Рішення адміністративного суду від 2022-07-26 00:00:00+03

Головне управління ДПС в Харківській області (надалі також - позивач, ГУ ДПС в Харківській області) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), в якому просило стягнути з [PERSON] 46 362,88 грн за податковим боргом. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Державного бюджету України податковий борг у сумі 46362 грн 88 коп. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2022 апеляційну скаргу [PERSON] \~задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі № 520/13730/2020\~скасовано. Прийнято постанову, якою в задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Харківській області до [PERSON] про стягнення податкового боргу відмовлено. Від [PERSON] надійшла заява про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, в сумі 10 000 грн. Заяву про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, з додатками відповідачем направлено на адресу Головного управління ДПС у Харківській області, на підтвердження чого до матеріалів справи надано фіскальний чек АТ «Укрпошта» та опис вкладення до поштового відправлення. Заперечення на заяву від Головного управління ДПС у Харківській області не надходили. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2022 здійснено заміну Головного управління ДПС у Харківській області на суб`єкта владних повноважень, який представляє інтереси органів ДПС України - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 43983495), як правонаступника. Перевіривши доводи заяви та матеріали справи, колегія суддів уважає, що подана заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура. Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу. Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17. Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Такий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17. Згідно з частиною шостою статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Виходячи з положень частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). Вказані висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вказані критерії закріплені у ч. 5 ст. 134 КАС України. Як убачається із матеріалів справи, відповідачем на підтвердження витрат з оплати професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції надано до матеріалів справи копії таких документів: договору про надання правової (правничої) допомоги № 47 від 18.12.2020; додаткової угоди № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 47 від 18.12.2020; додаткової угоди № 3 від 17.12.2021 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 47 від 18.12.2020; детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Шатовим С. О. від 18.02.2022, акта приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги № 2 від 18.02.2022, рахунку № 1/18-02 від 18.02.2022. Надані до суду апеляційної інстанції документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість. Так, згідно з актом приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги № 2 від 18.02.2022 адвокатом надано послуги з підготовки до розгляду справи: правовий аналіз рішення суду першої інстанції; попереднє опрацювання (вивчення) матеріалів; збір доказів; формування правової позиції та надання усної консультації; складання процесуальних документів: апеляційної скарги; заяв; клопотань; представництва та захисту інтересів Клієнта під час розгляду справи № 520/13730/2020 у суді апеляційної інстанції - Другому апеляційному адміністративному суді. Загальна вартість послуг складає 10 000,00 грн, без ПДВ. Згідно з рахунком № 1/18-02 від 18.02.2022 вартість послуг складає 10 000,00 грн (без ПДВ). З акта приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги № 2 від 18.02.2022 убачається, що адвокатом відповідача вчинялись дії, перелік яких наведено у такому акті, та загальну вартість послуг за таким актом. Проте, колегія суддів ураховує, що згідно з протоколом судового засідання від 20.04.2021 представником відповідача було подане клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом задоволене, розгляд справи відкладено на 18.05.2021. Клопотання про відкладення розгляду справи подане представником відповідача у зв`язку з неможливістю виконання вимог ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2021, пов`язаною з неможливістю надання ухвали суду про відкриття провадження у справі № 520/5871/21, предмет судового розгляду в якій пов`язаний з предметом судового розгляду у справі № 520/13730/2020. Як убачається з ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 у справі № 520/5871/21, наявної у матеріалах справи, подану представником відповідача позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з тим, що позовну заяву подано без додержання вимог, установлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з протоколом судового засідання в Другому апеляційному адміністративному суді 18.05.2021 учасники справи у судове засідання не прибули. Разом з цим, колегія суддів зауважує, що в будь-якому випадку надання правової допомоги щодо вирішення навіть певної (усієї) сукупності питань у апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом. Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази. У свою чергу, процедурні питання є типовими, виконання яких потребує більш технічного підходу та не залежить від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця. Отже, враховуючи наведені обставини, ціну позову (позивачем заявлено до стягнення податковий борг у сумі 46362 грн 88 коп), а також зміст та обсяг наданих послуг, колегія суддів уважає заявлений відповідачем до відшкодування розмір правової допомоги у суді апеляційної інстанції дещо завищеним та таким, що підлягає зменшенню. Враховуючи викладене, а також фактичний обсяг виконаної роботи у суді апеляційної інстанції та її незначну складність (змістовна частина апеляційної скарги викладена на одному аркуші та складається переважно з обставин справи та доводів, наведених у позовній заяві), колегія судів апеляційної інстанції вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації відповідачу за рахунок позивача у сумі 5 000 грн (10 000,00 грн : 2).

Результат розгляду: partial