Рішення адміністративного суду від 2022-11-09 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб, в якій просив суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Комісії, оформлене протоколом від 17.01.2020 № 1 про відмову [PERSON] у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; - зобов`язати Мінветеранів прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] , відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку зі встановленням 2 групи інвалідності у розмірі: 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено інвалідність, а саме на 01.01.2019, з урахуванням виплаченої раніше суми в розмірі 158580,00 гривень відповідно до Закону України «Про Національну поліцію». В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачами протиправно відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки право на отримання грошової допомоги виникло у нього в 2019 році після встановлення ІІ групи інвалідності, з огляду на що, [PERSON] має право на отримання різниці виплат на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2022 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та неповне дослідження доказів, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 09.11.2022. 21.09.2022, під № 39740 до суду від Міністерства у справах ветеранів України надійшов відзив на апеляційну скаргу. Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач проходив службу в поліції та був звільнений відповідно до наказу ГУ НП у м. Києві № 114 о/с від 17.12.2015 у зв`язку з хворобою, пов`язаною з проходженням служби в ОВС. Згідно з випискою з акта огляду МСЕК серії [NUMBER], позивачу присвоєно ІІІ групу інвалідності з 22.02.2016. Під час повторного огляду 06.04.2017, ІІІ група інвалідності підтверджена. У подальшому, згідно з випискою з акта огляду МСЕК серії АВ від 1050114, 12.02.2018 позивачу довічно присвоєно ІІ групу інвалідності. У зв`язку із встановленням іншої групи інвалідності, позивач звернувся до Комісії із заявою про виплату різниці сум, належних позивачу, у відповідь на яку, протокольним рішенням від 17.01.2020 № 1 [PERSON] відмовлено. Так, підставою для відмови стала відповідь Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України від 19.12.2019, в якому зазначено про те, що [PERSON] вже отримав одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності у 2018 році на підставі Закону України «Про Національну поліцію». Не погоджуючись зі згаданою відмовою, позивач звернувся із позовною заявою до суду. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що, оскільки позивачу вже була виплачена одноразова грошова допомога, у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», відповідач прийняв правомірне рішення про відмову у призначенні ще однієї одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк, йому не призначалась та не виплачувалась одноразова грошова допомога як інваліду II групи. Оскільки датою виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата зазначена в довідці МСЕК, то позивач за результатами встановлення ІІ групи інвалідності, має право на отримання, одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Судом першої інстанції не було враховано, що позивачу було відмінено попередню причину отримання інвалідності, чого досліджено не було, як і не було визначено, що позивач фактично просить не 2 види допомоги, а доплату в зв`язку зі зміною групи інвалідності. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Під час розгляду і вирішення цього спору, колегія суддів враховує, що виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності передбачено, зокрема Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» (Закон № 580-VIII). За визначенням п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. За частиною 3 ст. 100 Закону № 580-VIII, у разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені. Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивач був звільнений з органів Національної поліції України та йому первинно встановлено ІІ групу інвалідності із зазначенням причини інвалідності «захворювання, пов`язане з проходженнями служби в поліції», у зв`язку з чим, у 2019 році позивач отримав одноразову грошову допомогу, що сторонами не заперечувалось. Правовий статус ветеранів війни та учасників бойових дій визначено Законом від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до ст. 7 якого, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини. До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю, до яких серед інших, віднесено поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII). Алгоритм призначення і отримання одноразової допомоги особам, які брали участь в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, визначений Порядком призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 336 (Порядок № 336). За обставин справи, у 2018 році позивачу було змінено групу інвалідності з ІІІ на ІІ, що підтверджується актом огляду МСЕК серії АВ від 1050114. Постановою Центральної медичної (ВЛК) комісії МВС України від 17.05.2019 № 31, постанову ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Київській області», в свідоцтві про хворобу від 10.12.2015 № 326/ЗВ по причинному зв`язку захворювань відмінено. Абзацом третім пункту 6 Порядку № 336, передбачено, що одноразова грошова допомога в разі встановлення інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання призначається та виплачується особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, залежно від групи інвалідності в таких розмірах, зокрема, 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи. Якщо протягом двох років особам, зазначеним в абзацах другому - п`ятому пункту 2 цього Порядку, після первинного встановлення інвалідності при повторному огляді встановлено вищу групу інвалідності згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми (абзац шостий пункту Порядку № 336). Згідно з приписами ч. 7 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором. За пунктом 4 Порядку № 336, у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором одержувача одноразової грошової допомоги. Після повторного огляду МСЕК згідно довідки від 18.06.2019 № АВ 1054842, позивачу було підтверджено ІІ групу інвалідності, однак було змінено причину інвалідності на: "захворювання, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення". У зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок війни, позивач 21.06.2019 отримав посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Із наданого відповідачем листа Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України від 19.12.2019 убачається, що позивач зробив вибір отримати одноразову грошову допомогу на підставі норм Закону України «Про національну поліцію», з огляду на що, така допомога, станом на дату звернення до відповідача 1 вже була отримана. У випадку, якщо особа у зв`язку з встановленням інвалідності одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Таким чином, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що, оскільки позивачу вже була виплачена одноразова грошова допомога, у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», відповідач прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні ще однієї одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Підсумовуючи, колегія суддів вважає, що чинним законодавством передбачено, що грошова допомога є одноразовою, тобто, виплачується один раз, у зв`язку із встановленням інвалідності, а не у зв`язку зі зміною групи інвалідності чи причини такої інвалідності. Доводи апеляційної скарги не містять нових обставин, які дають підстави для висновку про допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, про які вказує позивач в апеляційній скарзі та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Результат розгляду: denied