Рішення адміністративного суду від 2023-03-22 00:00:00+02

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач-1) №121630010910 від 27.05.2022р. про відмову у призначенні [PERSON] пенсії за віком; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2) зарахувати [PERSON] до загального страхового стажу періоди: з 12.11.1982р. по 22.12.1985р. та з 05.02.1986р. по 10.12.1986р. проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, на підставі довідки №59 від 18.12.1985р., виданої військовою частиною № [NUMBER] та довідки без номера і дати реєстрації, виданої військовою частиною № [NUMBER] , період з 29.12.1986р. по 05.07.2000р. згідно записів трудової книжки [NUMBER] , виданої 30.07.1979 року; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 20.05.2022р. та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, до якої надала всі необхідні документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №121630010910 від 27.05.2022р., яким позивачеві було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (29 років). У рішенні зазначено про те, що за наданими документами до страхового стажу не зараховано періоди: з 12.11.1982 по 22.12.1985 - згідно довідки від 18.12.1985 № 59 та з 05.02.1986 по 10.12.1986 згідно довідки без номеру та дати видачі, так як відповідно до п. 13 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військово-навчальних (навчальних) закладів, підприємств, установ і організацій в порядку, що визначається Міноборони; з 29.12.1986 по 05.07.2000 - згідно записів трудової книжки [NUMBER] , виданої 30.07.1979, оскільки печатка, якою завірено запис про звільнення з роботи не відповідає назві підприємства, на яке заявницю зараховано на роботу, а також відсутня інформація про реорганізацію даного підприємства, та зазначено, що для зарахування зазначених періодів необхідно надати уточнюючі довідки, визначені Порядком №637 від 12.08.1993р. Позивач вважає таке рішення пенсійного органу протиправним та таким, що порушує її гарантоване ст.46 Конституції України право на пенсію, оскільки періоди її проживання, як дружини військовослужбовця, з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, з 12.11.1982 по 22.12.1985 та з 05.02.1986 по 10.12.1986 підтверджуються довідкою №59 від 18.12.1985р., виданою військовою частиною № [NUMBER] та довідкою без номера і дати реєстрації, виданою військовою частиною № [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу з [PERSON] , військовим квитком останнього та записом у трудовій книжці позивача про звільнення у зв`язку з виїздом до місця служби чоловіка; відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивача за період з 29.12.1986р. по 05.07.2000р.. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено. Із рішенням суду не погодився відповідач-2, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідач просить рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що до страхового стажу позивача не зараховано наступні періоди: 1) з 12.11.1982 по 22.12.1985 - згідно довідки від 18.12.1985 № 59 та з 05.02.1986 по 10.12.1986 - згідно довідки без номеру та дати видачі, оскільки відповідно до пункту 13 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток № 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, підприємств, установ, організацій, або довідками, що видаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки; 2) з 29.12.1986 по 05.07.2000 - згідно записів трудової книжки [NUMBER] , виданої 30.07.1979, оскільки печатка, якою завірено запис про звільнення з роботи не відповідає назві підприємства, на яке заявницю зараховано на роботу, а також відсутня інформація про реорганізацію даного підприємства. В рішенні про відмову у призначенні пенсії розраховано страховий стаж [PERSON] , який склав 25 років 09 місяців 18 днів. В зазначеному рішенні відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області роз`яснено, що для зарахування спірних періодів до страхового стажу необхідно надати уточнюючи довідки, визначені Порядком № 637. Так, відповідно до записів трудової книжки [PERSON] 09.11.1982 звільнилася з роботи у зв`язку з виїздом до міста служба чоловіка. Довідкою від 18.12.1985 № 59, виданою Військовою частиною Польова пошта № [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] у період з 12.11.1982 по 22.12.1985 знаходилась за кордом (ВНР) за місцем служби чоловіка. Відповідно до довідки (без номеру та дати видачі), виданою Міністерством оборони військовою частиною № [NUMBER] , [PERSON] у період з 05.02.1986 по 10.12.1986 знаходилась в КАССР м. Лахденпохья по місту служби чоловіка. Однак ані трудова книжка [PERSON] , ані надані означені вище довідки не містять доказів неможливості працевлаштування її у періоди з 12.11.1982 по 22.12.1985, з 05.02.1986 по 10.12.1986. Крім того, зазначає, що оскільки спір у даній справі виник у зв`язку з відмовою у призначенні пенсії за віком, яке прийняте у формі рішення від 27.05.2022 за № 121630010910, складене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, то, відповідно, повторний розгляд заяви [PERSON] повинен здійснити той суб`єкт владних повноважень, яким було прийнято оскаржуване рішення. Позивач та відповідач-1 своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористались. Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що Громадянка України [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є внутрішньо переміщеною особою згідно довідки від 11.04.2022р. №1203-5000948056 та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.7,8). 20.05.2022р. [PERSON] звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, до якої надала, зокрема, трудову книжку [NUMBER] від 30.07.1979р., свідоцтво про шлюб, довідку №59 від 18.12.1985р., видану військовою частиною № [NUMBER] та довідку без номера і дати реєстрації, видану військовою частиною № [NUMBER] , що підтверджується копіями відповідної заяви, наявною у справі (а.с.40,104) та не заперечується учасниками справи. