Рішення адміністративного суду від 2022-03-23 00:00:00+02

в грудні 2021 року позивач, [PERSON] , звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції (відповідача), в якому просив скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області серії ДП18 № 807393 від 29.11.2021 . Вінницький міський суд Вінницької області рішенням від 10.01.2022 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що згідно наданого позивачем чеку зважування автомобіля Magnum 480 д.н.з. [NUMBER] / [NUMBER] , зафіксовано перевищення дозволеної ваги, а саме 11670 кг, яким спростовується обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача. Доказів, які б обґрунтовували обставини викладені у позовній заяві відсутні. Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що 29.11.2021 інспектором УПП у Вінницькій області Гуменчуком Д.Ю. було винесено постанову серії ДП18 № 807393 від 29.11.2021, якою притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст. 132-1 КУпАП. Зазначає щодо невірної кваліфікації патрульним статті КУпАП за якою він повинен був скласти постанову за вчинення правопорушення. Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, через технічні причини, а саме через втрату з`єднання з представником позивача, колегія суддів апеляційної інстанції прийняла рішення про перехід розгляду справи в порядку письмового провадження. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що зі змісту постанови серія ДП18 № 807393 встановлено, що 29.11.2021 о 12.год. 56 хв. [PERSON] керував транспортним засобом марки Magnum 480 / FROEHAUF CRANE д.н.з. [NUMBER] /[NUMBER], на А/Д М-30 423км.=637м., перевозив вантаж з перевищенням вагових норм, а саме навантаження на одну вісь складало 11670кг., при дозволеній 11 т., чим порушив п. 22.5 ПДР. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне. Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України. Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху та Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами регулюється положеннями ст. 132-1 КУпАП. Згідно ч.1 ст. 132-1 КУпАП визначено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Водночас, частиною другою статті 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у виді штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян- у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %. Норми статті 132-1 КУпАП містять положення, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Відповідно до оскаржуваної постанови судом встановлено, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП саме за перевищення вагових параметрів автомобіля. Однак на думку суду апеляційної інстанції такі дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, саме тому оскаржувану постанову необхідно скасувати, а провадження по справі закрити. Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що дії відповідача під час винесення постанови серія ДП18 № 807393 від 29.11.2021 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.1 ст. 132-1 КУпАП були обґрунтованими, законними та правомірними. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Результат розгляду: granted