Рішення адміністративного суду від 2022-03-23 00:00:00+02

19.11.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить cкасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5028550 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а провадження в справі - закрити. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 листопада 2021 року о 14 год. 45 хв. інспектором лейтенантом 4 роти УПП у Закарпатській області Шалеником Василем Васильовичем винесено постанову серії ЕАО №5028550 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Так, зі змісту постанови вбачається, що 14 листопада 2021 року о 14 год. 39 хв. у м. Мукачеве по вул. Ужгородська, 192А, він, керуючи транспортним засобом марки «Skoda Fabia», номерний знак [NUMBER] , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 ПДР (в`їзд заборонено) чим порушив п.8.4 ПДР - порушення вимог заборонних знаків. З цією постановою він не погоджується, вважає таку протиправною і такою, що складена з порушенням вимог чинного законодавства. Позивач зазначає, що 14 листопада 2021 року, здійснюючи рух по вул. Ужгородській у м. Мукачево, він, пересвідчившись про відсутність забороняючих дорожніх знаків, повернув на заправку, де деякий час був припаркований, оскільки відлучався в особистих справах. Згодом, до нього підійшов працівник поліції [PERSON] , звинувативши його в тому, що він порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме п. 8.4 ПДР, в`їхав на територію заправки з порушенням забороняючого знаку. Варто зазначити, що дорожня обстановка на ділянці дороги за адресою [ADDRESS] передбачає в`їзд на заправку з одного боку та виїзд із заправки з іншого боку, в`їзд куди обмежений забороняючим знак 3.21 ПДР. На його вимогу надати докази того, що він заїжджав саме з порушенням вимог дорожнього знаку 3.21 ПДР, працівник поліції у зверхньому тоні відмовив. Не погоджуючись із цим, він зазначив, що відсутність доказів у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП позбавляє поліцейського можливості притягувати його до відповідальності та накладати стягнення у вигляді штрафу, на що останній на ґрунті расової нетерпимості з явною неповагою до нього, відповів, що в будь-якому випадку притягне його до відповідальності. На його вимоги в письмовому вигляді надати пояснення поліцейський не реагував, відійшов до свого службового автомобіля і підійшов до нього вже з постановою. Позивач вважає, що поліцейським Шалеником В.В. при накладені стягнення було грубо порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не доведено його вину у вчиненні правопорушення, не встановлено наявність або відсутність обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також не з`ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При винесенні даної постанови не були враховані вимоги ст.268 КУпАП, що визначає права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Таким чином, дії поліцейського Шаленика В.В. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення без врахування його пояснень, за відсутності доказів - є протиправними, а відтак винесена постанова від 14 листопада 2021 року серії ЕАО №5028550 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити, постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5028550 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення скасувати, а провадження в справі - закрити. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 20 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі, розгляд справи призначено на 29.12.2021 року о 10 год. 00 хв., про що повідомлено учасників справи (арк. спр. 12-17). 29.12.2021 року розгляд справи відкладено на 24.01.2021 року о 13 год. 30 хв., та повідомлено учасників справи, що підтверджується матеріалами справи (арк. спр. 19-24). 24.01.2021 року розгляд справи відкладено на 21.02.2021 року о 13 год. 30 хв., та повідомлено учасників справи, що підтверджується матеріалами справи (арк. спр. 29-30). 21.02.2021 року розгляд справи відкладено на 23.03.2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікуванні (арк. спр. 35). В судове засідання позивач та його представник не прибули, подали до суду клопотання, в якому просили розгляд справи проводити без участі позивача та його представника (арк. спр. 32-34). Відповідач, який неодноразово належним чином був повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (арк. спр. 17, 30, 39) в судове засідання не з`явився та участі свого уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] , який належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи (арк. спр. 23, 28) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов наступного висновку. За умовами ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом. Як встановлено із постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.11.2021 року серія ЕАО №5028550 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. у зв`язку з тим, що він керуючи ТЗ не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 В`їзд заборонено, чим порушив п. 8.4 в ПДР (арк. спр. 6). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Відповідно до положень КУпАП, правопорушення, виявлені в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, мають бути зафіксовано за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву. Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Позивач [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги, заперечив факт порушення ним ПДР та вчинення адміністративного правопорушення. В порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ПДР, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Зі змісту долученої до матеріалів справи постанови серії ЕАО №5028550 від 14.11.2021 року встановлено, що в графі до постанови додаються не зазначено жодних додатків. Об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем ПДР відповідачем надано не було. Тобто, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме щодо порушення останнім ПДР. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та доказів, зібраних у справі, суд вважає, що інспектор поліції дійшов передчасного висновку щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, повно та всебічно не дослідивши всі обставини справи. Згідно із ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Враховуючи заявлені позовні вимоги та вищевказані приписи ч.3 ст.286 КАС України, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити, постанову серії ЕАО №5028550 від 14.11.2021 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі належить скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Результат розгляду: granted