Рішення адміністративного суду від 2023-01-27 00:00:00+02

В листопаді 2021 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини [NUMBER] (далі відповідач, ВЧ [NUMBER] ) в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність військової частини [NUMBER] щодо ненарахування та невиплати [PERSON] одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 7 повних календарних років військової служби; - зобов`язати військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити на користь [PERSON] одноразову грошову допомогу при звільненні і розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 7 повних календарних років військової служби. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при звільненні відповідно до вимог п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йому не було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у зв`язку з відсутністю календарної вислуги більше 10 років. Його загальна вислуга на момент звільнення складає 12 р. 10 міс. 29 дн.. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 року позов задоволено повністю. Справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного. З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] , проходив військову службу у Збройних Силах України у військовій частині [NUMBER] . Наказом командира військової частини [NUMBER] від 20.03.2021 року №65 року №14 [PERSON] звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення. На момент звільнення [PERSON] зі служби вислуга років у Збройних Силах України становить: календарна: 07 р. 05 м. 19 д, пільгова - 05 р. 05 м. 10 д.. [PERSON] не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. 21.04.2021 року позивач звернувся до військової частини [NUMBER] із заявою, в якій просив здійснити виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Листом від 21.09.2021 року Військова частина [NUMBER] відмовила у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення, оскільки допомога виплачується за наявності вислуги 10 календарних років і більше, а на день звільнення зі служби календарна вислуга [PERSON] складає 07 р. 05 міс. 19 дн.. Не погоджуючись із відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше». Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (надалі Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Згідно ч.2 ст.15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше. Порядок та умови нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби регулюється розділом ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (дала - Порядок №260). Відповідно до п.2 розділу ХХХІІ Порядку №260, у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше. Необхідно зауважити, що в ч.2 ст.15 Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги. Тобто, термін «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність вислуги 10 років і більше. Правова позиція щодо застосування приписів частини 2 статті 15 Закону №2011-XII неодноразово викладалася у постановах Верховного Суду, зокрема, від 11 квітня 2018 року у справі №806/2104/17, від 24 листопада 2020 року у справі №822/3008/17, від 21 квітня 2021 року №380/2427/20. Відповідно до усталеної позиції Верховного Суду норма частини 2 статті 15 Закону №2011-XII не містить вказівки на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги. Поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». Отже, що умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини 2 статті 15 Закону №2011-XII є наявність «вислуги 10 років і більше». Як вбачається з матеріалів справи, позивач має календарну вислугу років 07 років 05 місяців 19 днів, та пільгову вислугу років 05 року 05 місяців 10 днів. Отже, загальна вислуга років позивача (сума календарної та пільгової) складає 12 років 10 місяців 29 днів., що надає позивачу право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за повні 7 (сім) календарні роки служби, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги дотримана. Таким чином, позивач має право на отримання, передбаченої ч.2 ст.15 Закону №2011-XII, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повні 7 (сім) календарні роки служби, про що вірно зазначено судом першої інстанції. За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2022 року відстрочено Одеській митниці сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення рішення по справі, а тому враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про не задоволення апеляційної скарги, судовий збір у розмірі 1362,00 грн. підлягає стягненню з Одеської митниці.

Результат розгляду: granted