Рішення адміністративного суду від 2022-06-16 00:00:00+03

22.04.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: - визнати протиправними дії відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі\~ - ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган), які полягають у виплаті лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 року та лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2019 року; - зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області перерахувати та виплачувати йому пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою без використання при такій виплаті постанов КМУ чи інших нормативно правових актів, які надають боржнику можливість для відстрочення виплат; - зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області нарахувати та виплатити йому компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії з 01.01.2018 року згідно з\~ постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати»\~ (далі\~ - Порядок № 159) однією сумою без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно правових актів, які надають боржнику можливість для відстрочення виплат. Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області як отримувач пенсії, призначеної на умовах\~ Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»\~ (далі - Закон № 2262-ХІІ). Відповідно до\~ постанови Кабінету Міністрів України 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»\~ (далі\~ - постанова КМУ № 103) відповідачем проведений перерахунок його пенсії. Вважає протиправними дії відповідача щодо невиплати з 01.01.2018 року йому 100% суми підвищення пенсії. Також, позивач зазначив, що його право на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018 року, з урахуванням вже сплачених сум, має визначатися та визначається безпосередньо\~ Законом № 2262-ХІІ, отже підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист прав власності» і відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати «майном» у значенні цього положення, отже невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном. Крім того, позивач вказує, що ГУ ПФУ в Харківській області зобов`язаний нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів з виплати сум пенсії у заниженому розмірі, передбаченою постановою КМУ № 103 станом на дату виплати заборгованості у\~ відповідному місяці. Обґрунтування вимог про здійснення виплати недоплаченої частини основного розміру пенсії без використання при такій виплаті постанов КМУ чи інших нормативно правових актів, які надають боржнику можливість відстрочення виплат відсутнє. Заперечуючи проти вимог [PERSON] , у відзиві на адміністративний позов ГУ ПФУ у Харківській області вказує, що з 01.01.2018 року пенсію позивача перераховано відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII\~ та постанови КМУ № 103, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 01.03.2018 року відповідно до\~ постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»\~ (далі - постанова КМУ № 704) на підставі довідки, виданої уповноваженим органом. Виплата пенсії проводилась відповідно до п. 2 постанови КМУ № 103. З метою врегулювання питання виплати пенсій у 2019 року та у 2020 роках прийнято\~ постанови Кабінету Міністрів України № 804 від 14.08.2019 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»\~ та\~ № 1088 від 24.12.2019 року «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян», якими врегульовано виплату пенсій в межах бюджетних коштів. Відповідач, як територіальний орган виконавчої влади, який у своїй діяльності керується\~ Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до\~ конституції\~ та законів України, іншими нормативно-правовими актами, не має підстав здійснювати перерахунок і виплату пенсії позивачу без врахування положень Порядку № 45 та постанов КМУ № 103, № 804, № 1088. Щодо зобов`язання здійснити виплату пенсії однією сумою, відповідач зазначив, що кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальних захист у формі пенсійного забезпечення, адже метою судового захисту є спонукання владного суб`єкта до належного виконання адміністративних функцій у повному обсязі, що у даному конкретному випадку полягає у проведенні розрахунку за усією належною до одержання сумою пенсії. Також, відповідач вказує, що позовні вимоги щодо компенсації втрати частини доходу є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки на цей час між сторонами існує спір про перерахунок пенсії, заборгованість по пенсії не нараховувалась та не виплачувалась, а відтак, компенсація не могла бути нарахована та виплачена. Щодо передчасності вимог про виплату пенсії без застосування постанов КМУ чи інших нормативно-правових актів, відповідач зазначив, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року (рішення ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративний позов [PERSON] задоволений частково. Так, судовим рішенням визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області які полягають у виплаті [PERSON] лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 року. Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області виплатити [PERSON] пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~з 05.03.2019 року, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою, із врахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії з 05.03.2020 року, здійснивши виплату однією сумою. У задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] відмовлено. Висновок суду вмотивований тим, що у зв`язку з скасуванням пункту 1 постанови КМУ № 103 рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано з 05.03.2019 року.\~ Отже, з 05.03.2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100% суми підвищення пенсії. Щодо позовних вимог у частині зобов`язання ГУ ПФ України в Харківській області здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою, суд зазначив, що у даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання пенсійний виплат передбачені чинними нормами\~ Законів України, тобто вони є конкретними. Таким чином, на них поширюється режим «існуючого майна». Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії згідно з\~ постановою КМУ № 159, суд зазначив, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень\~ ст. 