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №121630010910 від 27.05.2022р., яким позивачеві було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (29 років) та у рішенні зазначено про те, що за наданими документами до страхового стажу не зараховано періоди: з 12.11.1982 по 22.12.1985 - згідно довідки від 18.12.1985 № 59 та з 05.02.1986 по 10.12.1986 згідно довідки без номеру та дати видачі, так як відповідно до п. 13 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військово-навчальних (навчальних) закладів, підприємств, установ і організацій в порядку, що визначається Міноборони; з 29.12.1986 по 05.07.2000 - згідно записів трудової книжки [NUMBER] , виданої 30.07.1979, оскільки печатка, якою завірено запис про звільнення з роботи не відповідає назві підприємства, на яке заявницю зараховано на роботу, а також відсутня інформація про реорганізацію даного підприємства, та зазначено, що для зарахування зазначених періодів необхідно надати уточнюючі довідки, визначені Порядком №637 від 12.08.1993р., що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявної у справі (а.с.9,78,94). Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, та звертає увагу на наступне. Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з рішенням відповідача-1 №121630010910 від 27.05.2022р. про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком, у зв`язку з чим позивач просить захистити її порушені права на пенсійне забезпечення шляхом визнання такого рішення протиправним, його скасування та зобов`язання відповідача-2 зарахувати [PERSON] до загального страхового стажу періоди: з 12.11.1982 по 22.12.1985 р.р. та з 05.02.1986 по 10.12.1986 р.р. проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, на підставі довідки №59 від 18.12.1985р., виданої військовою частиною № [NUMBER] та довідки без номера і дати реєстрації, виданої військовою частиною № [NUMBER] , а також період з 29.12.1986р. по 05.07.2000р. згідно записів трудової книжки [NUMBER] , виданої 30.07.1979 року; повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 20.05.2022р. Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у редакції чинній станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком (далі Закон №1058), було встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Абзацом 1 ч.4 ст.24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Відповідно до п.«з» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років. Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1, п.2, п.3 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р. Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж \~\~встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. З аналізу наведених правових норм вбачається, що для розрахунку пенсії пенсійний орган обчислює страховий стаж за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди, до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. При цьому, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; на підставі показань свідків; даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] у період з 29.12.1986р. по 05.07.2000р. працювала на Лисичанській харчосмаковій фабриці, що підтверджується копією трудової книжки позивача [NUMBER] від 30.07.1979 року, наявною у справі (а.с.11-12,64-72,124-132). Разом з тим, наведений період роботи не було зараховано пенсійним органом до стажу роботи позивача, який зараховується для призначення пенсії за віком, відповідно до ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення (на підставі записів у трудовій книжці), так як печатка, якою завірено запис про звільнення з роботи, не відповідає назві підприємства, на яке заявницю зараховано на роботу, а також відсутня інформація про реорганізацію даного підприємства, що підтверджується копією оскаржуваного рішення пенсійного органу №121630010910 від 27.05.2022р. (а.с.9,78,94). Тобто, фактично, вказаний період роботи позивача не було зараховано пенсійним органом до стажу роботи позивача, який зараховується для призначення пенсії за віком, у зв`язку з виявленими недоліками при заповненні трудової книжки позивача відповідальними працівниками підприємства, на якому позивач працювала. У спірний період роботи позивача діяли Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях Державного комітету СРСР по труду та соціальним питанням від 20.06.1974р. №162 (далі Інструкція №162) та Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі Інструкція №58). Відповідно до пункту 1 Інструкції №162 (далі мовою оригіналу): «Трудовая книжка является основным документом о трудовой деятельности рабочих и служащих. Трудовые книжки ведутся на всех рабочих и служащих государственных, кооперативных и общественных предприятий, учреждений и организаций*, проработавших свыше 5 дней, в том числе на сезонных и временных работников, а также на нештатных работников при условии, если они подлежат государственному социальному страхованию.». Відповідно до п.2.3. Інструкції №162 (далі мовою оригіналу): «Все записи в трудовой книжке о приеме на работу, переводе на другую постоянную работу или увольнении, а также о награждениях и поощрениях вносятся администрацией предприятия после издания приказа (распоряжения), но не позднее недельного срока, а при увольнении - в день увольнения и должны точно соответствовать тексту приказа (распоряжения).». Згідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Пунктом 2.2. Інструкції №58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Відповідно до п.2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. Пунктом 2.15 Інструкції №58 передбачено, що якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер. Тобто, враховуючи вищенаведені норми, можна дійти висновку, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу. При цьому, слід зазначити, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Вказана правова позиція узгоджується і з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 24.05.2018р. у справі №490/12392/16-а та від 29.03.2019р. у справі №548/2056/16-а. Крім того, у трудовій книжці позивача міститься запис №4 від 09.11.1982 року про її звільнення у зв`язку з виїздом до місця служби чоловіка, що підтверджується копією трудової книжки позивача [NUMBER] від 30.07.1979 року, наявною у справі (а.