Рішення адміністративного суду від 2022-07-18 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 р. на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ФД104942 від 12.07.2021 р., виданої [INFO] (далі - [INFO]), у процентному розміру 89% від суми грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії; зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ФД104942 від 12.07.2021 р., виданої [INFO], у процентному розміру 89% від суми грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019 р. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зниження розміру пенсії [PERSON] з 89% до 70% грошового забезпечення при здійсненні з 01.04.2019 року перерахунку та виплати пенсії за вислугу років на підставі довідки [INFO] №ФД104942 від 12.07.2021 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.04.2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилаючись на норми законодавства та правові позиції Верховного Суду, апелянт вказує, що оскільки пенсія йому призначена у 2005 році, то відповідачем протиправно обмежено максимальний розмір пенсії. Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 89% грошового забезпечення. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 року по справі №160/13391/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка виразилася у не проведенні перерахунку пенсії [PERSON] на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № ФД 104942 від 12.07.2021, виданої [INFO], зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 1 квітня 2019 року з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення № ФД 104942 від 12.07.2021, виданої [INFO], та з урахуванням раніше виплачених сум. Пенсія позивачу перерахована на підставі довідки [INFO] з 01.04.2019 року (підстава перерахунку: рішення суду) у розмірі 70% грошового забезпечення. 07.12.2021 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просив здійснити перерахунок пенсії з 01.04.2019 року з урахуванням 89% відповідних сум грошового забезпечення. 07.12.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуло заяву позивача та листом за №43266-37850/Ш-01/8-0400/21 повідомило, що оскільки рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 року по справі №160/13391/21 не зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії позивача у розмірі 89% відповідних сум грошового забезпечення, відповідачем проведено перерахунок у розмірі 70% грошового забезпечення відповідно до ст. 13 Закону №2262. Суд першої інстанції вважав, що при перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 63 Закону №2262-ХІІ відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії, тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Відповідно суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку на підставі оновленої довідки № ФД 104942 від 12.07.2021 р., тому визнав протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо зменшення відсоткового значення розміру позивача з 89% до 70% грошового забезпечення. З метою захисту порушеного права позивача суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати відповідача здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки № ФД 104942 від 12.07.2021р., виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Суд першої інстанції вважав необґрунтованими позовні вимоги про проведення перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону №2262-ХІІ, пославшись на правовий висновок щодо застосування норм Закону №3668-VІ, викладений Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 року у справі №280/5154/19 та від 24.06.2020 року у справі №580/234/19. Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений висновок в частині відмови у задоволенні позову щодо протиправності обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача необґрунтованим, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, отримує пенсію за вислугу років по лінії Міністерства оборони України згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII з 2005 року в розмірі 89% грошового забезпечення. Дніпропетровським [INFO] 12.07.2021 р. видано позивачу довідку № ФД 104942 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, в якій зазначені наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад - 9 730 грн., оклад за військовим званням - 1 550 грн., надбавка за вислугу років (50%) - 5 640 грн., надбавка за таємність (20%) - 1 946 грн., надбавка за класну кваліфікацію (7%) - 681,10 грн., премія (35%) - 3 405,50 грн. Позивачем ініційоване питання про перерахунок пенсії на підставі зазначеної довідки, проте ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позивачу відмовлено у перерахунку пенсії. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року в справі № 160/13391/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 1 квітня 2019 року з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення № ФД 104942 від 12.07.2021, виданої [INFO], з урахуванням раніше виплачених сум. На виконання вказаного судового рішення відповідачем 01.12.2021 р. проведено перерахунок пенсії позивача. Виходячи з розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі ФД 104942 під час перерахунку відповідачем розмір пенсії визначено в розмірі 24 210,24 грн., виходячи з 70% грошового забезпечення, а також застосовано обмеження максимального розміру пенсії, внаслідок чого розмір пенсії встановлено в сумі 19 340,00 грн. Спірним під час апеляційного перегляду є виключно питання застосування органом Пенсійного обмеження пенсії позивача максимальним розміром. Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі - Закону № 2262-ХІІ). Стаття 13 Закону №2262-ХІІ у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугою строків служби збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2, категорій 2 та 3 - 80 процентів. В подальшому редакція статті 13 Закону № 2262-ХІІ змінювалась, зокрема, щодо максимального розміру пенсії - 90 процентів. 08.07.2011 р. прийнято Закон № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри "90" замінено цифрами "80". 