Рішення адміністративного суду від 2023-02-20 00:00:00+02

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900047/2 від 28.03.2022 року; визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/000267 від 28.03.2022 року. В обґрунтування позову зазначено, що в межах зовнішньоекономічного контракту від 11.06.2020 року №11/06-20 позивачем ввезено на митну територію України товари цибуля свіжа та морква свіжа, країна виробництва Польща. На підтвердження заявленої митної вартості товарів відповідачу представлено наступні документи: комерційний інвойс, пакувальний лист, платіжне доручення, прайс-лист, копія митної декларації країни відправлення, експертний висновок, тобто матеріали, які підтверджують правильність обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів за ціною контракту. Наполягає на тому, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем митної вартості товару та неможливість її визначення за ціною контракту зроблені в результаті неналежного аналізу поданих до митного оформлення документів. Представлені матеріалами підтверджують як умови постачання товару на митну територію України так і його кількісні та вартісні характеристики. Проте, митним органом не надано вірної правової оцінки представленим до митного оформлення документам, фактично вказані матеріали не досліджувались належним чином, що призвело до помилкових висновків про наявність у них розбіжностей, відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Зазначене у сукупності свідчить про те, що рішення про коригування митної вартості та відмову у митному оформленні товарів є необґрунтованими, прийняті без достатніх правових підстав, що є безумовною підставою для їх скасування в судовому порядку. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900047/2 від 28.03.2022 року. Визнав протиправною та скасував Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/000267 від 28.03.2022 року. Стягнув на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» за рахунок бюджетних асигнувань з Львівської митниці судові витрати у розмірі 4962 грн. Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав повний перелік документації, яка необхідна для визначення митної вартості товару за першим методом за ціною договору. В свою чергу, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. В апеляційній скарзі Львівська митниця, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ст.ст. 51, 53, 54, 58 Митного кодексу України та обставинам справи і помилково не враховано, що під час здійснення митного контролю митним органом встановлена невідповідність в поданих декларантом документах, відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлену митну вартість, у тому числі умови поставки та підтверджують оплату товару. Не надання декларантом основних документів, що підтверджують митну вартість товару, розбіжності та невідповідності у представлених до митного оформлення матеріалах, відсутність належних документів, які мали вплив на визначення митної вартості, підтверджує наявність у митного органу правових та обґрунтованих підстав для прийняття рішень про коригування митної вартості товару та відмову у його митному оформленні. Отже, під час прийняття своїх рішень відповідач діяв мотивовано, з дотриманням чинного законодавства та на виконання своїх повноважень, а тому обставин для задоволення позову у суду першої інстанції не виникло. У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення. Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. За правилами ч.ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. У галузі дії принципу офіційності адміністративний суд зобов`язаний дослідити важливі для прийняття рішення з правового спору фактичні обставини, залучити їх до провадження та встановити їх правдивість. Не використання процесуальних функцій, наведених у вказаних нормах адміністративного процесуального законодавства, нівелює обґрунтованістю тих чи інших висновків суду за результатом вирішення адміністративної справи. Акцентуючи увагу на наведених положеннях адміністративного процесуального законодавства, колегія суддів звертає увагу на те, що спірним у цій справі є дотримання декларантом положень митного законодавства під час самостійного обрання методу митної вартості товарів, що імпортуються, підтвердження заявленої ним митної вартості товарів передбаченими митним законодавством документами та умовами контракту, які стали основою для декларування митної вартості товарів. Зі змісту оскаржуваного судового рішення не встановлено як надання судом першої інстанції правової оцінки представленим позивачем доказам в підтвердження правомірності своїх дій так і оспорюваним за цим позовом рішенням відповідача. Обставини, на які посилаються учасники та мають значення для правильного вирішення справи, судом першої інстанції залишились не з`ясованими. Усуваючи допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального законодавства, апеляційний суд вважає за необхідне доповнити мотивувальну частину рішення суду наступними обставинами справи. Так, апеляційним судом встановлено, що 18.03.2022 року між Фірмою «Agro Grupa Bonako sp zoo», Польща (Постачальник), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія», Україна (Покупець), укладено Контракт за №21/22, за