с.11-12,64-72,124-132). При зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, позивач надала, зокрема, довідку №59 від 18.12.1985р., видану військовою частиною № [NUMBER] проте, що позивач у період з 12.11.1982 по 22.12.1985 знаходилась в ВНР за місцем служби чоловіка [PERSON] у військовій частині польова пошта [NUMBER] , а також довідку (без номеру та дати видачі), виданою Міністерством оборони військовою частиною № [NUMBER] про те, що позивач у період з 05.02.1986 по 10.12.1986 знаходилась в КАССР м. Лахденпохья по місцю служби чоловіка [PERSON] у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується змістом копій відповідних довідок та свідоцтва про шлюб від 23.01.1982р. (а.с.15,16,52,53,54,91,118). Факт проходження чоловіком позивача [PERSON] військової служби у військовій частині [NUMBER] з листопада 1981 року по грудень 1985 року та у військовій частині [NUMBER] з лютого 1986 року по грудень 1986 року підтверджується копією військового квитка [PERSON] [NUMBER] від 17.10.1979р., наявною у справі (а.с.47-48). При цьому, наведені періоди не були зараховані пенсійним органом до стажу роботи позивача, який зараховується для призначення пенсії за віком, так як відповідно до п. 13 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військово-навчальних (навчальних) закладів, підприємств, установ і організацій в порядку, що визначається Міноборони. Статтею 44 Закону №1058 визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Відповідно до п.3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1) передбачено, що орган, що призначає пенсію надає допомогу особам, що звертаються за призначенням пенсії, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії. Тобто, пенсійний орган, відповідно до своїх повноважень, зобов`язаний був надати позивачеві допомогу у витребуванні необхідних документів (зокрема, довідки про період проживання дружини осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю), разом з тим, відмовивши у зарахуванні спірних періодів, при призначенні позивачеві пенсії за віком, відповідачами не було вчинено дій у межах наданих йому законом повноважень щодо надання позивачеві допомогу у витребуванні необхідних зазначених документів, таких доказів матеріали справи не містять, а відповідачами суду не надано, тому прийняття оспорюваного рішення є таким, що суперечить приписам \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Порядку №22-1. Слід врахувати і те, що положення постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р. «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» почали діяти лише з 12.08.1993 року, а, відповідно, на момент надання позивачеві довідки №59 від 18.12.1985р. військової частини № [NUMBER] та довідки (без номеру та дати видачі) військової частини № [NUMBER] , розташованої в [ADDRESS] (яка існувала з 5 грудня 1936 року по 24 травня 1991 року), наведені військові частини не могли керуватися нормативно-правовим актом, який на той момент ще не існував. В даному випадку, за умови надання позивачем до пенсійного органу трудової книжки [NUMBER] від 30.07.1979 року, довідки №59 від 18.12.1985р., виданої військовою частиною № [NUMBER] та довідки без номера і дати реєстрації, виданої військовою частиною № [NUMBER] , які підтверджують факт роботи позивача та факт проживання позивача із чоловіком військовослужбовцем у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, за не зараховані періоди, а також і з урахуванням повноважень пенсійного органу щодо надання допомоги особам у одержанні відсутніх для призначення пенсії документів, відповідачем-1 безпідставно було відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком у зв`язку із не зарахуванням наведених періодів. У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частина 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Проте, відповідачами не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийняття відповідачем-1 рішення №121630010910 від 27.05.2022р. про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком, з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин встановлених судом та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка наведена вище та не спростована відповідачами жодними доказами. З урахуванням наведеного, відповідач-1, відмовивши у призначенні позивачеві пенсії за віком, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог. Стосовно доводів скаржника про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не може повторно розглянути заяву [PERSON] про призначення їй пенсії за віком відповідно, колегія суддів зазначає наступне. Частиною 5 статті 45 Закону № 1058 визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Статтею 44 Закону № 1058-IV врегульований порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії. Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 в редакції на час виникнення спірних правовідносин призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. На виконання названих норм Закону № 1058-IV постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п.1.1 Порядку 22-1 в редакції на час звернення позивачки до органу Пенсійного фонду із заявою від 02.07.2021 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр). Відповідно до розділу ІV Порядку № 22-1, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1 Порядку № 22-1). Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру, в тому числі: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Пунктом 4.8 Порядку № 22-1 передбачено, що заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій. Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Таким чином, з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа. В даному випадку заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, яке оскаржується в рамках даної справи. Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не приймалось рішення по суті заяви позивача про призначення пенсії, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області і саме його рішення оскаржується в судовому порядку, відтак на останнє має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача. Дослідивши обставини та матеріали справи, аргументи відповідача-2, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що є підстави для зміни четвертого абзацу резолютивної частини рішення суду першої інстанції, а в решті слід залишити без змін.

Результат розгляду: partial