Рішення адміністративного суду від 2023-06-15 00:00:00+03

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач, [PERSON] , звернулася 20.10.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Військової частини [NUMBER] , в якому просив: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~- визнати протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 06.09.2019; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~- зобов`язати військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити мені грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 06.09.2019. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування позовних вимог вказав, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з ним розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової (соціальної) відпустки, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вважає, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 2016 року по 2019 рік. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року позов задоволено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Визнано протиправними дії військової частини [NUMBER] щодо ненарахування та невиплати [PERSON] грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2016 р. - 2019 р., виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу - 06.09.2019 р. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зобов`язано військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2016 р. - 2019 р., виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу - 06.09.2019 р. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону №504/96-ВР та пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону №3551-ХІІ. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов залишити без розгляду. Посилається на те, що пунктом 2 частини 1 статті 170 КАС України передбачена відмова у відкритті провадження, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих відстав є такі що набрали законної сили, рішення або постанова суду. Вказує, що відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 року у справі №160/10476/19 здійснено нарахування та виплату позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 06.09.2019, з утриманням військового збору у розмірі 1,5%, що підтверджується довідкою попереднього розрахунку та Відомістю про розподілу виплат. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] з 30.05.2016 року по 06.09.2019 року. З 21 листопада 2016 року позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 21.11.2016 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) № 15-РС від 25 червня 2019 року позивача звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України відповідно до підпункту в пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (за віком - у разі досягненням граничного віку перебування на військовій службі). Наказом командира військової частини [NUMBER] від 06.09.2019 року №193 (по стройовій частині) позивача з 06 вересня 2019 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Однак, при звільненні йому не було виплачено грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки за період з 2016 року по 2019 рік, як учаснику бойових дій. [PERSON] звернувся до відповідача із заявою від 27.09.2022 року, згідно якої, зокрема просив нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористанні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій. Натомість, відповідач відповіді на вказану заяву не надав. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 06.09.2019. Суд першої інстанції позов задовольнив частково. Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, КАС України. Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України. Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач при подачі позову у даній справі (№ 160/17702/22) просив: - визнати протиправними дії Військової частини [NUMBER] щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 06.09.2019; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~- зобов`язати військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити мені грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 06.09.2019. При цьому, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 року у справі №160/10476/19 позов [PERSON] до Командування Сухопутних військ Збройних сил України Міністерства оборони України, Військової частини [NUMBER] про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] в частині не нарахування та не виплати [PERSON] грошової компенсації у зв`язку зі звільненням [PERSON] , з військової служби за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки. Зобов`язано Військову частину [NUMBER] нарахувати і виплатити [PERSON] грошову компенсацію у зв`язку зі звільненням з військової служби за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки. Отже питання компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки вже вирішені при ухваленні Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 року у справі №160/10476/19. Водночас позивач повторно звертається з такою ж вимогою до суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому, матеріалами справи підтверджується, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 року у справі №160/10476/19 відповідачем здійснено нарахування та виплату позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 06.09.2019, з утриманням військового збору у розмірі 1,5%, що підтверджується довідкою попереднього розрахунку та Відомістю про розподілу виплат. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Натомість суд першої інстанції на вказані обставини не звернув увагу, та припустився помилкового висновку про можливість відкриття провадження у справі № 160/17702/22 В силу частини 2 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, в разі, якщо позивач вважає протиправними дії відповідача, що здійснюються на виконання рішення суду, \~то мін має діяти у відповідності до вимог ст. 383 КАС України, а саме подати заяву до суду першої інстанції (а не новий позов). Так, статтею 383 КАС України передбачено визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду. Зокрема, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020 року у справі №160/10476/19 апеляційну скаргу Військової частини [NUMBER] задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 в адміністративній справі №160/10476/19, в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не нарахування та не виплати [PERSON] одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби відповідно до статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період знаходження [PERSON] на військовій службі з листопада 1979 року по липень 1990 року та зобов`язання Військову частину [NUMBER] нарахувати та виплатити [PERSON] одноразову грошову допомогу при звільнені зі служби відповідно до статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період перебування [PERSON] на військовій службі з листопада 1979 року по липень 1990 року скасовано та в цій частині заявлених вимог прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 в адміністративній справі №160/10476/19 залишено без змін. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 в адміністративній справі №160/10476/19 в частині задоволених позовних вимог [PERSON] про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Військової частини [NUMBER] нарахувати і виплатити [PERSON] грошову компенсацію у зв`язку зі звільненням з військової служби за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки набрало законної сили 09.06.2020 року. Отже, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 в адміністративній справі №160/10476/19 вже вирішені питання про грошову компенсацію у зв`язку зі звільненням з військової служби за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 року у справі №160/10476/19 здійснено нарахування та виплату позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 06.09.2019, з утриманням військового збору у розмірі 1,5% (на підтвердження вказаних обставин матеріали справи містять довідку попереднього розрахунку та Відомість про розподіл виплат). На думку колегії суддів апеляційної інстанції вказані обставини справи дають підстави для висновку, що позивач при звернення до суду щодо здійснення відповідачем дій на виконання Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 року у справі №160/10476/19 мав користуватися нормами, що передбачені статтею 383 КАС України та звернутися до суду першої інстанції с заявою щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (а не з новим позовом). При цьому суд першої інстанції на дані обставини і норми процесуального права не звернув увагу, чим припустився порушення процесуального закону. Як наслідок, Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 \~\~року підлягає скасуванню, а справа № 160/17702/22 закриттю. Так, в силу вимог п.2 ч.1 ст.170 КАС України, суд першої інстанції мав підстави відмовити у відкритті провадження, однак не дослідив у повному обсязі обставини справи, що призвело до помилкових висновків про відкриття провадження у справі. Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що якщо відповідачем допущені порушення при виконанні рішення суду (зокрема, у справі №160/10476/19), то позивач, може скористатися правом, передбаченим статтею 383 КАС України, а саме звернутися до суду першої інстанції з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення у вказаній справі, та зазначити, про неправильний розрахунок при виконанні вищезазначеного рішення суду. З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі №160/17702/22. Так, статтею 319 КАС України передбачені підстави для скасування рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позовної заяви без розгляду у відповідній частині. В силу частини 1 вказаної статті судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. У відповідності до пункту 4 частини 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Оскільки є постанова, що набрала законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (справа №160/10476/19), то справа №160/17702/22 підлягає закриттю.

Результат розгляду: partial