Рішення адміністративного суду від 2022-01-19 00:00:00+02

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив: - визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 17.12.2019 № 1124-вк по Генеральній прокуратурі України, яким прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України підполковника юстиції [PERSON] звільнено з військової служби у запас відповідно до п.п. «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) та виключено із списків особового складу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, з 31.12.2019; - визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 11.06.2020 № 1482ц, яким внесено зміни до наказу Генерального прокурора від 17.12.2019 № 1124-вк, а саме викладено пункт 1 у такий редакції: «Підполковника юстиції [PERSON] , якого наказом Міністра оборони України від 24.10.2019 № 592 звільнено з військової служби у запас відповідно до п.п.у «б» п. 2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я), з 31 грудня 2019 року звільнити з посади прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, виключити зі списків особового складу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, усіх видів забезпечення та направити його особову справу до Києво-Святошинського районного в місті Києві військового комісаріату»; - поновити його на публічній службі на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України (код 00034051) або рівнозначній посаді в Офісі Генерального прокурора (код 00034051) з 31 грудня 2019 року на умовах безстрокового трудового договору; - стягнути з Офісу Генерального прокурора на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 31.12.2019 до моменту фактичного поновлення на публічній службі; - допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення його на публічній службі в органах прокуратури та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначав, що у жовтні 2019 року, з урахуванням вимог профільного законодавства з питань реформування органів прокуратури, він своєчасно подав заяву встановленої форми про намір бути переведеним до Офісу Генерального прокурора та проходив атестацію, однак, комісією прийнято рішення про неуспішне проходження атестації, з яким позивач не згоден.Разом з тим, наказом Генерального прокурора від 17.12.2019 №1124-вк по Генеральній прокуратурі України його звільнено з військової служби у запас відповідно до п.п.у «б» п. 2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я), виключено із списків особового складу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, усіх видів забезпечення та направлено особову справу до Києво-Святошинського районного військового комісаріату Київської області, тобто вказаним наказом його фактично звільнено як прокурора органів прокуратури, саме із посади прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України.Позивач вважає, щонаказ Генерального прокурора від 17.12.2019 №1124-вк є незаконним та таким, що підлягає визнанню протиправним і скасуванню в судовому порядку з поновленням його на відповідній посаді в органі прокуратури. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 у задоволені адміністративного позовувідмовлено. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що перебування позивача на посаді військового прокурора та виконання ним функцій і обов`язків військового прокурора регулюються кореспондуючими та взаємопов`язаними між собою положеннями законів України «Про прокуратуру» та «Про військовий обов`язок і військову службу», а також Положенням № 1153/2008, відтак, перебування позивача на військовій службі невід`ємно пов`язано із статусом військового прокурора для цілей перебування на службі у військовій прокуратурі. Іншими словами, - позивач може перебувати на посаді військового прокурора до тих пір, поки є військовослужбовцем.Таким чином, враховуючи, що позивачем було подано рапорт на ім`я Генерального прокурора про звільнення з військової служби за станом здоров`я, що надалі було реалізовано через звернення Генерального прокурора до Міністерства оборони України із поданням та необхідним пакетом документів та через подальше звільнення позивача Міністерством оборони України з військової служби на підставі вказаного рапорту згідно з п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що у свою чергу зумовлювало припинення і відрядження. Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу,в якій просив рішення суду першої інстанції скасуватита ухвалити новерішення прозадоволення позову у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що через неврахування \~вимог Закону України «Про прокуратуру`судом першої інстанції зроблено невірний висновок, що відносини військової служби є первинними і їх припинення тягне за собою автоматичне звільнення з посади прокурора та не враховано факт зайняття позивачем посади прокурора до прийняття на військову службу за контрактом та перепризначення на неї день в день уже як військовослужбовця без відриву від виконання обов`язків за посадою прокурора. Апелянт наголошує, що у Генерального прокурора відсутні повноваження щодо звільнення осіб з військової служби. Також зазначає про неповноту розрахунку при звільненні з військової служби, а також зазначає, що суд першої інстанції невірно вказав, що неуспішне проходження ним атестації не вплинуло на його звільнення з прокуратури. Відповідачем подано відзив \~на апеляційну скаргу, в якому вінзаперечує проти її доводів, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в скарзі. В судовому засіданні позивач вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на її задоволенні, в той час, як представники відповідача та третьої особи проти цього заперечували, просилирішення суду залишити без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що підполковник юстиції [PERSON] проходив військову службу з січня 2015 року в органах військової прокуратури. 26.01.2015наказом Міністра оборони України № 44 [PERSON] прийнятий на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу та відряджений для проходження військової служби до Генеральної прокуратури України. Цим же наказом відповідно до ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 153 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та на підставі листа заступника Генерального прокурора України - Головного військового прокурора від 20.01.2015 № 10/5-10 вих-15 військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, у т.ч. позивача, вирішено відрядити до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі для призначення на відповідні посади. Проходив військову службу на посаді прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України. Постановою військово-лікарської комісії (свідоцтва про хворобу № 4227 від 18.10.2019) підполковника юстиції [PERSON] на підставі ст.ст. 10-6, 21-6, 64-6 графи III Розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. 22.10.2019 позивач подав рапорт про звільнення з військової служби за станом здоров`я, у зв`язку з чим із останнім проведено бесіду. У рапорті на ім`я Генерального прокурора позивач просив звільнити його з військової служби у запас за п.п. «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). Особову справу просив скерувати до Києво-Святошинського РВК Київської області. У рапорті зазначено, що військово-лікарську комісію пройшов, свідоцтво про хворобу додається. У поданні Генерального прокурора до Міністерства оборони України зроблено висновок: підполковник юстиції [PERSON] підлягає звільненню з військової служби у запас відповідно до п.п. «б» п. 2 ч. 5 ст. 26 (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без права носіння військової форми одягу. В аркуші співбесіди, яка проходила за участі заступника Генерального прокурора Головного військового прокурора та в.о. начальника відділу по роботі з кадрами ГВК ГПУ, зазначено: ставлення до звільнення: бажає звільнитися з військової служби; наявність житла: забезпечений житлом від Міністерства оборони України за адресою: квартира [ADDRESS] ; прохання (побажання) військовослужбовця: наполягає на його звільненні з лав Збройних Сил України; бажання військовослужбовця проходити службу у військовому резерві: не бажає; претензії до порядку та терміну подання до звільнення: претензій не має; рішення щодо терміну подання до звільнення: в установлені строки; Зазначено в аркуші співбесіди, що позивачу дано роз`яснення про пільги і переваги щодо працевлаштування та матеріального забезпечення: роз`яснено, що при звільненні з військової служби він не має права на пенсійне забезпечення згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Наказом МО України від 24.10.2020 № 592 відповідно до п. 2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) підполковника юстиції [PERSON] , прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України. Відповідно до оскаржуваного наказу Генерального прокурора від 17.12.2019 № 1124-вк:

Результат розгляду: denied