Рішення адміністративного суду від 2022-04-11 00:00:00+03

в серпні 2021 року [PERSON] звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області про стягнення коштів. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року позов задоволено частково, а саме: - визнано протиправною бездіяльність Староостропільської сільської ради Хмельницької області щодо виплати [PERSON] компенсації за невикористану відпустку за період 2015-2020 років; - зобов`язано Староостропільську сільську раду Хмельницької області нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку за період 2015-2020 років; - у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що [PERSON] відповідно до записів трудової книжки [NUMBER] в період з 04.04.1998 по 23.11.2020 працював на посаді сільського голови Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. За змістом рішення від 11.12.2020 №1 Староостропільська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Коржівської сільської ради. Відповідно до довідки Староостропільської сільської ради від 08.06.2021 позивачу проведений розрахунок та виплачена грошова компенсація за невикористану відпустку за період з 15.04.2013 по 15.04.2014. Листом від 08.06.2021 Староостропільська сільська рада відмовила позивачу у виплаті компенсації за невикористану відпустку за період 2015-2020 років, оскільки на час звернення останній не перебував у трудових відносинах з Староостропільською сільською радою. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Староостропільська сільська рада як правонаступник Коржівської сільської ради не надала суду доказів виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку за період 2015-2020 років. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом статті 1 Закону України від 15.11.1996 №504/96-ВР "Про відпустки" (далі по тексту - Закон №504/96-ВР) державні гарантії та відносини, пов`язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України. Відповідно до положень статей 47, 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з частиною 1 статті 83 Кодексу законів про працю України та частиною 1 статті 24 Закону №504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А І групи. Положеннями статей 4, 6 Закону У№504/96-ВР визначено, що щорічна відпустка складається з основної відпустки, додаткової відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці, додаткової відпустки за особливий характер праці, інших додаткових відпусток, передбачених законодавством. Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору (частина 1 статті 6 Закону №504/96-ВР). Таким чином, відповідно до зазначених норм законодавства роботодавець зобов`язаний виплатити працівнику у разі звільнення компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки. Колегія суддів звертає увагу апелянта, що Староостропільська сільська рада як правонаступник Коржівської сільської ради не надала ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку за період 2015-2020 років. Водночас, здійснення розрахунку суми компенсації за невикористану відпустку належить до компетенції відповідача як роботодавця. А тому, судом першої інстанції правильно зазначено, що належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану відпустку за спірний період. Судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта на те, що Староостропільська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області не була повідомлена про наявність вказаної справи, оскільки діловод сільської ради являється цивільною дружиною позивача, яка навмисно приховала відомості з Хмельницького окружного адміністративного суду, оскільки вказане є лише доводами самої сільської ради та не є належними та допустимими доказами. При цьому, Староостропільська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області не була позбавлена можливості надати суду апеляційної інстанції докази того, що [PERSON] отримував відпустку за період 2015-2020 років. З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied