Рішення адміністративного суду від 2022-10-05 00:00:00+03

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА [PERSON] звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини [NUMBER] про визнання протиправними дій і бездіяльності щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2013 року по 03.05.2019 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на його користь відповідну індексацію грошового забезпечення за цей же період із врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо неналежного нарахування [PERSON] індексації грошового забезпечення за періоди з 01.01.2013 року по 03.05.2019 року. Зобов`язано Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити з 01.01.2013 року по 03.05.2019 року [PERSON] індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року, та березня 2018 року, (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення) з врахуванням абзацу 4, пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року з урахуванням виплачених сум - із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач вказує, що Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі Постанова №1013) були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1-3-го тарифних розрядів за ЄТС), крім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, пунктом 3 Постанови №1013 визначено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку №1078. Постановою №1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення починаючи з 01.12.2015, але й визначено базовий місяць (січень 2016 року), з якого в подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації. У грудні 2015 року відбулося підвищення грошового забезпечення позивача, тому відповідно до п.5 Порядку №1078 (у редакції від 15.09.2015, яка діяла на момент підвищення грошового забезпечення) у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Щодо періоду з 01.03.2018 по 03.05.2019, то апелянт зазначає, що з квітня 2018 року по листопад 2018 року перевищення величини індексу споживчих цін не було, а з грудня 2018 року по травень 2019 року позивачу індексація була виплачена. Щодо виплати індексації із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, то апелянт вважає, що вказана вимога є безпідставною, оскільки індексація грошових доходів населення не має постійного характеру і жодним чином не входить до складу грошового забезпечення і проводиться тільки за відповідних умов, тобто являється гарантією відшкодування Державою подорожчання споживчих товарів і послуг. Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання копій ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу сторін, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації. Оскільки, підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з 01.01.2008 року (після набрання чинності Постановою № 1294) по 01.03.2018 року (після втрати чинності Постановою № 1294), не відбувалося, то базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по 01.03.2018 року повинен бути січень 2008 року, а після 01.03.2018 року (після набрання чинності Постановою № 704) повинен бути березень 2018 року. ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом начальника Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України від 09 квітня 2019 року №37 (по особовому складу) звільнений у запас відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). Наказом командира військової частини [NUMBER] від 03.05.2019 року №93 (по стройовій частині) майора [PERSON] , виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до [INFO], при цьому позивачу не нараховано у повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2013 року по 03.05.2019 року. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2020 року (справа № 380/5615/20) задоволено позовні вимоги [PERSON] , та зобов`язано військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з січня 2013 року по 03.05.2019 року включно. Вважаючи, що при звільненні з військової служби йому у належному розмірі не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення з урахування січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців, позивач звернувся до суду з цим позовом. ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке. Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону № 2011-XII). Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII). Статтею 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Тобто, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01.01.2016 - 101%) (частина 1 статті 4 Закону № 1282-XII). Згідно статті 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 (до 01 січня 2016 року - 101) відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року № 491-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Отож, індексація грошових доходів населення починає нараховуватися, коли зростання індексу споживчих цін перевищує: - 101 відсоток за період до 01.01.2016 (частина перша статті 4 Закону №1282-XII в редакції, що діяла до 01.01.2016); - 103 відсотки за період після 01.01.2016 (частина перша статті 4 Закону №1282-XII зі змінами, внесеними Законом №911-VIII від 24.12.2015, який набрав чинності 01.01.2016). Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. У період з 01.01.2008 року до 30.11.2015 року порядок проведення індексації визначався Порядком № 1078, абзац 1 пункту 5 якого передбачав, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. При цьому п. 14 Порядком № 1078 встановлено, що роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики. Листом Мінсоцполітики від 12.12.2014 р. N 288/10/136-14 роз`яснено надбавки, які не мають разового характеру і передбачені чинним законодавством, є об`єктами індексації і збільшення їх розміру впливає на визначення базового місяця. У випадку встановлення працівнику надбавки за вислугу років, базовий місяць при проведенні індексації змінюється, якщо таку надбавку встановлено вперше, або відбувається підвищення відсотка надбавки. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Схеми посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності з 01.01.2008. Відповідно до пункту 5 Порядку №1078, в редакції до 01.12.2015, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Отож, відповідно до пункту 5 Порядку №1078 в редакції, що діяла до 01.12.2015, «базовим» місяцем для нарахування індексації вважався місяць, в якому відбулася одна із подій: (1) підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, або (2) зростання грошових доходів (за рахунок постійних складових) населення без перегляду їх мінімальних розмірів. При цьому місяць, у якому відбулося підвищення, вважається «базовим» при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. З матеріалів справи вбачається, що у період до грудня 2015 року відповідач нарахував і виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення у відповідності до чинних нормативно-правових актів, з урахуванням місяця у якому відбулось збільшення грошового забезпечення позивача за рахунок постійної складової, а зокрема виплати щомісячної додаткової грошової винагороди у збільшеному розмірі. Підтвердженням вказаних обставин є розрахунок грошового забезпечення позивача за період з січня 2013 року по 03.05.2019 року та довідка про всі види грошового забезпечення позивача за вказаний період (а.с. 13 та 14). Натомість, вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до прийняття помилкових висновків у цій частині. Як наслідок колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову у частині періоду з 01.01.2013 року по 30.11.2015року. Що стосується періоду виплати індексації грошового забезпечення позивачу з грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, то колегія суддів вказує на наступне. 09.12.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №1013 від "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015. Вказаною Постановою №1013 внесено зміни до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (надалі вказаний Порядок в редакції, яка діяла з 01.12.2015 року іменовано по тексту постанови- Порядок №1078 в редакції постанови №1013), а зокрема замість «базового місяця» введено поняття "місяць, у якому відбулося підвищення" - у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймалося за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснювалося з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. Зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) у цілях нарахування індексації військовослужбовцям на березень 2018 року. Відповідно до пункту 14 Порядок №1078 (в редакції постанови №1013) роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики. Відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики від 08 серпня 2017 року №48/о/66-17 на запит ДФ Міноборони від 18 липня 2017 року № 248/3/9/1/863 зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексації, якщо не підвищується посадовий оклад. У роз`ясненні Мінсоцполітики від 18 квітня 2018 року № 28/о/66-18 вказано, що у разі зростання грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без підвищення посадового окладу, сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового забезпечення. З огляду на вказані положення Порядку №1078 (в редакції постанови №1013) та роз`яснення Мінсоцполітики, за загальним правилом підставою для встановлення так званого «базового місяця» індексації починаючи з 01.12.2015 року є підвищення, зокрема посадових окладів особи, тоді як зміна підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру, не випливає на встановлення (зміну) базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації. Отож, у зв`язку з прийняттям Постанови №1013 від 09.12.2015, якою внесені зміни серед іншого і до пункту 5 Порядку №1078, з 01.01.2016 істотно змінився порядок нарахування індексації, позаяк з 01.12.2015 року для проведення індексації має значення лише підвищення тарифної ставки (окладу), оскільки так званим «базовим» місяцем (місяцем, від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, до досягнення ним порогу 103%) визначено місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, а не підвищення розмірів мінімальної заробітної плати чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімального розміру. Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців. Відповідно до пункту 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року. З січня 2008 року по 28 лютого 2018 року посадові оклади, визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 були незмінними. Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року. Отже, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року. Аналогічний правовий висновок, щодо порядку застосування положень Порядку №1078 (в редакції постанови №1013), викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, провадження № К/9901/38526/21. Щодо позовних вимог за період з 01 березня 2018 року по 03 травня 2019 року в частині, яка стосується проведення виплат пов`язаних з попереднім нарахування індексації грошового забезпечення у попередніх періодах, то колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до абзацу третього пункту 5 Порядку 1078 (в редакції Постанови КМ № 141 від 28.02.2018) сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий пункту 5 Порядку 1078, в редакції Постанови КМ № 141 від 28.02.2018). У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру (абзац п`ятий пункту 5 Порядку 1078, в редакції Постанови КМ № 141 від 28.02.2018). Отож, приведених положень законодавства слідує, що для вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації у місяці підвищення доходу необхідно: урахувати розмір підвищеного грошового доходу; суму індексації, що склалася (припала) на місяць підвищення цього грошового доходу; встановити чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення посадового окладу. Якщо різниця у збільшенні грошового забезпечення внаслідок підвищення посадового окладу (згідно Постанови КМ України №704 від 30 серпня 2017 року в березні 2018 року) більша ніж сума індексації, яка була б нарахована за відсутності такого підвищення посадових окладів, то в цьому місяці індексація не нараховується. У випадку, якщо ж різниця у збільшенні грошового забезпечення внаслідок підвищення посадового окладу (згідно Постанови КМ України №704 від 30 серпня 2017 року в березні 2018 року) менша ніж сума індексації, яка була б нарахована за відсутності такого підвищення посадових окладів, то в цьому місяці індексація нараховується в порядку визначеному пункту 5 Порядку 1078, в редакції Постанови КМ № 141 від 28.02.2018 року. Натомість, відповідач при виплаті та нарахуванні індексації позивачу на вказані положення законодавства не зважив та не навів належних розрахунків, з яких вбачалось відсутність обставин для застосування наслідків, передбачених абзацом четвертим пункту 5 вказаного Порядку №1078 (в редакції Постанови КМ № 141 від 28.02.2018). Вирішуючи по суті вказану вимогу позивача, щодо наявності підстав для виплати позивачу індексації у місяці підвищення доходу (який відбувся згідно Постанови КМ України №704 від 30 серпня 2017 року в березні 2018 року) відповідно до абзацу четвертого пункту 5 Порядку 1078, колегією суддів ураховано, що станом на день вирішення даного спору відповідачем не забезпечено нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 по 28.02.2018 включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця). Відтак, на час розгляду даної справи, розмір індексації, що припав на місяць підвищення грошового доходу позивача (березень 2018 року), відповідачем обраховано невірно, у зв`язку з чим суд першої інстанції вірно зобов`язав відповідача здійснити відповідні нарахування та виплати на користь позивача з урахуванням січня 2008 року (як базового) за період з грудня 2015 по 28.02.2018. За обставин відсутності достовірних відомостей щодо вірного показника суми індексації, яка припадала на березень 2018 року, як місяць підвищення грошового доходу позивача, колегія суддів позбавлена можливості провести порівняльний аналіз збільшеного грошового забезпечення, (внаслідок підвищення посадового окладу, згідно Постанови КМ України №704 від 30 серпня 2017 року в березні 2018 року) з сумою індексації, яка була б нарахована за відсутності такого підвищення посадових окладів. Вказане в свою чергу є перешкодою для встановлення судом обставин щодо наявності підстав для застосування до позивача наслідків, передбачених абзацом четвертим пункту 5 Порядку 1078. За наведених обставин, позовна вимога у цій частині не підлягає до задоволення у спосіб визначений позивачем. Водночас колегією суддів ураховано положення ст. 6 та 9 КАС України, відповідно до яких суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Зважаючи на обставини з приводу незабезпечення відповідачем вірного нарахування сум індексації за період з грудня 2015 року по 28.02.2018 року та не застосування відповідачем до спірних правовідносин наслідків, передбачених абзацом третім- шостим пункту 5 Порядку 1078, в редакції Постанови КМ № 141 від 28.02.2018, колегія суддів з метою ефективного захисту порушеного права позивача вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу позивача у цій частині у спосіб визначений судом. Щодо доводів в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення, з врахуванням пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 (надалі - Порядок) та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 3 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб». Пункти 4 та 5 Порядку № 44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення. Відтак, вимога про проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 підлягає задоволенню. Щодо покликань апелянта на те, що індексація не входить до складу грошового забезпечення, то колегія суддів вказує на наступне. Згідно з статтею 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч.2). Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3). У статті 1 Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі-Закон № 1282-XII) визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частинами першою-другою статті 5 Закону № 1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною сум грошового забезпечення військовослужбовців. Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції частині позовних вимог за період з 01.01.2013 по 01.12.2015 року та з 01.03.2018 по 03.05.2019 року не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати та прийняти у вказаній частині нове судове рішення. Підстави для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Результат розгляду: partial