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Також, суд прийшов висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацією за несвоєчасну виплату пенсії без урахування\~ постанови КМУ № 649\~ не підлягають задоволенню, оскільки заявлені на майбутнє та у суду відсутні правові підстави вважати, що відповідачем у справі буде застосовані приписи вказаної постанови. Не погоджуючись із судовим рішенням (в частині відмови в задоволені вимог адміністративного позову), позивач [PERSON] в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити у відповідній частині нове судове рішення про задоволення цих вимог. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2021 року апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення. Частково не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Харківській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов. Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи. Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1\~ ст. 4 КАС України). За приписами\~ ст. 308 КАС України\~ суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308). За приписами ч. 1\~ ст. 78 КАС України\~ обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення на підставі\~ ст. 317 КАС України\~ слід частково скасувати, з наступних підстав. Судом установлено, що позивач [PERSON] перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, що призначена йому на умовах\~ Закону № 2262-ХІІ\~ в розмірі 74% грошового забезпечення з 01.01.2004 року (а.с. 7). 06.04.2021 року позивач [PERSON] звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою, якою просив: перерахувати, нарахувати та виплатити йому пенсію у розмірі 74% грошового забезпечення, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою починаючи з 01.01.2018 року; перерахувати та виплачувати йому пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 року, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою без урахування постанови КМУ № 649; нарахувати та виплачувати йому компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати починаючи з 01.01.2018 року відповідно до постанови КМУ № 159 без урахування постанови КМУ № 649, здійснивши виплату суми недоплаченої компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з 01.01.2018 року однією сумою (а.с. 5). У відповідь на звернення позивача пенсійний орган листом № 2000-0203-8/53231 від 13.04.2021 року повідомив [PERSON] , що відповідно до\~ ст. 13 Закону № 2262-XII\~ максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. На час перерахунку пенсії на виконання постанови КМУ № 103 діяла саме така норма Закону. Отже, перерахунок пенсії з 01.01.2018 року, відповідно до постанови КМУ № 103, здійснено у відповідності до норм та вимог чинного законодавства. Виплата перерахованих підвищених пенсій відповідно до п. 2 постанови КМУ № 103 проводилась з 01.01.2018 у таких розмірах: з 01.01.2018 року\~ 50%, з 01.01.2019 року\~ 75%. На виконання\~ постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 року № 1088 «Про деякі питання виплати пенсії окремим категоріям громадян»\~ (далі\~ постанова КМУ № 1088) з 01.01.2020 року виплата пенсій, призначених згідно з\~ Законом № 2262-XII, до 01.03.2018 року та перерахованих з 01.01.2018 року, здійснюється з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року. За матеріалами пенсійної справи, нараховані пенсійні виплати здійснювались і здійснюються своєчасно, у відповідності до норм та вимог чинного законодавства. Для нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів, відповідно до\~ Закону № 2050-ІІІ\~ та Порядку № 159 не має підстав (а.с. 6). З довідки ГУ ФПУ в Харківській області № 2598 від 13.04.2021 року вбачається, що згідно постанови КМУ № 103\~ підвищення пенсії позивача з 01.01.2018 року складає 5.162,78 грн., з них виплачується з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року щомісячно 50% від підвищення 2.581,39 грн., з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року щомісячно 75% від підвищення 3.872,09 грн., з 01.01.2020 року щомісячно 100% від підвищення 5.162,78 грн. (а.с. 7). Відхиляючи доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області в частині, якою відповідач просить скасувати рішення суду про задоволення вимог [PERSON] про визнання протиправними дії пенсійного органу, які полягають у виплаті лише 75% суми підвищення пенсії з 05.03.2019 року, та зобов`язання ГУ ПФУ у Харківській області виплати пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії з 05.03.2019 року, колегія суддів зазначає про наступне. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року, що набрало законної сили 05.03.2019 року, у справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови КМУ № 103. \~\~ Частиною 2 статті 265 КАС України встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, з 05.03.2019 року позивач набув право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100% суми підвищення пенсії, після проведення пенсійним органом з 01.01.2018 року її перерахунку, а у пенсійного органу виник обов`язок проводити виплату пенсії позивача з урахуванням 100% суми підвищення пенсії. \~\~ Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2019 року у справі № 160/8324/19. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Разом з цим, 04.09.2019 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (далі постанова КМУ № 804) згідно з якою виплата пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01.03.2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.03.2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 року відповідно до постанови КМУ № 704, здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року. Вказана постанова № 804 є чинною, тому підлягає обов`язковому застосуванню. З огляду на зазначене, оскільки по суті цей спір судом вирішувався коли вже набрала чинності постанова № 804, то на думку колегії суддів позовні вимоги в частині виплати 100% перерахованої пенсії підлягають задоволенню за період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року. При цьому, колегія суддів зазначає, що з 01.01.2020 року відсутні такі обмеження щодо поетапності виплати підвищення перерахованих пенсій, особам яким пенсія призначена згідно із Законом № 2262-ХІІ. Судам першої та апеляційної інстанцій позивачем не надано доказів, які б посвідчували ту обставину, що починаючи з 01.01.2020 року відповідачем виплата підвищення перерахованої пенсії провадиться не 100% розмірі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.09.2021 року у справі № 640/13217/19. Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Щодо зобов`язання здійснити виплату пенсії однією сумою, колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у\~ законі\~ комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 року № 5-рп/2013). В своїх Рішеннях Конституційний Суд України наголошує, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням\~ Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 року № 1401-VIII\~ змін до\~ Конституції України\~ та доповненням її, зокрема, ст. 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному\~ законом\~ порядку. Отже, обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання. З практики Європейського суду з прав людини вбачається, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; водночас ухиленням від виконання цього обов`язку є перекладення державою відповідальності за фінансове забезпечення організації виконавчого провадження на особу, на користь якої ухвалене судове рішення; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (§ 43 рішення у справі „Shmalko v. Ukraine" від 20 липня 2004 року, § 84 рішення у справі „Fuklev v. Ukraine" від 7 червня 2005 року, § 64 рішення у справі „Apostol v. Georgia" від 28 листопада 2006 року, §§ 46, 51, 54 рішення у справі „YuriyNikolayevichIvanov v. Ukraine" від 15 жовтня 2009 року). Європейський суд з прав людини вказав, що визнання владою заявника відповідальним за ініціювання виконавчих проваджень стосовно судового рішення на його користь і нехтування нею його фінансовим станом були надмірним обтяженням і призвели до обмеження його права на доступ до суду такою мірою, що знівелювало сутність цього права (§ 65 рішення у справі „Apostol v. Georgia" від 28 листопада 2006 року). Відповідно до п. 1 ч. 6\~ ст. 246 КАС України\~ у разі необхідності у резолютивній частині судового рішення також вказується про порядок і строк виконання судового рішення. Отже, розгляд питання щодо порядку і строку виконання судового рішення у такому випадку обумовлюється певною необхідністю. В обґрунтування вимоги про зобов`язання відповідача здійснити виплату суми пенсії, яка буде обчислена пенсійним органом після виконання судового рішення по цій справі, однією сумою, тобто зазначаючи про необхідність визначення в резолютивній частині судового рішення інформацію про порядок його виконання, позивач вказує, що за певних обставин він має законне сподівання на отримання «активу», яке захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист людини і основоположних свобод. Згідно із концепцією правомірного очікування (англ. - legitimateexpectation) дії або рішення органу публічної влади вважаються такими, що суперечать принципу верховенства права, не тільки у тих випадках, коли такими діями порушуються суб`єктивні права і процесуальні гарантії, прямо передбачені чинним законодавством, але й у тих випадках, коли такі дії не задовольняють правомірних очікувань осіб, стосовно яких вони вчиняються (ухвалюються). Правомірне очікування виникає у тому випадку, коли внаслідок заяв чи обіцянок від імені органу публічної влади, або внаслідок усталеної практики в особи сформувалося розумне сподівання, що стосовно до неї орган публічної влади буде діяти саме так, а не інакше. Колегія суддів зауважує, що обов`язок виконати судове рішення виникає у відповідача одразу ж після набрання цим рішенням законної сили незалежно від того чи виданий судом виконавчий документ для його примусового виконання.\~ \~\~ Зазначаючи про необхідність судового захисту саме в означений спосіб - здійснити виплату суми пенсії, яка буде обчислена пенсійним органом після виконання судового рішення по цій справі, однією сумою, позивач [PERSON] не зазначив про наявність фактичних та непереборних обставин (відповідно наявність доказів в їх обґрунтування), які унеможливлять виконання відповідачем судового рішення, постановленого на користь позивача, саме в означений спосіб. Таким чином, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Харківській області в цій частині. Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Згідно із статтею\~ 1,\~ 2 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-III)\~ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Відповідно до п. 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої\~ статтею 2 Закону № 2050-ІІІ\~ та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії). Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення». \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, у постанові від 04.03.2021 року у справі № 520/34/17, Верховний Суд зазначив: <…> Згідно з положеннями\~ статті 4 Закону № 2050-III\~ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до\~ статті 6 Закону № 2050-III\~ компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу». \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З урахуванням тієї обставини, що заборгованість по пенсії позивача не нараховувалась та не виплачувалась, вимога [PERSON] про зобов`язання відповідача здійснити нарахування і виплату суми компенсації втраченої частини доходів є передчасною. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області та необхідність часткового скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року, а саме в частині, якою задоволені позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області: - \~виплатити йому пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 04.09.2019 року по 08.06.2021 року, - здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою та в частині, якою задоволені позовні вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії з 05.03.2020 року, здійснивши виплату однією сумою, з прийняттям нового судового рішення про відмову [PERSON] в задоволені означених вимог. \~З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області в іншій частині, оскільки доводи скаржника вищеозначених висновків суду не спростовують. При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). \~ Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України). Підстави для розподілу судових витрат відсутні. Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. На підставі наведеного,

Результат розгляду: partial