Рішення адміністративного суду від 2022-06-09 00:00:00+03

25.08.2021 року ТОВ «Євромет-Т» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової служби України (далі по тексту - відповідач-1), Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач-2), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення комісії ГУ ДФС в Запорізькій області № 12414110/40761412 від 31.07.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 27.08.2018 року на загальну суму з ПДВ 884400, 00 грн; зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 27.08.2018 року на загальну суму з ПДВ 884400,00 грн; визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ДПС у Запорізькій області № 6192 від 16.11.2020 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Євромет-Т»; зобов`язати ГУ ДПС у Запорізькій області, Державну податкову службу України внести до реєстру платників податку на додану вартість зміни щодо скасування анулювання реєстрації ТОВ «Євромет-Т» як платника податку на додану вартість, а саме поновити таку реєстрацію датою отримання свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01.10.2016 року, із збереженням індивідуального податкового номеру 407614108328. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року позовні вимоги задоволено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вказував, що у відзиві на позовну заяву відповідачами було заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, яке стосується як оскаржуваного рішення №1241410/40761412 від 31.07.2019 року про відмову у реєстрації ПН №4 від 27.08.2018 року так і оскаржуваного рішення від 16.11.2020 року №6192 про анулювання реєстрації латника ПДВ ТОВ «Євромет-Т». На думку апелянта, судом першої інстанції було проігноровано та залишено без уваги обставини, які вказують на наявність процесуальних порушень при зверненні позивача до суду з вимогою про скасування рішення №1241410/40761412 від 31.07.2019 року та рішення від 16.11.2020 року №6192. Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Рішення №1241410/40761412 від 31.07.2019 року про відмову у реєстрації ПН №4 від 27.08.2018 року отримано позивачем відповідно до квитанції №2 від 08.08.2019 року, за результатами розгляду скарги №9180468222 від 14.08.2019 року комісією центрального рівня прийнято рішення №35779/40761412/2 від 19.08.2019 року про залишення скарги без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 27.08.2018 року змін, отримано позивачем відповідно до квитанції №3 від 19.08.2019 року. Граничним строком звернення до суду з позовною вимогою щодо визнання протиправними та скасування вказаного рішення є 19.11.2019 року. Датою звернення позивача до суду з позовною вимогою є 25.08.2021 року. Апелянт вказував, що дата повторного отримання копії такого рішення, за запитом платника, не має підміняти дати первинного вручення такого рішення платнику, відповідно до встановленого контролюючим органом порядку прийняття та направлення рішень. Рішення про розгляд скарги від 19.08.2019 року приймалось ДПС України у електронній формі та було вручено платнику через сервіс електронний кабінет, та відповідно отримано ним того ж дня - 19.08.2019 року, підтвердженням дати первинного вручення позивачу рішення №1241410/40761412 від 31.07.2019 року про відмову у реєстрації ПН №4 від 27.08.2018 року є квитанція №3 від 19.08.2019 року. Рішення №6192 було надіслано на адресу позивача засобами поштового зв`язку листом з рекомендованим повідомленням про вручення від 18.11.2020 року та було вручене за дорученням 29.11.2020 року. Позивач належним чином був повідомлений про прийняття оскаржуваного рішення від 16.11.2020 року №6192 та у встановленому порядку отримав його копію 29.11.2020 року. Щодо суті позовних вимог, апелянт вказував, що позивачем було складено та направлено на реєстрацію в Єдиний реєстр податкові накладні, які за результатами опрацювання виявились такими, що не відповідають нормам, зокрема у накладних було виявлено невідповідність обсягів придбаних товарів/послуг відповідно до УКТЗЕД та відповідно інформації з Єдиного реєстру, встановлено, що у 2019 році позивач здійснював операції з продажу товару іншої номенклатури, іншим об`ємом, ніж придбавав до цього. Апелянт вказував, що з метою недопущення використання «схемного» податкового кредиту було здійснено заходи щодо встановлення реальності господарських операцій. Апелянт вказував, що позивачу було запропоновано надати пояснення щодо відповідності обсягів постачання товарів обсягам придбаних товарів, проте, надані пояснення та документи не усунули виявлені порушення. Пояснення та первинні документи, які б підтверджували правомірність формування податкових накладних, не надано. Підставою для прийняття комісією рішення про відмову у реєстрації податкових накладних є ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеній у податковій накладній, до якої застосована процедура зупинення реєстрації. Апелянт вказував, що підставою для зупинення реєстрації накладної є відповідно до профільного Порядку ризик порушення норм податкового законодавства. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Сторони по справі належним чином повідмолені про дату розгляду апеляційної скарги. Представник позивача повідмолений про дату розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. Суд першої інстанції вказував, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДПС, здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація. Податкова накладна подана до реєстрації позивачем не містила помилок та була сформована у відповідності до вимог ст. 201 ПК України. Суд першої інстанції вказував, що податкова накладна, реєстрацію якої зупинено, реєструється у день набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної, у разі надходження до ДФС (ДПС) рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. Датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду. Матеріалами справи підтверджено надання позивачем на вимогу податкового органу відповідних пояснень та копій документів, які підтверджують та розкривають суть, внутрішню сторону господарських операцій, на виконання яких складено спірну податкову накладну. Саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку. Суд першої інстанції вказував, що рішення про анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей), такими документами є, зокрема, довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців. Суд першої інстанції вказував, що посилання відповідача на порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду є хибними, оскільки матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Євромет-Т» рішення за результатами розгляду скарги було отримано 16.08.2021 року згідно до листа ДПС України від 09.08.2021 року № 18273/6/99-00-18-01-01-06 на адвокатський запит № 35 від 03.08.2021 року, цим же листом було отримано і рішення № 6192 щодо анулювання реєстрації платника податку на додану вартість. Матеріалами справи встановлено, що 27.08.2018 року ТОВ «Євромет-Т» сформувало податкову накладну № 4, за результатами постачання ТОВ «Мінерфін-Транс» товару - кришки люка напіввагонної. 12.09.2018 року податкова накладна № 4 була направлена до Єдиного реєстру податкових накладних на реєстрацію. Згідно квитанції від 12.09.2018 року про реєстрацію податкової накладної, реєстрація податкової накладної зупинена, податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах, запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. ТОВ «Євромет-Т» відповідно до повідомлення від 29.07.2019 року направило до ГУ ДПС у Запорізькій області пояснення та документи щодо підтвердження реальності здійснення операції за відповідною податковою накладною. 31.07.2019 року відносно ТОВ «Євромет-Т» комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкової накладної або відмову в такій реєстрації прийнято рішення № 1241410/40761412, про відмову у реєстрації податкової накладної у зв`язку з наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної № 4 від 27.08.2018 року. Рішення № 1241410/40761412 відповідно до квитанції доставлено платнику податків 31.07.2019 року та доступне до ознайомлення ТОВ «Євромет-Т» у електронному кабінеті. Рішення № 1241410/40761412 від 31.07.2019 року було оскаржено до відповідної комісії ДПС України шляхом подання 14.08.2019 року скарги. Рішенням за результатами розгляду скарги на рішення комісії регіонального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 35779/40761412/2 від 19.08.2019 року скаргу ТОВ «Євромет-Т» залишено без задоволення та рішення Комісії ГУ ДПС у Запорізькій області без змін, підстави, вказані ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання, транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів тощо. Рішення № 35779/40761412/2 від 19.08.2019 року відповідно до квитанції доставлено платнику податків 19.08.2019 року та доступне до ознайомлення ТОВ «Євромет-Т» у електронному кабінеті. Суд зазначає, що у позовній заяві позивач просив визнати протиправними та скасувати рішення комісії ГУ ДФС в Запорізькій області № 12414110/40761412 від 31.07.2019 року, проте таке рішення не приймалось Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкової накладної або відмову в такій реєстрації, ГУ ДПС у Запорізькій області чи ДПС України стосовно ТОВ «Євромет-Т». Позивач оскаржує рішення щодо відмови у реєстрації податкової накладної, яке на має до нього відношення. Суд першої інстанції рішенням від 28.12.2021 року скасував рішення комісії ГУ ДФС в Запорізькій області № 12414110/40761412 від 31.07.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 27.08.2018 року, не перевіривши дійсність такого рішення. Як з`ясовано вище, рішенням № 12414110/40761412 від 31.07.2019 року не було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 4 від 27.08.2018 року. Суд першої інстанції розглянув законність неіснуючого рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкової накладної або відмову в такій реєстрації. Встановлено, що рішенням комісії ГУ ДПС у Запорізькій області № 6192 від 16.11.2020 року анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «Євромет-Т». Відповідно до примірника рішення та фіскального чеку про поштове відправлення, таке надіслано 18.11.2020 року ТОВ «Євромет-Т» засобами поштового зв`язку. Рішення № 6192 від 16.11.2020 року отримано ТОВ «Євромет-Т» 29.11.2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Встановлено, що адвокат Логачов В.