Рішення адміністративного суду від 2022-02-16 00:00:00+02

Позивач [PERSON] звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Полтавській області, треті особи Комунальне некомерційне медичне підприємство "Міська дитяча стоматологічна поліклініка", Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, в якому просив суд: - скасувати рішення спеціальної комісії, викладене в акті спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 09.10.2020 на КНМП "Міська дитяча стоматологічна поліклініка" з лікарем-стоматологом ортодонтом [PERSON] за формою Н-1/НП від 18.12.2020, затвердженого начальником Управління Держпраці у Полтавській області С.Л. Щербак від 22.12.2020; - зобов`язати Управління Держпраці у Полтавській області провести повторно спеціальне розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 09.10.2020 на КНМП "Міська дитяча стоматологічна поліклініка" з лікарем-стоматологом ортодонтом [PERSON] , з врахуванням встановлених судом обставин справи та скласти акт форми Н-1. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спеціальне розслідування нещасного випадку, що сталося з [PERSON] , проведено з порушеннями приписів чинного законодавства без дослідження всіх обставин справи, що мали значення для підтвердження нещасного випадку (гострого професійного захворювання) \~зі смертельним наслідком. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем [PERSON] подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що спеціальне розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 09.10.2020 з лікарем - стоматологом ортодонтом [PERSON] на КНМП "Міська дитяча стоматологічна поліклініка" проведено відповідачем з порушенням вимог діючого законодавства. Також зазначає, що висновки суду першої інстанції, про те що [PERSON] була забезпечена на робочому місці спецодягом за засобами індивідуального захисту, а КНМП "Міська дитяча стоматологічна поліклініка" не входить до переліку закладів охорони здоров`я, яке надає стаціонарну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19 є помилковими, оскільки неповне дослідження Комісією всіх обставин пов`язаних із хворобою та смертю лікаря не спростовують факт можливого зараження потерпілої саме на робочому місці. Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Управління Держпраці у Полтавській області зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення діяло у відповідності до вимог чинного законодавства, акт спеціального розслідування прийнято із дотриманням процесуальних норм, що унормовували порядок спеціального розслідування, та з огляду на те, що причини настання нещасного випадку (гострого професійного захворювання) комісією встановлені та визнано, що даний випадок інфікування на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, не пов`язаний з виробництвом. Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу КНМП "Міська дитяча стоматологічна поліклініка" зазначає, що [PERSON] 01.10.2020, 02.10.2020 та 05.10.2020 знаходилась у відпустці без збереження заробітної плати. Про погіршення самопочуття, [PERSON] під час звернення за наданням відпустки не повідомляла. Також зазначає, що КНМП "Міська дитяча стоматологічна поліклініка" не входить до переліку закладів, які надають допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19. Відповідно до положень ч. 4\~ ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши доповідь судді-доповідача. перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а провадження по справі закриттю, з урахуванням наступного. Матеріалами справи встановлено, що 18.12.2020 комісією, утвореною згідно наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 15.10.2020, складено акт за формою Н-1/НП спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що стався 09.10.2020 на Комунальному некомерційному медичному підприємстві "Міська дитяча стоматологічна поліклініка" з лікарем-стоматологом ортодонтом [PERSON] , затверджений начальником Управління Держпраці у Полтавській області \~Щербак С.Л. 22.12.2020, згідно якого захворювання лікаря-стоматолога ортодонта [PERSON] визнано таким, що не пов`язане з виробництвом. Позивач, син померлої [PERSON] , не погодився із вказаним рішенням, у зв`язку із чим звернувся до суду з позовом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості. Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне. Спірні відносини, зокрема, врегульовані Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019р. №337. Пунктом 1 частини 1 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що страхуванню від нещасного випадку підлягають, зокрема, особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах. За приписами ч. 2 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці". Процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", визначено Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019р. №337. Відповідно до абз., та 4 п.8 Порядку №337 повідомлення про нещасний випадок надається за місцем настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), а у разі настання нещасного випадку внаслідок події (аварії, катастрофи тощо) під час руху транспортних засобів усіх видів - за місцем реєстрації підприємства (установи, організації): територіальному органові Держпраці. За приписами абз.1 п.9 Порядку №337 розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу. Положеннями п.10 Порядку №337 визначено, що спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки із смертельними наслідками; групові нещасні випадки; випадки смерті працівників під час виконання ними трудових (посадових) обов`язків; гострі професійні захворювання (отруєння), що призвели до тяжких чи смертельних наслідків; нещасні випадки, факт настання яких встановлено у судовому порядку, а підприємство (установа, організація), на якому вони сталися, ліквідовано без правонаступника; нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого; випадки зникнення працівника під час виконання трудових (посадових) обов`язків; нещасні випадки з особами, які працюють на умовах цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, фізичними особами - підприємцями, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, членами фермерського господарства; нещасні випадки, що сталися з особами, фактично допущеними до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Пунктом 54 Порядку №337 передбачено, що контроль за своєчасністю та об`єктивністю проведення розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), аварій, підготовкою матеріалів розслідування, веденням їх обліку, вжиттям заходів до усунення причин їх настання здійснюють Держпраці та робочі органи Фонду відповідно до компетенції. Громадський контроль здійснюють профспілки через свої виборні органи та представників, а також уповноважені найманими працівниками особи з питань охорони праці у разі відсутності на підприємстві (в установі, організації) профспілки. Зазначені в цьому пункті органи та особи у разі виявлення порушень вимог цього Порядку та/або у зв`язку з надходженням від потерпілого (члена його сім`ї чи уповноваженої ними особи) обґрунтованого звернення разом з підтвердними документами щодо незгоди з висновками комісії стосовно обставин та причин нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) вживають відповідно до компетенції заходів для проведення повторного розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-1. Розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу. Спеціальному розслідуванню підлягають гострі професійні захворювання (отруєння), що призвели до тяжких чи смертельних наслідків. До складу спеціальної комісії входять (п. 15 Порядку № 337): - посадова особа Держпраці та/або її територіального органу (голова комісії); представник робочого органу Фонду; - представник уповноваженого органу чи наглядової ради підприємства (у разі її утворення) або місцевої держадміністрації чи органу місцевого самоврядування у разі, коли зазначений орган відсутній; - керівник (спеціаліст) служби охорони праці підприємства (установи, організації) або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій з охорони праці, а у раз: її відсутності - представник роботодавця; - представник первинної організації профспілки, членом якої є постраждалий (у разі - відсутності - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці); представник профспілкового органу вищого рівня або територіально профоб`єднання; - представник місцевої держадміністрації або органу місцевого самоврядування у разі, коли нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) сталися з особами, які працюють на умовах цивільно-правового договору, на інших передбачених законом, фізичними особами - підприємцями, особами, які проводять незалежну професійну діяльність, членами фермерського господарства; - лікар з гігієни праці територіального органу Держпраці (у разі настання гострого професійного захворювання ( отруєння); - посадові особи органів Держпродспоживслужби, ДСНС (у разі потреби та за відповідним погодженням). Наказом Управління Держпраці у Полтавській області від 15.10.2020 №149-н призначено комісію зі спеціального розслідування. До даної комісії включені представники та спеціалісти, які відповідно до Порядку №337 повинні розслідувати нещасний випадок, що стався з [PERSON] . Наказом Управління Держпраці у Полтавській області від 04.11.2020 № 158-н у зв`язку з відсутністю відповідних висновків та матеріалів, необхідних для завершення спеціального розслідування продовжено строк проведення спеціального розслідування гострого професійного захворювання із смертельним наслідком. Відповідно до п. 34 Порядку №337 рішення щодо визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом приймається комісією ( спеціальною комісією) шляхом голосування простою більшістю голосів. У разі рівної кількості голосів членів комісії ( спеціальної комісії) голос голови комісії ( спеціальної комісії) є вирішальним. Так, 18.12.2020 комісією, утвореною згідно наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 15.10.2020, складено акт за формою Н-1/НП спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що стався 09.10.2020 на Комунальному некомерційному медичному підприємстві "Міська дитяча стоматологічна поліклініка" з лікарем-стоматологом ортодонтом [PERSON] , затверджений начальником Управління Держпраці у Полтавській області \~Щербак С.Л. 22.12.2020, згідно якого захворювання лікаря-стоматолога ортодонта [PERSON] визнано таким, що не пов`язане з виробництвом. В позовній заяві та апеляційній скарзі позивач посилається на Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337, однак даним порядком визначена лише процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах. Колегія суддів зазначає, що до складу спеціальної комісії, з актом якої не погоджується позивач, входять не лише представники органів державної влади, але й інші особи. При цьому, спеціальна комісія не здійснювала владні управлінські функції на основі законодавства, а розслідувала нещасний випадок із смертельним наслідком, про що 18.12.2020 склала відповідний акт за формою Н-1/НП, який не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не можуть бути предметом оскарження в адміністративнму суді (незалежно від суб`єкта звернення до суду). Згідно зі статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Пунктами 1 та 2 ч.1 ст. 3 КАС України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень або наданні адміністративних послуг. Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних/господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір. До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Справи про оскарження актів спеціального розслідування нещасних випадків зі смертельним наслідком розглядаються в порядку цивільного судочинства, оскільки спір стосується життя і здоров`я фізичної особи, що є її особистим немайновим правом, захист якого здійснюється, зокрема, за нормами цивільного законодавства (стаття 275 Цивільного кодексу України), або виникають із трудових правовідносин. Аналогічний висновок містить постанова Великої Палати Верховного суду від 27.05.2020 по справі № 580/1780/19. Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, з урахуванням наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що спір у цій справі не має публічно-правового характеру та не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, а тому не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. В силу ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі. Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині розгляду справи з порушенням правил юрисдикційної підсудності, колегія суддів приходить висновку щодо часткового задоволення апеляційної скарги [PERSON] та скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2021 із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України. Одночасно колегія суддів роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права для вирішення цього спору звернутися до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства з урахуванням правил територіальної підсудності.

Результат розгляду: partial