Рішення адміністративного суду від 2022-01-26 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказав наступне. Постановою поліцейського СРПП ВП №2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області позивача визнано винним у вчиненні правопорушень та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн. З вказаною постановою позивач не згоден, вважає, що вона складена з порушенням вимог чинного законодавства, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Вимоги позивача щодо надання підтверджуючих доказів порушення правил дорожнього руху (відеозапис, пояснення свідків та інше), можливість надання письмових доказів працівником поліції було проігноровано. Також, позивача не було ознайомлено з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного, позивач просить оспорювану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 18.10.2021 року розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, звільнено позивача від сплати судового збору, поновлено строк звернення до суду з даним позовом. Від представника відповідача надійшов відзив, в якому вказано, що позов позивача є безпідставним та необґрунтованим. Просить суд ухвалити рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві. Суд, вивчивши надані докази, на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відносно позивача складено постанову серії БАА № 822094 відповідно до якої 12.07.2021р. в м.Коростишів, по вул.Чехова він вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.121, 126, 126, 121, 125, 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. При винесенні оскаржуваної постанови не з`ясовано всіх необхідних обставин справи, як того вимагають ст. 280 КУпАП, зокрема чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, про що в оскаржуваній постанові не зазначено. На інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото- відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у виді штрафу. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст.283 і ст.284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Разом з тим, в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок поліцейського про вчинення позивачем правопорушень, у зв`язку із якими на позивача накладено адміністративне стягнення. Крім того, слід зазначити, що розгляд справи на місці, без підготовки та надання [PERSON] часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, - не тільки порушує права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, але й призводить до того, що при винесенні постанови не враховано особу правопорушника, його матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначення адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП. За таких умов було грубо порушено право [PERSON] . Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Крім того, працівником поліції не було враховано можливості передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації або трудового колективу у відповідності до ст. 21 КУпАП. З наданого\~до відзиву\~СД-диска\~вбачається, що [PERSON] не було роз`яснено його прав відповідно до положень ст.268 КУпАП. Також відсутні докази особистого вручення копії постанови позивачу 12.07.2021р. Таким чином, розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених устатті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП) Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо наявності суттєвих порушень при винесенні відносно нього постанови про адміністративне правопорушення. Згідно до вимог статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Результат розгляду: granted