Рішення адміністративного суду від 2022-02-01 00:00:00+02

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправним та скасування рішення викладене у листі від 02.08.2021 року №12969-13360/І-02/8-1500/21 та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що 19 та 28 липня 2021 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 року у справі №420/3408/20 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2021 року у справі №420/3408/20 щодо проведення перерахунку призначеної пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру». У своєму листі-відповіді від 02.08.2021 року №12969-13360/1-02/8-1500/21 відповідач повідомив, що на виконання судових рішень, пенсію перераховано за довідкою про заробітну плату (грошового забезпечення) від 05.03.2020 року №66, виданої прокуратурою Одеської області, виходячи з розрахунку 60% від середньомісячного заробітку 35 746,48 грн., та її розмір становив 21 447.89 грн. (35 746,48 грн.*60%)., пенсійну виплату встановлено в розмірі 17120.00 грн., тобто по суті прийняв рішення щодо зменшення розміру призначеної мені пенсії з 90% до 60% та обмеження виплати пенсії максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), посилаючись на норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Визнано неправомірним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке викладене у листі від 02.08.2021 року №12969-13360/1-02/8-1500/21 про проведення з 13.12.2019 року перерахунку пенсії [PERSON] від 08.12.2008 року, в частині визначення проценту розрахунку пенсії у розмірі 60% від суми заробітної плати. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] від 08.12.2008 року, пенсії за вислугу років з 13.12.2019 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Одеської області від 05.03.2020 року №66 з урахуванням раніше проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії без обмеження пенсії її максимальним розміром та виплатити між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував, що пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» цього №3668-VI передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, відповідач вказує, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону №3668-УІ, зокрема Закону №1697, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. [PERSON] було надано відповідь на відзив у якому зазначено, що органи Пенсійного фонду не можуть застосувати обмеження максимальним розміром моєї пенсії, ні за Законом України «Про прокуратуру», ні за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав: Судом першої інстанції встановлено, що з 01.02.2005 року позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років довічно, призначену відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ у розмірі 90% від суми щомісячного заробітку. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року по справі №815/2431/18, позовну заяву [PERSON] до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі. Скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі№2478 за вих. №833/06 від 04.05.2018 року про відмову в перерахунку пенсії. Зобов`язано Центральне об`єднання Управління Пенсійного фонду України в м.Одесі на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №3662-12 від 26.11.1993 року в редакції Закону №2663-111 (2663-14) від 12.07.2001 року, яка діяла на момент призначення позивачу пенсії за вислугою років, здійснити перерахунок вже призначеної [PERSON] , пенсії за вислугою років у розмірі 90% від місячного заробітку у зв`язку із змінами розміру заробітної плати відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», з урахуванням наданої довідки прокуратури Одеської області №83 від 23.04.2018 року про збільшення розміру посадового окладу, без обмеження граничного розміру пенсії, з 01.10.2017 року і виплатити позивачу різницю в розмірі пенсії за минулий час з 01.10.2017 року, не більш як за 12 місяців (а.с.21-23). Вищевказане судове рішення набрало законної сили 27 грудня 2018 року. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 та Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», [PERSON] видано довідку №66 від 05.03.2020 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, про те, що розмір заробітної плати (грошового забезпечення) за нормами, чинними на 06.09.2017 року за відповідною (прирівняною) посадою старшого слідчого становить: - посадовий оклад - 5730,00 грн.; - надбавка за класний чин - 2400,00 грн.; - надбавка за вислугу років (40%) - 2292,00 грн.; - надбавка за слідчу роботу 25% - 1 432,50 грн.; - інші щомісячні надбавки, доплати 70% - 7 295,40 грн.; - премія 60% - 11 489,94 грн.; - матеріальні допомоги (для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) (1/12) - 2 553,32 грн., 2 553,32 грн.; - усього - 35 746,48 грн. (а.с.25). Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року по справі №420/3408/20, позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11 березня 2020 року №792/03-18 про відмову у перерахунку пенсії [PERSON] . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити [PERSON] з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки прокуратури Одеської області №66 від 05.03.2020 року, з урахуванням раніше проведених виплат. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с.26-29). Вищевказане судове рішення набрало законної сили 30 червня 2021 року. 28 липня 2021 року позивач звернувся із заявою до ГУПФУ в Одеській області, в якій просив перерахувати пенсії, виходячи з розміру отримуваної пенсії за вислугу років в розмірі 90% від суми місячного заробітку на підставі довідки прокуратури Одеської області №66 від 05.03.2020 року без обмеження граничного розміру пенсії з 13 грудня 2019 року з врахуванням раніше виплачених сум (а.с.36). 02.08.2021 року листом за №12969-13360/І-02/8-1500/21 відповідач повідомив, що оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 року по справі №420/3408/21 не зобов`язано проводити перерахунок пенсії при збільшенні заробітної плати виходячи із розрахунку 90% від заробітку та проводити виплату без обмеження її максимального розміру, то пенсію перераховано відповідно до ч.20 ст.86 та ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (а.с.37-38). Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке викладене у листі від 02.08.2021 року №12969-13360/1-02/8-1500/21 позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що задоволенню підлягають позовні в частині протиправного зменшення позивачу основного розміру пенсії за вислугу років з 90% відповідних сум грошового забезпечення до 60% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі Довідки прокуратури Одеської області №66 від 05.03.2020 року. Також, суд першої інстанції вказав, що враховуючи позицію Верховного Суду у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду викладену у постанові від 24 червня 2020 року по справі №580/234/19, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування обмеження максимальним розміром пенсії позивача у розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Оскільки рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині висновків про протиправність зменшення позивачу основного розміру пенсії за вислугу років з 90% відповідних сум грошового забезпечення до 60% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі Довідки прокуратури Одеської області №66 від 05.03.2020 року, тому, на підставі ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в частині скасування обмеження максимальним розміром пенсії позивача у розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про прокуратуру", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції. При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом. Отже, положення пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень. Закон № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром. Отже, відповідно до якого пункт 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20. Таким чином, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Разом з тим, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке "поле" для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення. Отже, ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується. За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria\~ (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява № 17767/08)). Хоча виплати соціального страхування є "майном" у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав. Враховуючи вище викладене, позицію Верховного Суду викладену у постановах від 24 червня 2020 року по справі №580/234/19 та від 21 грудня 2021 року по справі № 580/5962/20, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування обмеження максимальним розміром пенсії позивача у розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied