Рішення адміністративного суду від 2022-09-08 00:00:00+03

12 липня 2022 року [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, який надіслав засобами поштового зв`язку 08 липня 2022 року, з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції та інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції Локайчука Василя Євгеновича, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5539789 від 28 червня 2022 року. Позов обгрунтовано тим, що оскаржуваною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. В постанові зазначено, що 28 червня 2022 року о 09 год. 48 хв. по вул. Білогірській у м. Тернополі [PERSON] не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку у зоні дії даного знаку, чим порушив п. 8.4 (в) ПДР України. Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена з порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає дійсним обставинам справи. Зазначеного правопорушення він не вчиняв, оскільки паркував автомобіль його син напередодні дня винесення оскаржуваної постанови, знака про заборону зупинки в місці паркування транспортного засобу не було. Вранці 28 червня за проханням сина він прибув з метою забрати автомобіль, який стояв у спеціально відведеному для зупинки місці. Під час розгляду справи він вказував на ці обставини, просив надати докази порушення, в тому числі відеозапис, чого надано йому не було та його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності. Ухвалою судді від 15 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху, а 27 липня 2022 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 08.09.2022р. на 16 годину. 18.08.2022р. від відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах наданих законом повноважень. Строк зберігання відеозаписів, який становить 30 днів, на момент отримання ухвали про відкриття провадження у справі закінчився, а тому відповідач позбавлений можливості надати докази вчинення правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до відповідальності на підставі оскаржуваної постанови. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі. Його представник на обгрунтування позову підтримав мотиви, викладені в позовній заяві. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин, відповідно до вимог ст. 205 КАС України суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №5539789 від 28 червня 2022 року, винесеною інспектором 1 батальйону 4 роти УПП в Тернопільській області ДПП капралом поліції Локайчуком В.Є., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Як убачається з наданої позивачем копії зазначеної постанови, 28 червня 2022 року о 09 год. 48 хв. керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21041-182-20», державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Білогірській у м. Тернополі [PERSON] не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку у зоні дії даного знаку, чим порушив п. 8.4 (в) ПДР України. В постанові зазначено, що до неї додається відео (номер нечитабельний). Однак, відповідачем цього відеозапису суду не надано, з посиланням на закінчення строку його зберігання. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позову з таких мотивів. Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Згідно з п.п. «в» п. 8.4 ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Відповідно до розділу 33 ПДР України до заборонних знаків відноситься, у тому числі, дорожній знак 3.34 Зупинку заборонено, згідно з яким забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Як зазначив позивач у позовній заяві, він вимог дорожнього знака 3.34 Зупинку заборонено не порушував, оскільки такого знака на ділянці дороги, де був запаркований автомобіль, узагалі не було. Крім цього, транспортний засіб запаркував напередодні його син, а він, [PERSON] , автомобілем взагалі не керував. На спростування зазначеного представником відповідача жодних доказів не надано. Посилання відповідача на закінчення строку зберігання відеозапису не звільняють його як суб`єкта владних повноважень від обов`язку довести правомірність його рішення. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно ст.\~245\~Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Положеннями ст. 129 Конституції України проголошено основні засади здійснення судочинства, серед яких змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до\~статті 251\~КУпАП доказами\~в справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~є будь-які\~фактичні дані,\~на основі\~яких у\~визначеному законом\~порядку орган\~(посадова\~особа)\~встановлює наявність\~чи відсутність\~адміністративного правопорушення,\~винність даної\~особи в\~його вчиненні\~та інші\~обставини,\~що мають\~значення для\~правильного вирішення\~справи.\~Ці дані\~встановлюються протоколом\~про адміністративне\~правопорушення,\~поясненнями особи,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~потерпілих,\~свідків,\~висновком експерта,\~речовими доказами,\~показаннями технічних\~приладів та\~технічних засобів,\~що мають\~функції фото-\~і кінозйомки,\~відеозапису,\~у тому\~числі тими,\~що використовуються\~особою,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~або свідками,\~а також\~працюючими в\~автоматичному режимі,\~чи засобів\~фото-\~і кінозйомки,\~відеозапису,\~у тому\~числі тими,\~що використовуються\~особою,\~яка притягається\~до адміністративної\~відповідальності,\~або свідками,\~а також\~працюючими в\~автоматичному режимі\~або в\~режимі фотозйомки\~(відеозапису),\~які використовуються\~при нагляді\~за виконанням\~правил,\~норм і\~стандартів,\~що стосуються\~забезпечення безпеки\~дорожнього руху,\~безпеки на\~автомобільному транспорті\~та паркування\~транспортних засобів,\~актом огляду\~та тимчасового\~затримання транспортного\~засобу,\~протоколом про\~вилучення речей\~і документів,\~а також\~іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 ст. 7 КУпАП). Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення (проступку), яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Отже, сама по собі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. В оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додається відео. Однак, цього відеозапису представником відповідача надано не було. Як уже зазначалося, посилання відповідача на закінчення строку зберігання відеозапису не звільняє його як суб`єкта владних повноважень від обов`язку довести правомірність його рішення. Відповідно до ч. 2 статті 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною 2 статті 2\~Кодексу адміністративного\~судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. За вказаних обставин, беручи до уваги, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, який доказів правомірності оскаржуваної постанови, зокрема відеозапису, про який зазначено в постанові, не надав, суд вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАР №5539789 від 28 червня 2022 року неправомірною. Відповідно до\~вимог ч.\~3\~ст.\~286\~КАС України\~за наслідками\~розгляду справи\~з приводу\~рішень,\~дій чи\~бездіяльності суб`єктів\~владних повноважень\~у справах\~про притягнення\~до адміністративної\~відповідальності місцевий\~загальний суд\~як адміністративний\~має право: 1)\~залишити рішення\~суб`єкта владних\~повноважень без\~змін,\~а позовну\~заяву без\~задоволення; 2)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~надіслати справу\~на новий\~розгляд до\~компетентного органу\~(посадової\~особи); 3)\~скасувати рішення\~суб`єкта владних\~повноважень і\~закрити справу\~про адміністративне\~правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. З урахуванням конкретних обставин справи, встановлених під час судового розгляду, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для скасування постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і закриття справи про адміністративне правопорушення. Разом із тим, оскільки при розгляді зазначеної категорії справ таких повноважень суду як визнання постанови протиправною КАС України не передбачено, в цій частині вимоги позивача не можуть бути задоволені. Також при вирішенні позову суд враховує що належним відповідачем у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є саме суб`єкт владних повноважень, тобто орган, посадовою особою якого винесено оскаржуване рішення, а не безпосередньо ця посадова особа. Пред`явлення позову до неналежного відповідача має наслідком відмову в задоволенні позовних вимог, заявлених до такого відповідача. З цих підстав позов [PERSON] в частині вимог до інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції Локайчука Василя Євгеновича до задоволення не підлягає. У зв`язку з частковим задоволенням позову [PERSON] до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесений судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Результат розгляду: partial