В. від імені ТОВ «Євромет-Т» звернувся до ДПС України з запитом щодо отримання інформації про вручення рішенням № 1241410/40761412 від 31.07.2019 року щодо відмови у реєстрації податкової накладної та рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ від 16.11.2020 року. Листом від 09.08.2021 року № 18273/6/99-00-18-01-01-06 ДПС України надала адвокату Логачову В.В., який звернувся в інтересах ТОВ «Євромет-Т», копію рішення від 19.08.2019 року № 35779/40761412/2, що надіслане ТОВ «Євромет-Т» у строк визначений в форматі електронній формі засобами електронного зв`язку, надсилає копію рішення № 6192 від 16.11.2020 року. ДПС України та Головним управлінням ДПС у Запорізькій області було подано до суду першої інстанції відзив на позов, в якому з огляду на порушення позивачем строку звернення до суду з позовом, просило залишити позовну заяву без розгляду, з тих підстав, що рішення № 35779/40761412/2 від 19.08.2019 року відображено у електронному кабінеті позивача 19.08.2019 року та ТОВ «Євромет-Т» обізнане було про рішення у день його винесення, рішення № 6192 від 16.11.2020 року направлено 18.11.2020 року засобами поштового зв`язку та отримане ТОВ «Євромет-Т» 29.11.2020 року. Направлення копії рішення № 6192 від 16.11.2020 року ДПС України листом від 09.08.2021 року є повторним направленням рішення платнику за запитом адвоката. Вирішуючи питання строку звернення до суду ТОВ «Євромет-Т» з позовом щодо реєстрації податкової накладної № 4 від 27.08.2018 року та скасування рішення про відмову у її реєстрації, колегія суддів зазначає наступне. 31.07.2019 року відносно ТОВ «Євромет-Т» комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкової накладної або відмову в такій реєстрації прийнято рішення № 1241410/40761412. Рішення оскаржене до ДПС України шляхом подання скарги. Рішенням за результатами розгляду скарги на рішення комісії регіонального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 35779/40761412/2 від 19.08.2019 року скаргу ТОВ «Євромет-Т» залишено без задоволення та рішення Комісії ГУ ДПС у Запорізькій області без змін. Рішення № 35779/40761412/2 від 19.08.2019 року відповідно до квитанції доставлено платнику податків 19.08.2019 року та доступне до ознайомлення ТОВ «Євромет-Т» у електронному кабінеті. Відповідно до п. 56.1, п. 56.18, п. 56.19 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. У разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті. Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку. Суд апеляційної інстанції керується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.10.2019 року у справі № 640/20468/18, від 25.10.2019 року справі № 640/20569/18, від 20.11.2019 року у справі №640/18944/18, від 16.12.2020 року у справі № 520/2902/20. Верховний Суд визначав, що положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини щодо обрахунку строку звернення до суду з позовами про оскарження рішення контролюючого органу про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. При оскарженні рішення податкового органу про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних варто застосовувати правила ст. 122 КАС України. Суд апеляційної інстанції враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 26.11.2020 року у справі № 500/2486/19, згідно якої положення Податкового кодексу України поширюються на відносини щодо обрахунку строку звернення до суду з позовами про оскарження рішення контролюючого органу. При оскарженні рішення податкового органу слід застосовувати строки подання позову визначені у п. 56.18, п. 56.19 ст. 56 ПК України, тобто один місяць, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження, у разі застосування процедури адміністративного оскарження. Верховний Суд вказував, що пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження. Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Позивачем подано позов до суду після визначення Верховним Судом судової практики щодо обрахунку строків звернення. Згідно з частинами 1 - 3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Вищеприведені норми встановлюють загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. За умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено скорочений строк звернення до суду. Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Позивач скористався можливістю адміністративного оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної. Згідно п. 42.2, п. 42.3 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Згідно п. 42-1.2 ст. 42-1 ПК України електронний кабінет забезпечує можливість реалізації платниками податків прав та обов`язків, визначених цим Кодексом та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, та нормативно-правовими актами, прийнятими на підставі та на виконання цього Кодексу та інших законів, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, в тому числі, шляхом: зокрема, перегляду інформації про платника податків, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків та адмініструванням податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійсненням податкового контролю, у тому числі дані оперативного обліку податків, зборів, єдиного внеску (у тому числі дані інтегрованих карток платників податків), дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість, дані системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, а також одержання такої інформації у вигляді документа, який формується автоматизовано шляхом вивантаження відповідної інформації з електронного кабінету із накладенням кваліфікованого електронного підпису посадової особи контролюючого органу та кваліфікованої електронної печатки контролюючого органу із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання; перегляду інформації про податкові накладні/розрахунки коригування, реєстрація яких в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена; отримання будь-якого документа, що стосується такого платника податків та має бути виданий йому контролюючим органом згідно із законодавством України, або інформації з баз даних про такого платника податків шляхом вивантаження відповідної інформації з електронного кабінету із накладенням кваліфікованого електронного підпису посадової особи контролюючого органу та кваліфікованої електронної печатки контролюючого органу із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання, з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Згідно п. 14 Порядку розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1165, за результатами розгляду скарги комісія центрального рівня у строк, визначений пунктом 56.23 статті 56 Кодексу, у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу, надсилає платнику податку відповідне рішення. Таким чином, рішення № 35779/40761412/2 від 19.08.2019 року відображено у електронному кабінеті позивача 19.08.2019 року. Саме з 19.08.2019 року позивач дізнався або міг дізнатись про результат розгляду його скарги. Враховуючи обрання позивачем досудового врегулювання спору шляхом подання скарги на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, строк звернення до суду слід вираховувати за правилами ч. 4 ст. 122 КАС України, який становитиме три місяці з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення. ТОВ «Євромет-Т» звернувся з позовом до суду щодо визнання протиправним та скасування рішення комісії ГУ ДФС в Запорізькій області № 1241410/40761412 від 31.07.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 27.08.2018 року - 25.08.2021 року, тобто через два роки від моменту коли отримав або мав би отримати та дізнатись про рішення № 35779/40761412/2 від 19.08.2019 року. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду, справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»). Як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. За висновком, викладеним в рішенні від 18.10.2005 року у справі «МПП «Голуб» проти України», право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними меж. В ухвалі від 18.09.2020 року у справі № 11-119сап20 Велика Палата Верховного Суду вказує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не порушення позивачем строку звернення до суду. На час розгляду судом першої інстанції питання щодо строку звернення до суду з позовною вимогою, існувала правова визначеність, встановлена Верховним Судом відносно того, що положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини щодо обрахунку строку звернення до суду з позовами про оскарження рішення контролюючого органу про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, при оскарженні рішення податкового органу про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних варто застосовувати правила ст. 122 КАС України. Рішенням комісії ГУ ДПС у Запорізькій області № 6192 від 16.11.2020 року анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «Євромет-Т». Рішення № 6192 від 16.11.2020 року отримано ТОВ «Євромет-Т» 29.11.2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про наявність рішення № 6192 від 16.11.2020 року позивач дізнався 29.11.2019 року, проте з позовом щодо його оскарження звернувся 25.08.2021 року. Строк звернення до суду щодо оскарження рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ визначається за правилами КАС України. Враховуючи шестимісячний строк звернення до суду, строк звернення з позовом позивача щодо оскарження рішення № 6192 від 16.11.2020 року є порушеним. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Суд враховує правові позиції Верховного суду, викладені у постановах від 12.01.2022 року у справі № 1.380.2019.005982, від 30.09.2021 року у справі № 320/3307/21, від 29.09.2021 року у справі №200/1709/20-а. Згідно ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз. У разі відмови у задоволенні позовних вимог, залишенні позовних вимог без розгляду, повернення судових витрат, здійснених позивачем, у тому числі судового збору, не передбачене. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати, позовні вимоги залишити без розгляду.

Результат розгляду: partial