Рішення адміністративного суду від 2022-04-20 00:00:00+03

В листопаді 2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до \~Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача-товариства з обмеженою відповідальністю "Стрижавський Граніт", в якому просили: -визнати протиправним та скасувати рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 98 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області; -визнати протиправним та скасувати рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 99 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт.Стрижавка Вінницького району Вінницької області; -визнати протиправним та скасувати рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 95 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт.Стрижавка Вінницького району \~Вінницької області; -визнати протиправним та скасувати рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 94 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області; -визнати протиправним та скасувати рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 96 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області; -визнати протиправним та скасувати рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 97 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області; -визнати протиправним та скасувати рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 92 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області; -визнати протиправним та скасувати рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 93 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,7 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області; -зобов`язати Стрижавську селищну раду надати дозвіл [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 01.09.2021 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на кожного окремо та [PERSON] площею 0,700 га на території Стрижавської селищної ради. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року позов задоволено частково: -визнано протиправним та скасовано рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 92 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт.Стрижавка Вінницького району Вінницької області; -визнано протиправним та скасовано рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 93 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,7 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт.Стрижавка Вінницького району Вінницької області; -визнано протиправним та скасовано рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 94 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт. Стрижавка Вінницького району \~Вінницької області; -визнано протиправним та скасовано рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 95 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт.Стрижавка Вінницького району Вінницької області; -визнано протиправним та скасовано рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 96 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт.Стрижавка Вінницького району Вінницької області; -визнано протиправним та скасовано рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 97 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області; -визнано протиправним та скасовано рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 98 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області; -визнано протиправним та скасовано рішення 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 99 про відмову у наданні [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, на території Стрижавської територіальної громади за межами смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області; -зобов`язано Стрижавську селищну раду повторно розглянути клопотання [PERSON] , \~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 01.09.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на кожного окремо та [PERSON] \~площею 0,700 га на території Стрижавської селищної ради, та прийняти мотивоване рішення, з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи. Не погодившись з судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позову, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянти посилаються на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. Від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зокрема зазначено про те, що земельна ділянка, на яку претендували позивачі, частково знаходиться в межах гірничого відводу, який оформлено відповідно до спеціального дозволу на користування надрами Стрижавського родовища мігматитів №6323 від 21.02.2019. Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що у відповідності до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга \~підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що \~01.09.2021 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та [PERSON] звернулися до Стрижавської селищної ради з клопотаннями про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею по 2 га на кожного окремо та \~ [PERSON] площею 0,700 га на території Стрижавської селищної ради. До клопотань долучено викопіювання з кадастрової карти, копії паспортів, ідентифікаційних кодів та довідок про реєстрацію місця проживання заявників, копії нотаріальних довіреностей. Рішеннями 23 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 13.10.2021 № 92-99 позивачам відмовлено у наданні дозволу у зв`язку із тим, що позивачами не було надано документів, що підтверджують користування земельними ділянками. Вищезазначена відмова слугувала підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом. Приймаючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення. Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного. Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону. У статті 3 Земельного кодексу України (далі-ЗК України) закріплено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Статтею 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. За змістом частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара. Частинами першою-четвертою статті 116 ЗК України врегульовано, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі , зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Повноваження відповідних органів виконавчої влади та порядок передачі земельних ділянок у власність громадянам встановлені статтями 118, 122 ЗК України. Так, за змістом частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Згідно частини сьомої вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Сукупність наведених правових норм \~дає підстави для висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Поряд з цим, чинним законодавством \~не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема в постановах від 27.02.2018 у справі №545/808/17, від 05.03.2019 у справі №2040/6320/18, від 27.02.2020 у справі №120/1491/19-а, від 21.12.2020 у справі № 824/508/19-а. В той же час, як свідчить зміст оскаржуваного рішення селищної ради, відповідач, відмовляючи позивачам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, послався на відсутність у позивачів документів, що підтверджують користування земельними ділянками. Так, нормами Земельного кодексу України чітко визначені підстави, за наявності яких заявнику може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Даний перелік є вичерпним. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування наведених судом норм права, викладеній у постановах від 08.09.2020 у справі № 812/1450/17, від 02.07.2020 №825/2228/18, від 22.02.2019 у справі №813/1631/14 від 22.07.2021 у справі №320/1177/19 та від 06.09.2021 у справі №380/1/20. При цьому, в оскаржуваному рішенні не наведено жодної з підстав, передбачених частиною сьомою статті 118 ЗК України щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Отже, зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині щодо протиправності дій відповідача при прийнятті рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Стрижавської територіальної громади за межами смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, а також вважає, що суд першої інстанції обрав вірний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивачів, зобов`язавши Стрижавську селищну раду повторно розглянути клопотання останніх та прийняти за результатами їх розгляду мотивоване рішення. Поряд з цим, надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача врахувати при прийнятті рішення за результатами розгляду клопотань висновків суду, колегія суддів виходить із наступного. \~ Так, під час розгляду справи, судом першої інстанції встановлено, що згідно з інформації з Публічної кадастрової карти, бажана для позивачів земельна ділянка є сформованою та присвоєно кадастровий номер 0520655900:07:009:0063. Посилаючись на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що передача земельної ділянки у власність може відбуватися на підставі технічної документації про її поділ, а не на підставі проекту землеустрою як зазначено позивачами у їх клопотаннях. Також судом першої інстанції вказано, що бажана для позивачів земельна ділянка, якій присвоєно кадастровий номер 0520655900:07:009:0063, згідно рішення Стрижавської селищної ради від 10.12.2021 № 14 віднесена до переліку вільних земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності права оренди, які виставляються на земельні торги, що в силу приписів ч.5 ст.136 ЗК України, є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу. В свою чергу, колегія суддів зазначає, що вищезазначені обставини, не були підставами для відмови позивачам у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою та не вплинули на прийняття оскаржуваного рішення відповідача. Колегія суддів вважає, що надання правової оцінки вищезазначеним підставам, свідчить про передчасність висновків суду першої інстанції в цій частині. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, серед іншого, вказав на необгрунтованість доводів відповідача в тій частині, що бажана для позивачів земельна ділянка належить до гірничого відводу на який ТОВ "Стрижавський Граніт" отримано спеціальний дозвіл від 21.02.2019 № 6323, оскільки такі не знайшли свого підтвердження. В той же час, самим же судом зроблено висновок, що вказана обставина не зазначена в оскаржуваних рішеннях як підстава для їх прийняття, а тому не може впливати на висновки суду про правомірність чи неправомірність цих рішень. Тобто дійшовши висновку про те, що вищевказана обставина не входить до предмету спору, суд надав їй правову оцінку. Однак, зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується, колегія суддів, відповідно до приписів ч.1 ст.308 КАС України не надає правової оцінки оскаржуваному рішенню у вищезазначеній частині. \~ Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору дійшов вірного висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача та наявність правових підстав для зобов`язання останнього повторно розглянути клопотання позивачів, за результатами розгляду яких прийняти відповідні рішення. В той же час, колегія суддів частково не погоджується з мотивами прийняття оскаржуваного рішення з підстав, викладених вище. Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; \~недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За правилами ч.4ст.317 КАС України\~ зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в\~ частині мотивів відмови у заяві. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 КАС України, за змістом якої, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, \~задоволено частково і в цій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу задоволено частково, то судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає відшкодуванню позивачам-по 681 грн. на користь кожного.

Результат розгляду: partial