яким Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, зазначений в Замовленні Покупця та у виставлених на його підставі Інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту, в порядку та на умовах, обумовлених у Контракті. У п. 1.2 Контракту Сторони обумовили, що поставка Товару здійснюється партіями. Кількість кожної партії Товару узгоджується Сторонами і визначається в Замовленнях, наданих Покупцем на кожну партію товару. Загальна кількість поставленого Товару складається з кількості, зазначеної в інвойсі по кожній партії Товару. Згідно із п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 Контракту загальна сума Контракту складається із сум всіх Інвойсів, що будуть виставлені Постачальником на підставі Замовлень Покупця протягом усього строку дії цього Контракту. Покупець зобов`язаний оплатити вартість тільки тієї кількості Товару, які він замовив відповідно до узгоджених Замовлень. Ціна Товару вказується в інвойсах на оплату по кожній окремій партії Товару. Валютою платежу на вибір Сторін є: долар США або євро, або польський злотий. Обрання певної валюти відображається в інвойсі. Відповідно до п.п. 3.1, 3.3, 3.4 Контракту оплата за Товар здійснюється Покупцем за однією з наступних умов: -100% від вартості партії Товару у якості переоплати; або -100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення Товару Покупцем, що підтверджується ВМД. Оплата Товару здійснюється Покупцем на підставі інвойсу. Оплата Товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківські реквізити Постачальника, зазначені в інвойсі. У п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 Контракту передбачено, що Покупець здійснює вибір Товару на підставі комерційної пропозиції Постачальника, яка направляється останнім Покупцеві для ознайомлення і узгодження по електронній пошті. Постачальник може здійснювати поставку за цим Контрактом на наступних умовах «Інкотермс 2020»: СPT «Фрахт/перевезення оплачено до». Умови поставки кожної партії товару вказуються окремо в замовленні та в інвойсі. Обов`язок та витрати з транспортування Товару до порту/місця відправки такого Товару, відповідно до обраної умови поставки, покладаються на Постачальника. Такі витрати самостійно закладаються Постачальником до ціни Товару та додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають. Обов`язок та витрати з навантаження/вивантаження Товару, що пов`язані з транспортуванням такого Товару до порту або іншого місця ввезення на митну територію України, покладаються на Постачальника. Такі витрати самостійно закладаються Постачальником до ціни Товару та додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають. Товар поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до замовлень Покупця, які направляються електронною поштою. Згідно із п.п. 7.1, 7.2 Контракту Товар постачається Покупцеві в тарі Постачальника, призначеної для транспортування свіжих цитрусових, фруктів і овочів, яка включається у вартість товару та поверненню, компенсації не підлягає. Обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника. Витрати на матеріали та роботи з пакування та маркування Товару покладаються на Постачальника. Ці витрати закладаються самостійно Постачальником до вартості Товару і додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають. Пунктом 11.5 передбачено, що Контракт укладається строком на один рік і вступає в силу з моменту його підписання Сторонами. У разі якщо за один місяць до закінчення строку дії цього Контракту жодна із Сторін не заявить про його припинення, то даний Контракт вважатиметься продовженим на той самий строк і на тих самих умовах. В межах вказаного Контракту Товариством з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» імпортовано на територію України товар цибуля ріпчата свіжа, морква свіжа. З метою митного оформлення імпортованого товару ТОВ «Дунайська імпортна компанія» подано до митного органу митну декларацію від 26.03.2022 року №UA209170/2022/018664. Митна вартість товару визначена за першим методом: за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Митна вартість товару під час митного оформлення позивачем підтверджена, у тому числі на вимогу митного органу: зовнішньоекономічним договором (контрактом) №21/22 року від 18.03.2022 року; сертифікатом відповідності від 16.03.2022 року №014592; інвойсом-проформою від 21.03.2022 року №FST-E/1/03/2022; рахунком-фактурою (інвойсом) від 23.03.2022 року №FST-E/1/03/2022; платіжним дорученням (Swift) від 22.03.2023 року №Е220322005ІЕ006; автотранспортною накладною від 23.03.2022 року №00639328; пакувальним листом від 23.03.2023 року №36; прайс-листом від 18.03.2023 року №1; фітосанітарним сертифікатом від 25.03.2022 року №EU/PL/1060539; висновком експерта від 25.03.2022 року №20-11/03-2022; декларацією країни відправлення від 23.03.2022 року №22PL402010E0349153. Під час митного оформлення товару митний орган дійшов висновку про те, що задекларовану митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку із тим, що подані документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Митний орган зазначив, що відповідно до п. 4.6 Контракту від 18.03.2022 року №21/22 товар поставляється окремими партіями на підставі і відповідно до замовлень покупця, в яких має бути вказано умови поставки/місце поставки, реквізити контракту, номер і дата замовлення, найменування постачальника і покупця, найменування товару, кількість товару, вага товару. Однак зазначений документ до митного оформлення не надано. Також, у п.п. 7.1, 7.2 Контракту передбачено, що у вартість товару включається вартість тари, кількість товару, вага товару, проте у комерційному інвойсі та в інших товаросуповідних документах відсутні дані щодо складових вартості товару. З огляду на встановлення невідповідностей у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, а у сукупності всі перелічені фактори вказували на наявність розбіжностей у поданих документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару, митним органом скеровано вимогу щодо подання додаткових документів: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. Так, на вказану вимогу декларантом надіслано: платіжний документ, який, за висновком митного органу, неможливо ідентифікувати з даною поставкою, оскільки в графі 70 даного документа є посилання на інвойс, який до митного оформлення не подавався. Разом з цим, прайс-лист адресований ТОВ «Дунайська імпортна компанія» і містить асортимент товару згідно інвойсу, що суперечить суті прайс-листа, який має бути адресований необмеженій кількості потенційних покупців. Даний прайс-лист містить суб`єктивний характер і не дає можливості зробити висновки щодо об`єктивних умов визначення ціни при здійсненні зовнішньоекономічної операції. В експортній декларації країни відправлення від 23.03.2022 року №22PL402010E0349153 вказано вартість товару 19830 PLN, що в перерахунку по курсу, з урахуванням відомостей відповідного веб-сайту, становить 4414,91 EUR, яка відрізняється від вартості товару, зазначеної в комерційному інвойсі від 23.03.2022 року №FST-E/1/03/2022. Митним органом зазначено про невизнання заявленого декларантом методу визначення митної вартості товарів та неможливість застосування наступних методів митної вартості товарів. Як з`ясовано судом першої інстанції та встановлено під час апеляційного розгляду, викладене стало підставою для прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів від 28.03.2022 року №UA209000/2022/900047/2 за резервним методом відповідно до приписів ст. 64 Митного кодексу України. Коригування митної вартості товарів відбулось з урахуванням наявної в митниці інформації, а саме: МД від 21.03.2022 року №UA209140/2021/19993, від 24.03.2022 року №UA209170/2021/18102. Карткою від 28.03.2022 року №UA209170/2022/000267 Львівською митницею Держмитслужби відмовлено в митному оформленні (випуску) товарів. Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару, посилаючись на неправомірність та необґрунтованість рішень відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного. Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або яка підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість визначається самостійно декларантом, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів. У разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України). Згідно із ч.ч. 1, 2, 3, 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично. Частинами 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Разом з цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. За змістом ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Аналіз наведених норм показав, що обов`язок доведення митної вартості товару покладається на позивача, а митний орган, у випадку наявності сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи. При цьому, такі сумніви мають бути обґрунтованими, а дискреційні функції митних органів піддаються законодавчим обмеженням у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості товару. Лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган має право витребувати, а позивач зобов`язаний надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці. Апеляційний суд враховує, що під час митного оформлення товару позивачем подано митниці, у тому числі, митну декларацію; зовнішньоекономічний договір; інвойси; пакувальний лист та транспортні документи, в яких містяться відомості про оцінюваний товар, його характеристики, кількість та вартість. Отже, під час митного оформлення товару позивачем подано документи, обумовлені у Контракті від 18.03.2022 року №21/22, та за якими відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України має підтверджуватись заявлена митна вартість. Відомості про вартість кожної партії товару відповідно до умов Контракту від 18.03.2022 року №21/22, який підлягає оплаті, містяться в рахунках (інвойсах), виставлених продавцем на постановлений товар. Представлений до митного оформлення пакувальний лист містить дані про перераховані упаковані предмети, їх кількість та тип, вагу брутто і нетто. Покладення згідно п.