Рішення адміністративного суду від 2023-08-02 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, в якому просить: - визнати бездіяльність Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо не виплати [PERSON] протягом липня-вересня 2022 року пільг і житлових субсидій на оплату житлово-комунальних послуг, згідно Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 373 протиправною; - зобов`язати Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради, здійснити виплати [PERSON] за липень-вересень 2022 року пільг і житлових субсидій на оплату житлово-комунальних послуг, згідно Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №373; - визнати бездіяльність Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо не надання відповіді на скаргу [PERSON] від 15 вересня 2022 року протиправною; - зобов`язати Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради надати відповідь [PERSON] на скаргу від 15 вересня 2022 року. Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для його звернення до суду. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі. Скаргу апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2023 року відкрито провадження за апеляційною скаргою [PERSON] та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження. Відповідач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та правильності висновків суду першої інстанції. Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено колегією суддів апеляційного суду, [PERSON] є особою з інвалідність внаслідок війни ІІІ групи та перебуває на персоніфікованому обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги. За твердженнями позивача, всупереч нормам чинного законодавства, ним не отримано грошових коштів на оплату комунальних послуг протягом липня-вересня 2022 року. З метою з`ясування вищезазначених обставин, позивач звернувся до відповідача зі скаргою від 15.09.2022, однак відповідь ним не отримано, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного. В частині позовних вимог щодо бездіяльності Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо не виплати [PERSON] протягом липня-вересня 2022 року пільг і житлових субсидій на оплату житлово-комунальних послуг та зобов`язання провести таку виплату, колегія суддів зазначає наступне. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В преамбулі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказано, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них. Відповідно з п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Відповідно до п. 5 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затверджене постановою Кабінету Міністрів України, від 29 січня 2003 р. № 117, для включення до Реєстру інформації про пільговика такий пільговик (крім педагогічних, медичних та фармацевтичних працівників, працівників бібліотек, музеїв, спеціалістів із захисту рослин і працівників культури в сільській місцевості і селищах міського типу) подає заяву за формою, встановленою Мінсоцполітики, копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім`ї на пільги (з пред`явленням оригіналів зазначених документів), копію документа, що засвідчує реєстрацію особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), зокрема копію, надану в електронному вигляді (за наявності в одержувача інформації технічної можливості провести перевірку відповідності реєстраційних даних фізичної особи за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків в електронній формі інформаційно-телекомунікаційними засобами з використанням засобів технічного та криптографічного захисту інформації відповідно до вимог законодавства з питань захисту інформації), або копію паспорта громадянина України / свідоцтва про народження (на вибір) із внесеними даними про реєстраційний номер облікової картки платника податків або з відповідною відміткою у разі, коли особа через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, пред`являє паспорт, документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, особу, яку визнано в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також надає інформацію про характеристику житла і послуги, щодо отримання яких він має право на пільги та якими користується, та будь-який офіційний документ, що підтверджує фактичне місце проживання (за потреби). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачені законодавством пільги та субсидії на оплату житлово-комунальних послуг виплачуються споживачу в грошовій формі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 17.04.2019 № 373 затверджено Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, пунктом 3 якого передбачено, що його дія поширюється в т.ч. на осіб, які мають право на пільги згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу». Згідно з п. 6 Порядку № 373 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення на підставі даних Реєстру та інформації, отриманої відповідно до пункту 5 цього Порядку, розраховують щомісяця до 25 числа суму пільги: на оплату житлово-комунальних послуг виходячи з розміру знижки, на яку пільговик має право згідно із законом, кількості членів сім`ї, які мають таке право відповідно до законодавчих актів, зазначених у пункті 3 цього Порядку, та визначені статтею 51 Бюджетного кодексу України, та з урахуванням встановлених цін/тарифів (внесків) і державних соціальних нормативів у сфері житлово-комунального обслуговування. Пунктом 7 цього Порядку передбачено, що виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ Ощадбанк на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ Ощадбанк договору (далі - рахунок для виплати пільг). Згідно з п. 9 Порядку № 373 АТ Ощадбанк веде у відповідних автоматизованих системах обліку банку персоніфікований облік пільговиків та коштів, які надходять на рахунок для виплати пільг, в розрізі кожного пільговика. Судом апеляційної інстанції встановлено, що нарахування передбачених законодавством позивачу пільг за лютий 2022 року здійснювалось Державним підприємством «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики» відповідно до виплатних відомостей за січень 2022 року у розмірі 3103,33 грн, нарахована сума перерахована на банківський рахунок позивача. Разом з тим у березні 2022 року відповідачем за лютий 2022 року сформовано виплатну відомість, до якої включено і [PERSON] , та перерахована сума у розмірі 3103,33 грн на банківський рахунок позивача. На виконання пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі», [PERSON] нарахована 100 % пільга на житлово-комунальні послуги на чотири особи у грошовій готівковій формі у межах соціальних норм та нормативів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» у наступних розмірах: липень 2022 року - 1319,63 грн; серпень 2022 року - 1319,63 грн; вересень 2022 року: за червень 2022 року - 1319,63, за вересень - 1319,63 (пільги на житлово-комунальні послуги за червень 2022 року позивачу нараховані у вересні 2022). У зв`язку з подвійною виплатою пільг за лютий 2022 року, починаючи з липня 2022 року, відповідачем проводилось зняття надміру виплаченої пільги у сумі 3103,33 грн з поточних рахунків. Обставини подвійної виплати позивачу суми 3 103,33 підтверджуються також листом АТ КБ «Приватбанк» від 03.04.2023 №20.1.0.0.0/7-230331/23111 (а.с.55), з якого вбачається, що грошові кошти в сумі по 3 103,33 грн на поточний рахунок [PERSON] зараховувалися у березні 2022 року двічі: 09.03.2022 та 17.03.2022. Окрім того, відповідачем доведено, що зарахування позивачу пільг на житлово-комунальні послуги у липні-вересні 2022 року провадилися, проте у зменшеному розмірі у зв`язку з утриманням надміру виплаченої суми 3 103,33 грн за лютий 2022 року. Відтак, доводи позивача у зазначеній частині є необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи, а відповідні позовні вимоги задоволенню не підлягають. В частині позовних вимог щодо ненадання відповідачем відповіді на скаргу [PERSON] від 15.09.2022 та зобов`язання надати таку відповідь, колегія суддів зазначає таке. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно з статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Частиною першою статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Як вбачається з матеріалів справи, скаргу [PERSON] від 15.09.2022 відповідачем отримано та зареєстровано за вх. №3448 від 16.09.2022. Письмова відповідь щодо розгляду звернення апелянта надана 20.09.2022 за вих. №12-05/9977, проте надіслана [PERSON] за неправильною адресою: [ADDRESS] . (а.с.18-20). При цьому позивачем вказано у скарзі адресу: [ADDRESS] . Таким чином, позивач не отримав відповіді на скаргу внаслідок помилки відповідача. У даному випадку колегія суддів вбачає допущення з боку Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради протиправної бездіяльності щодо ненадання відповіді на звернення позивача, оскільки відповідь надана за неправильно зазначеною адресою [PERSON] , про що свідчать матеріали справи. З урахуванням викладеного, колегія суддів висновує, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, допустив порушення норм матеріального права, відтак доводи апеляційної скарги позивача частково спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про часткове задоволення адміністративного позову [PERSON] .

Результат розгляду: partial