 18-328 від 27.04.2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року, виходячи з розрахунку 90 % від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження її граничного розміру, та виплатити різницю між фактично отриманою пенсією. Разом з тим, у рішенні відповідача від 17.04.2020 №7 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії не зазначено про відсотковий розмір пенсії та її обмеження. Тобто, питання відсоткового розміру пенсії позивача та обмеження її граничного розміру оскаржуваним рішенням пенсійного органу не вирішувалося. Питання щодо відсоткового розміру пенсії і питання обмеження пенсії максимальним розміром є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок. Колегія суддів зазначає, що перерахунок пенсії не проводився, а тому відсутні і підстави вважати, що права позивача будуть порушені. Отже, позовні вимоги позивача у частині здійснення перерахунку пенсії виходячи з \~90% розміру заробітної плати та без обмеження її максимальним розміром колегія суддів \~вважає передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду в цій частині підлягає скасуванню. Відповідно до ст. \~242 КАС України \~рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом \~відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на \~підставі \~повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року у справі № 520/9559/2020 в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області провести [PERSON] перерахунок та виплату пенсії виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині постанови про відмову в задоволенні позову, в іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року у справі № 520/9559/2020 є законним та обгрунтованим, отже залишається без змін. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: partial