Рішення адміністративного суду від 2022-03-16 00:00:00+02

23 липня 2019 року [PERSON] звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУНП в Одеській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №450002 від 03.06.2021 року та на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП закрити провадження по справі. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 30 вересня 2021 року позов [PERSON] задоволено повністю. 11 жовтня 2021 року до суду надійшла заява представника позивача про розподіл судових витрат, в якій заявник просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи №420/7609/21 на загальну суму 26320,07 грн., з яких: 454,00 грн. становить судовий збір та 25866,07 грн. - витрати, пов`язані з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат суду було надано: - квитанцію №44 від 22.07.2021 року Одеського РУ ТВБВ 10015/0488, про сплату судового збору в сумі 454,00 грн., з відміткою банку про отримання грошей (а.с. 5); - квитанцію №44/К3 від 22.07.2021 року Одеського РУ ТВБВ 10015/0488 про сплату комісійних витрат банку для обслуговування в сумі 30,00 грн., з відміткою банку про отримання грошей (а.с. 6); - фіскальний чек №24808 від 19.08.2021 року, виданий ТОВ ТОПГРУПП АЗС Україна (Одеська область, м. Болград, вул. Заводська, буд.28) про купівлю палива об`ємом 50 літрів на загальну суму 1397,50 грн. (а.с. 7); - фіскальний чек №24810 від 19.08.2021 року, виданий ТОВ ТОПГРУПП АЗС Україна (Одеська область, м. Болград, вул. Заводська, буд. 28) про купівлю палива об`ємом 40 літрів на загальну суму 1118,00 грн. (а.с. 8); - акт №09 наданих послуг з правової (правничої) допомоги від 05.10.2021 року, відповідно до якого сума до сплати становить 24334,92 грн.; - додаток №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №04 від 12.07.2021 року (а.с. 22); - додатковий договір №04 до Договору від 12.07.2021 №04 Про надання правової (правничої) допомоги від 19.07.2021 року (а.с. 23-24); - квитанцію №48 від 07.10.2021 року Одеського РУ ТВБВ 10015/0488 про сплату [PERSON] витрат за надання правової (правничої) допомоги щодо скасування постанови серії БАВ 450002 від 03.06.2021 року в сумі 24335,00 грн., з відміткою банку про отримання грошей (а.с. 25); - квитанцію №48/К3 від 07.10.2021 року Одеського РУ ТВБВ 10015/0488 про сплату комісійних витрат банку для обслуговування в сумі 243,40 грн., з відміткою банку про отримання грошей (а.с. 26). Додатковим рішенням Болградського районного суду Одеської області від 21 грудня 2021 року заяву [PERSON] задоволено. З ГУНП в Одеській області, з рахунку бюджетних асигнувань на користь позивача стягнуто судові витрати на загальну суму 26320,07 грн. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ГУНП в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неспівмірність вчинених по справі дій адвоката, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу. Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін. Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю. Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат суд першої інстанції виходив з обґрунтованості поданої позивачем заяви. Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків. Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне. Згідно з частинами першою та третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Правила розподілу судових витрат за результатами ухвалення судом рішення по суті позовних вимог (задоволення позову повністю або частково, відмова в задоволенні позову) визначено статтею 139 КАС України, частиною сьомої якою встановлює, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зазначені вимоги процесуального закону кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Отже, приписами статті 139 КАС України визначено, що сторона подає докази розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, або до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З огляду на приписи частини третьої статті 143 КАС України, докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 27 травня 2021 року у справі №723/2537/20. З матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2021 року позивач подав до суду заяву про неможливість до закінчення судових дебатів подати докази, що підтверджують розміри понесених судових витрат (т. І а.с. 93,94). В обґрунтування поданої заяви зазначалося, що згідно умов Договору про надання правової (правничої) допомоги від 12.07.2021 №04, АБ "Будігая Олександра" надає позивачу послуги, що оформлюється у відповідному акті по закінченню/завершенні справи. Тому, оскільки остаточне рішення суду по адміністративній справі №497/1342/2021 не прийнято, відсутні підстави для виставлення позивачу адвокатським бюро рахунку для сплати вказаних послуг. Між тим, враховуючи, що судом першої інстанції рішення по суті позовних вимог було прийнято 30 вересня 2021 року у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін, а заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат подано до суду 11 жовтня 2021 року, після спливу п`яти днів після ухвалення рішення, як то встановлено частиною сьомою статті 139 КАС України, заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи підлягає залишенню без розгляду на підставі абзацу третього частиною сьомою статті 139 КАС України. Таким чином додаткове рішення суду першої інстанції у зазначеної частині підлягає скасуванню. При цьому, приймаючи до уваги, що під час ухвалення рішення суду не було вирішено питання судових витрати щодо сплати судового збору, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив додаткове рішення в частині, яким відшкодував позивачу шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі 454 грн. судового збору, сплаченого згідно квитанції №44 від 22.07.2021 року. Таким чином підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції у зазначеної частині не вбачається. Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи, що при вирішенні даного питання суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення питання, та порушив норми процесуального права, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Результат розгляду: partial