27 березня 2014 року прийнято Закон №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Ці зміни набрали чинності з 1 травня 2014 року. Статтею 63 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній з 1 січня 2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій. Згідно з цією статтею перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються. Відтак, стаття 63 Закону №2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом. Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ умови, порядок та розміри вказаного перерахунку визначені постановою №103, якою постановлено здійснити перерахунок призначених до 1 березня 2018 року на підставі вказаного Закону пенсій з 1 січня 2018 року. Стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку. Зміни до статті 63 Закону №2262-ХІІ ні Законом №3668-VI, ні Законом №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися. Постанова №103 не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку. Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років, є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала. Приведене нормативне регулювання свідчить на користь висновку суду першої інстанції про протиправність зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії позивача з 89% до 70% при перерахунку на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення. При цьому висновки суду першої інстанції стосовно протиправності зменшення відсоткового розміру грошового забезпечення при перерахунку пенсії відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом у рішенні від 04 лютого 2019 року в зразковій справі №240/5401/18, відповідно до якої Верховний Суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі постанови КМУ №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Разом з тим, суд визнає помилковим висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог щодо обмеження максимального розміру пенсії. Як зазначено судом вище, при проведенні перерахунку пенсії позивача на виконання судового рішення у справі № 160/13391/21 ні підставі довідки про складові грошового забезпечення від 12.07.2021 р. № ФД 104942 органом Пенсійного фонду не тільки зменшено відсоток грошового забезпечення з 89% до 70%, але й застосовано обмеження максимального розміру пенсії, внаслідок чого розмір пенсії встановлено в сумі 19 340,00 грн. Як вказано вище, суд першої інстанції вважав правомірним застосування відповідачем обмеження максимального розміру пенсії із посиланням на правовий висновок щодо застосування норм Закону №3668-VІ, викладений Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 року у справі №280/5154/19 та від 24.06.2020 року у справі №580/234/19, проте суд визнає такий висновок суду першої інстанції неправильним, адже ґрунтується на висновках Верховного Суду, які не є застосовними до спірних в цій справі правовідносин, позаяк викладені стосовно правовідносин з питання обмеження максимального розміру пенсії, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення», а не за Законом № 2262-ХІІ. Вирішуючи ці позовні вимоги по суті, суд зазначає таке. Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. №3668-VI встановлено, що максимальний розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Рішенням Конституційного Суду України у справі №1-38/2016 від 20.12.2016 р. №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-XII, які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення. У рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, створених відповідно до законів України, а також члени їхніх сімей мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту, а обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. З огляду на зміст статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. №3668-VI в редакції Закону України від 24.12.2015 р. №911-VIII (далі - Закон №3668-VI) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Закон №3668-VI набрав чинності 01.10.2011 р. Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. №911-VIII встановлено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року. Оскільки пенсія [PERSON] призначена у 2005 році, відсутні підстави для обмеження максимального розміру пенсії позивача під час перерахунку. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 15.04.2019 р. у справі №127/4270/17. Крім того, суд звертає враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16.12.2021 р. в справі №400/2085/19, яка полягає у наступному. « 22. При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. 23. Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. 24. При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI. 25. Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. 26. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. 27. Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. 28. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи. 29. У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. 30. Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI. 31. Тому обмеження Головним управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області максимального розміру пенсії [PERSON] , право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.». Таким чином, позовні вимоги про протиправність обмеження пенсії позивача максимальним розміром та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії без застосування такого обмеження мають бути задоволені. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не в повній мірі відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення. На користь позивача відповідно до частини першої статті 139 КАС України суд стягує судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 2 396,60 грн., з яких 908,00 грн. - судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, 1 488,60 грн. - судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги. Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Результат розгляду: granted