Рішення адміністративного суду від 2022-06-09 00:00:00+03

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 01.06.2021 року №284022 про застосування адміністративно-господарського штрафу. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця [PERSON] було відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець [PERSON] звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що спірна постанова була прийнята відповідачем з порушенням приписів чинного законодавства, що свідчить про необхідність їх скасування. Відзив від відповідача на адресу суду не надходив. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом першої інстанції, 23.04.2021 посадовими особами Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на ділянці Харківська область, смт.Дворічна, вул.35-Дивізії 1 проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF, модель XF 105.460, реєстраційний номер [NUMBER] , причіп (напівпричіп) марки KRONE, модель AZ Wі 8, реєстраційний номер [NUMBER] . За результатами габаритно-вагового контролю складено акт №0023418 від 23.04.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зафіксовано, що проведено перевірку вищевказаного транспортного засобу та причіпу (напівпричіп), суб`єкт, що перевіряється [PERSON] , водій [PERSON] , найменування вантажу соняшник, фактична маса 53,200 (нормативно допустима 44,0 т). Результати габаритно-вагового контролю відображені у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 23.04.2021 №050751. За результатами проведеної перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.04.2021 №274277, в якому зафіксовані виявлені під час перевірки порушення, а саме: «перевезення вантажу згідно ТТН з перевищенням вагових норм на 20,91 % без відповідного дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, чим порушено п.22.5 ПДР, затверджених КМУ №1306 від 10.10.2001, відповідальність за що, передбачено абз.16 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт»». 01.06.2021 Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки стосовно суб`єкта господарювання ФОП [PERSON] винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №284022. Вказаною постановою на підставі абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону №2344-III на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн. Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів. Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова була прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Згідно із ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків. Згідно з абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", яким передбачено, що за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу встановлюється штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п.22.5 "Правил дорожнього руху", затверджених 10.10.2001 постановою Кабінету Міністрів України №1306 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. (…). Відповідно до пункту 6 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, завтреджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 (далі - Порядок № 30) дозвіл видається: уповноваженим підрозділом Національної поліції - у разі виїзду за межі України або в`їзду на територію України виключно великогабаритними транспортними засобами; уповноваженими підрозділами Національної поліції в областях, м. Києві, а також Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, - якщо маршрут пролягає в межах Автономної Республіки Крим, області, між областями або між Автономною Республікою Крим, мм. Києвом і Севастополем та іншими адміністративно-територіальними одиницями. Пунктом 7 Порядку №30 передбачено, що дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці. Згідно з пунктом 25 Порядку № 30 забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб. Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконання ними ліцензійних умов, а також процедура здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень визначається Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567). Згідно п. 2 Порядку № 1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Пунктом 21 Порядку № 1567 визначено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. Отже, при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до відповідальності, зокрема з попереднім її повідомленням про дату, час та місце розгляду справи. Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, останні не містять інформації, які б підтверджували факт повідомлення відповідачем позивача про час і місце розгляду справи. Так, з метою повного та всебічного розгляду справи, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022 року зобов`язано Державну службу України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки подати до суду докази повідомлення фізичної особи-підприємця [PERSON] про час і місце розгляду справи про застосування адміністративно-господарського штрафу під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. Вказана ухвала була направлена на адресу відповідача та отримана останнім 26.05.2022 року. Однак, станом на 09.06.2022 року витребуваних доказів відповідачем до суду подано не було, що свідчить про не підтвердження останнім факту належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи. За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Відповідно до ч. 9 ст. 80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду. Отже, в даному випадку і, на що не звернув увагу суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, станом на час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, у відповідача були відсутні докази щодо обізнаності позивача відносно дати, часу та місця її розгляду. Відтак, з огляду на вказані обставини, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.06.2021 року №284022 була прийнята відповідачем з порушенням Порядку № 1567, що свідчить про її протиправність та необхідність скасування. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а адміністративний позов позивача підлягає задоволенню в повному обсязі. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 139 КАС України. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: granted