п. 7.1, 7.2 Контракту обов`язку з пакування та маркування товару на Постачальника підтверджує включення у ціну товару вартості тари, упаковки та маркування. Обумовлення у вказаний спосіб учасниками зовнішньоекономічного контракту угоди щодо пакування товару свідчить про віднесення цих витрат до основної складової митної вартості товару. Таким чином, при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена. Зауваження митного органу стосовно відсутності у наданих до митного оформлення документах відомостей щодо даної складової митної вартості товару та неможливість перевірити правильність визначення митної вартості самого товару не знаходять свого обґрунтованого підтвердження. Також, апеляційний суд враховує, що інвойс є розрахунковим документом, який використовується під час міжнародної торгівлі та містить перелік поставлених товарів, їхню кількість і ціну, за якою вони були поставлені, формальні особливості товару тощо. Одночасному врахуванню підлягає також і те, що у будь-якому випадку, згідно умов п. 3.1 Контракту, учасники зовнішньоекономічного договору домовились про повну оплату відповідної партії товару. При цьому, на переконання апеляційного суду, оформлення на ім`я Покупця інвойсу щодо оплати партії товару підтверджує відповідне замовлення Покупця на цей товар. Відсутність замовлення саме у письмовій формі, у даному випадку, не спростовує узгодженість між Сторонами поставки товару. Фактичну оплату товару позивач підтвердив платіжним документом (Swift) від 22.03.2023 року №Е220322005ІЕ006, який містить посилання на зовнішньоекономічний договір. Тобто, за даними вказаного платіжного документа можливо встановити підстави оплати та її пов`язаність із розрахунковими операціями в межах договірних відносин між Продавцем та Покупцем товарів. У тому числі, умови поставки товару Сторонами прямо обумовлено у п.п. 4.2 Контракту на умовах CPT «Інкотермс 2020». Додаткових угод, як це обумовлено у цьому ж пункті Контракту, щодо умов поставки товару Сторонами не укладалось, що обґрунтовано підтверджує їх дотримання Продавцем та Покупцем. Відповідно, спростовуються сумніви митниці щодо неможливості встановити узгоджений між Сторонами порядок постачання товарів. Разом з цим, акцентуючи увагу на необґрунтованості висновків митниці щодо неможливості врахування задекларованої митної вартості позивачем з огляду на розбіжність вартості товарів, виходячи з перерахунку валюти оплати, в деклараціях покупця та продавця, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення є додатковим документом для підтвердження заявленої митної вартості та згідно із ч. 2 вказаної статті митного законодавства не є документом, який підтверджує заявлену митну вартість товару. Митна декларація країни відправлення не є первинним документом підтвердження митної вартості та декларант не несе відповідальності за її заповнення. Необґрунтованість висновків митниці у рішенні про коригування митної вартості товару полягає і у тому, що прайс-лист це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований безпосередньо конкретному покупцю. Оскільки чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно загальноприйнятої світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів. При цьому, зазначені відомості наявні у прайс-листі, який був наданий до митного оформлення, і є достатніми для отримання інформації щодо умов продажу товару. Відомості, які містяться у прайс-листі відповідають іншим документам, які надавались позивачем до митного оформлення, є такими, що не викликають сумнівів у достатності інформації щодо умов продажу товару. Необґрунтованими залишаються дії митного органу при порівнянні цін щодо аналогічного товару та використання митним органом товару вартісних показників товару на рівні задекларованого за МД від 21.03.2022 року №UA209140/2021/19993, від 24.03.2022 року №UA209170/2021/18102, з огляду на не підтвердження ідентичності товару як за якісними і вартісними характеристиками так і за умовами поставки. Слід також зазначити, що посилання митного органу на наявність інформації про іншу вартість подібного товару не можуть вважатись обґрунтованими, оскільки у спірному випадку позивач діяв на підставі Контракту, визначених в ньому умов та цін, що підтверджується наданими до митної декларації документами. Відповідні умови контракту належним чином узгоджені між сторонами, тобто випливають із господарської діяльності позивача та його контрагента. Діюче законодавство надає право сторонам угоди визначати умови господарських операцій за певною домовленістю у цих операціях, що і було дотримано підприємствами. Отже, самостійне визначення контролюючим органом ціни товару не може впливати на права та обов`язки сторін Договору за умови їх підтвердження належними документами. Таким правом чинним законодавством відповідача не наділено. Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем не обґрунтовано ті обставини, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, у тому числі причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено за ціною договору та які призвели до виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості товару. Колегія суддів вважає, що встановлення в судому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару є беззаперечною підставою для скасування рішень, що прийнятих на підставі неправомірних висновків митного органу. Враховуючи викладене, оскільки відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для задоволення позову та скасування оспорюваних рішень митниці. З огляду на те, що висновки суду про наявність підстав для задоволення позову є правильними, проте під час ухвалення рішення судом неповно з`ясовано обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає зміні шляхом доповнення його мотивувальної частини. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Результат розгляду: partial