Рішення адміністративного суду від 2022-06-23 00:00:00+03

Позивач, [PERSON] , звернувся 07.05.2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, в якому просив: - визнати протиправними дії відповідача щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік позивачу у розмірі, меншому ніж передбачено частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-ХIV з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008); - зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік з урахуванням розміру зазначеної соціальної виплати, визначеного частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-ХIV з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008) у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та здійснити її виплату з урахуванням фактичної її виплати. Позов обґрунтовано тим, що позивач має статус учасника бойових дій та має право на одержання пільг встановлених для даної категорії осіб, у тому числі на отримання разової грошової допомоги до 5 травня. Позивач зазначає, що у 2020 році йому була виплачена грошова допомога до 5 травня, проте в розмірі меншому ніж передбачено чинним законодавством України, що на думку позивача не відповідає статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі №1-247/2018 (3393/18). Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.08.2021 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що з 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII, не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. У даному випадку застосуванню підлягають положення статті 12 Закону №3551-XII в редакції Закону №367-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», частиною 5 якої встановлено виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зазначив, що Управління соціального захисту населення за місцем проживання позивача є органом, уповноваженими здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня. Законодавцем покладено обов`язок на уповноважені органи подати органам соціального захисту населення до 23 березня 2020 року перелік осіб, які мають право на одержання грошової допомоги. Зауважив, що Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, а тому управління соціального захисту населення та центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органами, уповноваженими здійснювати нарахування та виплату вказаної допомоги. При цьому, УСЗН ЗМР по Шевченківському району, який зобов`язаний завершити процедуру проведення розрахунків, на підставі отриманого переліку осіб, які мають право на отримання щорічної грошової допомоги до 05 травня. Самостійно визначати осіб, які мають право на отримання грошової допомоги до 05 травня, центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не уповноважений. Однак, з матеріалів справи встановлено, що у 2020 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №112 від 19.02.2020 жодною з перелічених організацій не надано до відповідача інформацію стосовно позивача щодо перерахування разової грошової допомоги до 5 травня. Доказів отримання відповідачем списку осіб, які мають право на отримання грошової допомоги до 05 травня (із зазначенням прізвища, імені, по-батькові позивача), та доказів отримання позивачем щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у меншому розмірі, матеріали справи не містять. Вказав, що відповідно до частини 3 статті 17-1 Закон Закону №3551-XII та підпункту 4 пункту 1 Постанови №112 передбачено право осіб, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, звернутися за нею до районного органу соціального захисту населення за місцем реєстрації та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги. Проте, у матеріалах адміністративної справи відсутні також докази того, що позивач у строк до 30 вересня 2020 року звертався за отриманням разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, відтак дійшов висновку, що УСЗН ЗМР по Шевченківському району не порушено право позивача на отримання щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у належному розмірі. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги серед іншого вказує, що позивач з 2020 року проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України, яка внесла позивача до списків осіб, які мають право на виплату разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році та надіслала їх до УПСЗН Запорізької міської ради по Шевченківському району 20.05.2020, листом за вих.№3/29/22-1479, що підтверджується листом військової частини від 03.12.2021 за вих.№3/29/9/1-3404, копія якого додається до апеляційної скарги. Зауважує, що даний доказ не був наданий до суду першої інстанції, оскільки був отриманий позивачем після винесення судового рішення. Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору. Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 28.02.2018. Відповідачем здійснено виплати позивачу грошової допомоги до 05 травня 2020 року, як учаснику бойових дій, у розмірі 1390грн. згідно постанови КМУ від 19.02.2020 №112, Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу грошової допомоги до 05 травня 2020 року, як учаснику бойових дій, у розмірі1390грн., оскільки в силу статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні №3-р/2020 від 27.02.2020, грошова допомога до 05 травня 2020 року, як учаснику бойових дій, має складати 5 мінімальних пенсій за віком. Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив. Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV, Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020р. №1082-ІХ, Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008, рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020р. №3-р/2-2020, норми КАС України. Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України. Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що судом першої інстанції досліджено питання щодо поважності причин пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду та визнано поважними причини пропуску (а.с. 15-16, 20-22, 26-27, 35). Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII. Цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них. Пільги учасникам бойових дій встановлені статтею 12 вказаного Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (№3551-XII). Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції Закону України від 25.12.1998 №367-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Слід взяти до уваги, що підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України від 28.12.2007 №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності 01 січня 2008 року) частину 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (№3551-XII) викладено у новій редакції, за змістом якої разова грошова допомога учасникам бойових дій до 5 травня виплачується щорічно у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 вказані зміни визнані неконституційними. Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (№3551-XII) застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Поряд із цим, законодавцем правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня були з 01.01.2015 також врегульовані пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України. Згідно із підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (№3551-XII) застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тобто, Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження встановлювати, зокрема, розмір разової грошової допомоги до 5 травня. На реалізацію приписів цієї норми закону, Кабінетом Міністрів України кожного бюджетного року приймалися відповідні постанови. Так, 08 квітня 2021 року Кабінет Міністрів України у Постанові №325 установив, що у 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбачена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (№3551-XII), учасникам бойових дій здійснюється в розмірі 1491грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено статтею 12 цього Закону. Водночас, Конституційний Суд України рішенням від 27.02.2020 № 3-р/2-2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного рішення, посилаючись на положення свого рішення від 22.05.2008 № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Отже, з 27 лютого 2020 року окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (№3551-XII), не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. У даному випадку застосуванню підлягають положення статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (№3551-XII) в редакції Закону №367-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», частиною 5 якої встановлено виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2020 року - 1 769грн. Таким чином, з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020 позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня як учасник бойових дій у 2020 році у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Органами, уповноваженими здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня, є Управління соціального захисту населення за місцем проживання позивача. Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у 2020 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №112 від 19.02.2020 жодною з перелічених організацій не надано до відповідача інформацію стосовно позивача щодо перерахування разової грошової допомоги до 5 травня, а також те, що у матеріалах адміністративної справи відсутні також докази того, що позивач у строк до 30 вересня 2020 року звертався за отриманням разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, відтак дійшов висновку, що УСЗН ЗМР по Шевченківському району не порушено право позивача на отримання щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у належному розмірі. З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] перебуває на персоніфікованому обліку Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, як учасник бойових дій. Отже позивач, як учасник бойових дій, має право на виплату щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у 2020 році у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Оскільки разову грошову допомогу позивачу виплачено у розмірі, що передбачено ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виплачено не в повному обсязі, то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі. Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, які закріплені статтею 245 КАС України, та позицію Верховного Суду, викладену в рішенні від 29.09.2020 по справі №440/2722/20, в частині належного способу захисту порушеного права позивача, колегія суддів апеляційної інстьанції вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги. Колегія суддів апеляційної інстанції також бере до уваги, що матеріали справи не містять підтверджень що відповідачем були здійснені будь-які запити до відповідних органів про з`ясування питання щодо наявності прізвища позивача у списках на виплату допомоги до 5травня. Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідно до відповіді на запит від 03.12.2021 за вих.№3/29/9/1-3404, військова частина [NUMBER] Національної гвардії України повідомила, що [PERSON] був внесений до списку військовослужбовців військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, які мають право на виплату разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році (вих.№3/29/22-1479 від 20.05.2020) та у 2021 році (вих.№3/29/9/1-1073 від 15.04.2021). Список був надісланий до УПСЗН Запорізької міської ради по Шевченківському району. Слід зазначити, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2021 року №325 "Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (Постанова №325), у 2020 році виплата зазначеної разової грошової допомоги здійснюється в розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, що, зокрема, для учасників бойових дій становить 1390 грн. При цьому, станом на 2020 рік стаття 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлює, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Натомість, як зазначалося вище, Конституційний Суд України рішенням від 27.02.2020 №3-р/2-2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Водночас чинною є попередня редакція відповідних норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за якими виплати до 5 травня нараховуються, зокрема, для учасників бойових дій - 5 розмірів мінімальної пенсії за віком. Отже існують певні суперечності між постановою КМУ № 325 та вимогами частини 5 статті 12 Закону № 3551-XII (в редакції Закону України від 25 грудня 1998 року № 367-ХІV "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № З-р/2020 від 27.02.2020 року. Юридична сила правових актів - це основна властивість правових актів діяти та породжувати правові наслідки: виникнення, зміни, припинення правовідносин. Закон має вищу юридичну силу у порівнянні з постановою КМУ. Отже застосуванню підлягає Закон. З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції Закону України від 25.12.1998 №367-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») разова грошова допомога до 5 травня учасникам бойових дій виплачується у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що виконуючи свої повноваження, відповідач УСЗН ЗМР по Шевченківському району не порушив право позивача на отримання щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у належному розмірі. З цим колегія суддів апеляційної інстанції погодитися не може, оскільки наявність у позивача права (як учасника бойових дій) на виплату щорічної одноразової допомоги до 5-го травня, не збігається з допущеною відповідачем бездіяльністю про з`ясування питання у відповідних органів про наявність прізвища позивача у списках на виплату допомоги до 5 травня. Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. При цьому, відповідачем, не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень. Отже, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством. Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування. Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Результат розгляду: granted