Рішення адміністративного суду від 2022-05-31 00:00:00+03

[PERSON] звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради в якому просила: - скасувати рішення відповідача про призначення житлової субсидії помісячно за період з жовтня 2019 - по квітень 2020, та з 01.05.2020 по 30.08.2020; - зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради перерахувати житлову субсидію позивача з жовтня 2019 - по 30.08.2020, з урахуванням документів. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про призначення [PERSON] житлової субсидії помісячно за період з 01.10.2019 по 30.04.2020, та рішення про відмову в призначенні житлової субсидії з 01.05.2020 по 30.08.2020; зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради здійснити перерахунок житлової субсидії [PERSON] з 01.10.2019 по 30.04.2020, виключивши із сукупного доходу сім`ї аліменти в сумі 14835,43 грн.; зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради розглянути питання про призначення житлової субсидії [PERSON] з 01.05.2020 по 30.08.2020 виключивши із сукупного доходу сім`ї аліменти в сумі 14 835,43 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку. Судом першої інстанції встановлено, що 28.11.2019 позивач подала відповідачу заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі через АТ «Ощадбанк» за адресою: [ADDRESS] , - з квітня 2019 року. За наслідками розгляду вказаної заяви на засіданні комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради для розгляду питань, щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надання населенню пільг та житлових субсидій прийнято рішення, оформлене протоколом від 21.10.2020 №42, про відмову позивачу у призначенні житлової субсидії. Підставою відмови вказано, що позивач не внесла у повному обсязі відомості про членів сім`ї зі складу домогосподарства, доходи яких враховуються під час призначення субсидії. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 у справі №580/5910/20 визнано протиправними дії департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо відмови [PERSON] у призначенні житлової субсидії на підставі заяви від 28.11.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, оформлене протоколом від 21.10.2020 № 42 про відмову [PERSON] у призначенні житлової субсидії. Зобов`язано департамент соціальної політики Черкаської міської ради призначити [PERSON] житлову субсидію на підставі заяви від 28.11.2019. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків субсидії на житлово-комунальні послуги, відповідачем прийнято рішення про призначення субсидії з жовтня 2019 року по 30.04.2020 включно, а з 01.05.2020 відмовлено в призначенні субсидії з тих підстав, що вартість послуг у межах норм споживання не перевищує визначеного обов`язкового платежу сім`ї. В розрахунках вказано, що відповідачем під час визначення сукупного доходу сім`ї враховано сплачені позивачу аліменти. Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернулась з даним позовом до суду. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій визначено Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі - Положення). У відповідності до пункту 35 Положення (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) середньомісячний сукупний дохід враховується за І і II квартали поточного календарного року - у разі, коли житлова субсидія призначається з початку опалювального сезону. Згідно з пунктом 31 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що під час призначення житлової субсидії враховуються такі доходи: - заробітна плата після сплати податку на доходи фізичних осіб; - пенсія; - стипендія; - соціальні виплати, які призначаються структурним підрозділом з питань соціального захисту населення; - допомога по безробіттю, інші страхові виплати, які призначаються фондами соціального страхування; - грошові перекази, отримані із-за кордону; - інші доходи. В силу положень пункту 32 Положення, до сукупного доходу домогосподарства не включаються такі соціальні виплати: - частина допомоги при народженні дитини, виплата якої здійснюється одноразово; - частина допомоги при усиновленні дитини, виплата якої здійснюється одноразово; - одноразова винагорода жінкам, яким присвоєно почесне звання України «Мати-героїня»; - державна соціальна допомога на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; - допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; - щомісячна адресна допомога внутрішньо-переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. За змістом пункту 33 Положення (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до сукупного доходу також не враховуються: - аліменти, отримані на дітей; - сплачені аліменти (за умови документального підтвердження фактичної сплати); - спеціальна бюджетна дотація за вирощування молодняка великої рогатої худоби, який народився в господарствах фізичних осіб; - доходи від розміщення депозитів; - оплата праці членів виборчих комісій, а також осіб, які залучаються до роботи в комісії, у тому числі в день голосування, дні встановлення підсумків голосування та результатів виборів; - допомога в громадських та благодійних організацій; - допомога на поховання; - одноразова допомога, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; - вартість безоплатно отриманих санаторно-курортних путівок, технічних та інших засобів реабілітації, в тому числі грошова компенсація вартості за самостійно придбані технічні засоби реабілітації; - суми, які виплачуються в порядку відшкодування шкоди, заподіяної працівникові за ушкодження здоров`я, що пов`язане з виконанням ним трудових обов`язків. З аналізу вищенаведених вимог Порядку вбачається, що сплачені аліменти, за умови документального підтвердження фактичної сплати, не включаються до сукупного доходу сім`ї під час визначення розміру житлової субсидії. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що у відповідача були наявні відомості про фактичну сплату аліментів за І-ІІ квартали 2019 року в загальному розмірі 14835,43 грн., оскільки про це безпосередньо вказано в цих розрахунках, тому відповідач не мав права зараховувати наведену суму до сукупного доходу для визначення розміру субсидії з період з жовтня 2019 року по 30.08.2020. Наведене є підставою для визнання протиправними та скасування рішень відповідача про призначення житлової субсидії помісячно за період з жовтня 2019 - по квітень 2020, та рішень про відмову в призначенні житлової субсидії з 01.05.2020 по 30.08.2020. Згідно з ч. 1 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Повноваження суду щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення, прямо передбачені в ч. 3 ст. 245 КАС України. Таким чином, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача, в тому числі шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, зокрема, прийняти рішення. Враховуючи, що позивач просить зобов`язати відповідача перерахувати житлову субсидію з жовтня 2019 - по 30.08.2020, а також беручи до уваги, що позивачу відмовлено у призначенні субсидії з 01.05.2020, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для повного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок житлової субсидії позивача з 01.10.2019 по 30.04.2020, виключивши із сукупного доходу сім`ї аліменти в сумі 14835,43 грн., а також розглянути питання про призначення житлової субсидії з 01.05.2020 по 30.08.2020 виключивши із сукупного доходу сім`ї аліменти в сумі 14835,43 грн. Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied