Рішення адміністративного суду від 2024-03-05 00:00:00+02

У жовтні 2023 року адвокат Павел Ольга Юріївна в інтересах [PERSON] (далі Позивач, [PERSON] ) звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі Відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області) в якому просила суд: - визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмові у призначенні пенсії на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за 2017, 2018, 2019 роки; - зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області призначити пенсію за віком з 30.06.2023 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією з 15.06.2020 року. Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що у 2014 році йому [PERSON] призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте виплата пенсії була припинена у зв`язку із працевлаштуванням. У 2020 році по досягненню 60 років [PERSON] звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, ГУ ПФУ в Одеській області поновив виплату пенсії за вислугу років та здійснив переведення [PERSON] на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, при обрахунку розміру пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати за період з 2014 по 2016 роки. [PERSON] вважає, що такі дії є протиправними, оскільки пенсія за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначена вперше, тому застосуванню підлягав показник середньої заробітної плати за 2017, 2018, 2019 роки. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року позов задоволено частково: - визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у застосуванні до обрахунку пенсії за віком [PERSON] з 30.06.2023 року показника середньої заробітної плати за 2017-2019 роки; - зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити з 30.06.2023 року перерахунок та виплату пенсії за віком [PERSON] відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2017, 2018, 2019 роки, з урахуванням раніше виплачених сум. - у задоволенні іншої частини позову відмовлено; - стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, адвокат Павел О.Ю. в інтересах [PERSON] звернулася до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його в цій частині таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції змінити оскаржуване рішення в частині визначення дати, з якої зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією, тобто замість 30.06.2023 року, зазначити 15.06.2020 року. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції вірно визначив момент, з якого права Позивача на правильний розрахунок пенсії були порушені Відповідачем 15.06.2020 року, адже нарахована пенсія за віком була розрахована неправильно, із застосуванням заниженого показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки. Проте, в задоволенні позовної вимоги про здійснення перерахунку та виплати різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією з 15.06.2020 року судом першої інстанції було відмовлено з огляду на те, що початок спірного періоду щодо обрахунку пенсійної виплати із застосуванням належного показника середньої заробітної плати визначений Позивачем у позовній заяві, як дата звернення із заявою про проведення такого обрахунку, а саме 30.06.2023 року. В свою чергу, встановивши, що порушення прав Позивача триває з 15.06.2020 року, суд не вжив заходів щодо їх належного поновлення. З огляду на встановлення судом першої інстанції факту порушення прав Позивача, що виразилось в неправомірному незастосуванні Відповідачем показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2017-2019 роки, скаржник вважає, що належним способом захисту порушеного права Позивача зобов`язати Відповідача здійснити з 15.06.2020 року перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2017, 2018, 2019 роки, з урахуванням раніше виплачених сум. ГУ ПФУ в Одеській області надало до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ст. 311 КАС України. Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволення з огляду на таке. Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Судом першої інстанції встановлено, що 02.04.2014 року [PERSON] призначено пенсію за вислугу років, як працівнику освіти, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте з 01.09.2014 року виплату пенсії було призупинено у зв`язку із працевлаштуванням на роботу. Після досягнення 60-ти річного віку, а саме 15.06.2020 року, [PERSON] звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням № 951140136123 від 22.06.2020 року Головне управління з 15.06.2020 року перевело [PERSON] з пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До розрахунку заробітку для обчислення пенсії за віком взято середній заробіток за три попередні роки, що передували призначенню пенсії за вислугу років, а саме за 2014-2016 роки. Тобто, після призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» змін у розрахунку середнього заробітку для обчислення пенсії не відбулось, пенсійний орган застосував середній заробіток за 2014-2016 роки. 30.06.2023 року [PERSON] звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати для обчислення пенсії на момент набуття пенсійного віку. 14.07.2023 року ГУ ПФУ в Одеській області листом повідомило, що з 15.06.2020 року поновлено виплату пенсії та переведено на пенсію за віком при страховому стажі 41 рік (враховано по 30.04.2020 року), середньомісячній заробітній платі 6 309, 62 грн. (коефіцієнт заробітку 1,29062 х 4888,83 середній заробіток за 2014-2016 роки х 1,17 х 1,11), обчисленій за період з 01.07.2000 по 30.04.2014 року згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір встановлено на рівні 2 651,38 грн., де: розмір пенсії за віком 2 586, 94грн., доплата за 6 років понаднормативного стажу 64, 44 грн.. Оскільки з 02.04.2014 року отримувалась пенсія за вислугу років, то при розрахунку пенсії за віком врахована заробітна плата за 2014-2016 роки 4 888, 83 грн., проіндексована відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону. Стверджуючи про протиправність дій Відповідача з приводу незастосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2017, 2018 та 2019 роки, Позивач звернувся до суду з даним позовом. Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову, оскільки у 2020 році Позивачу вперше призначено пенсію, яка передбачена Законом № 1058, тому її розмір мав бути обчислений із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2017, 2018, 2019 рр.), що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком (2020 р.). Відтак, Позивачу протиправно відмовлено у перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 роки починаючи з 30.06.2023 року. Відмовляючи в частині зобов`язання Відповідача призначити Позивачу пенсію за віком з 30.06.2023 року, суд першої інстанції зазначив, що такий вид пенсії вже призначено з 15.06.2020 року, а права Позивача порушені в частині обрахунку розміру пенсії за віком, тому ефективним способом захисту буде зобов`язати пенсійний орган належно розрахувати розмір пенсії Позивача з дати відмови у здійсненні такого обрахунку, а саме з 30.06.2023 року. Відмовляючи в частині проведення перерахунку та виплати різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією з 15.06.2020 року, суд першої інстанції зазначив, що початок спірного періоду щодо обрахунку пенсійної виплати із застосуванням належного показника середньої заробітної плати визначений Позивачем у позовній заяві, як дата звернення із заявою про проведення такого обрахунку, а саме 30.06.2023 року. В даному випадку, в межах цієї справи, адвокатом Павел О.Ю. в інтересах [PERSON] подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції саме в частині відмови у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, справа та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється судовою колегією в апеляційному порядку саме в частині відмови у задоволенні позовних вимог Позивача. Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного. За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Конституції України). Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Разом із тим, як встановлено ч. 1 ст. 10 цього ж Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. Водночас, ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV. Однак, якщо мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії. Як встановлено колегією суддів, у 2014 році [PERSON] було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику освіти, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». За призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» [PERSON] звернувся вперше до пенсійного органу 30.06.2023 року. В свою чергу, на підставі рішення Арцизького об`єднаного управління ПФУ за \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 951140136123 [PERSON] здійснено перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виходячи із середньомісячній заробітній платі 4 858, 41 грн., (коефіцієнт заробітку 1,29062 х 3 764, 40 середній заробіток за 2014-2016 роки). Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що в даному випадку Відповідачем мало бути здійснено не переведення Позивача з одного виду пенсії на інший, а саме з пенсії за вислугу років (Закон України «Про пенсійне забезпечення») на пенсію за віком (Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а призначити пенсію за віком. Разом з цим,

Результат розгляду: granted