Рішення адміністративного суду від 2022-10-25 00:00:00+03

в червні 2022 року позивач, - [PERSON] , звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 09.05.2022 № 457 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Вінницькій області", в частині застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. Також, позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ № 61 о/с від 09.05.2022 про звільнення з посади слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та поновити [PERSON] на посаді. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.08.2022 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 09.05.2022 № 457 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Вінницькій області" в частині застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 61 о/с від 09.05.2022 про звільнення [PERSON] з посади слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Поновлено [PERSON] на посаді слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Рішення в частині поновлення [PERSON] на посаді допущено до негайного виконання. Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволені позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Представник відповідача підтримав доводи зазначені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник позивача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заслухавши, суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного. Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, позивач [PERSON] з 2017 року проходив службу в поліції, з 06.12.2021 року на посаді слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Наказом начальника головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 09.05.2022 року № 557, на підставі отриманої інформації про складення працівниками УПП у Вінницькій області 08.05.2022 року відносно [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначене службове розслідування (а.с. 21, 37, 38, 41). За його результатами, 09.05.2022 складено висновок службового розслідування (а.с. 16-20), яким встановлено, що 08.05.2022 о 23:25 екіпажем УПП у Вінницькій області по вул. Пирогова, 38 у м. Вінниці зупинено автомобіль під керуванням [PERSON] . Під час спілкування, у останнього виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду [PERSON] відмовився. За наслідками чого, відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 41). Відповідно до висновку службового розслідування, члени дисциплінарної комісії вважали за необхідне за порушення вимог частини 1, пунктів 1, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" та абзацу 1 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, застосувати до слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Наказом керівника головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 09.05.2022 №457 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Вінницькій області" за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні Присяги поліцейського, вимог частини 1, пунктів 1, 6 частини 3 статті 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, застосоване до слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 34-36). Наказом головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 09.05.2022 № 61 о/с, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області [PERSON] з 09.05.2022 (а.с. 3). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2022 закрите провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно [PERSON] у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 6-7). Позивач, вважає притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції незаконним, у зв`язку з чим і звернувся до суду з відповідним позовом. Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, яким затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, прийнятий саме у зв`язку з реалізацією окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України, зокрема частини 10 статті 14, частини 7 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, має відповідну назву, метою його є належна організація заходів, спрямованих на зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів Національної поліції України, запобігання надзвичайним подіям за участю поліцейських, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань за фактами порушення поліцейськими службової дисципліни. Як свідчать матеріали справи, підставою для призначення службового розслідування відносно [PERSON] стала інформація про складення працівниками УПП у Вінницькій області 08.05.2022 відносно [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому така підстава відсутня у пункті 2 Розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України. Алгоритм дій, у випадках вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, чітко визначений пунктом 3 Розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, та пов`язаний із матеріалами про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення. Дана норма є імперативною, оскільки не містить альтернативного способу та/або шляху у прийнятті уповноваженою особою рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції погоджується з доводами сторони позивача про можливість притягнення його до дисциплінарної відповідальності лише за наслідком розгляду матеріалів адміністративного правопорушення. Крім того, суд першої інстанції зазначає, що ч.3 ст.11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачає, що поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом. Таким чином, оскільки згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області позивача не було в установленому чинним законодавством порядку притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху, то відповідачем неправомірно притягнуто [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку. На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не доведено порушення позивачем службової дисципліни, відтак оскаржувані накази про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення з посади публічної служби є протиправним та підлягають скасуванню. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України "Про Національну поліцію". Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України "Про Національну поліцію"\~ Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Відповідно до ч.1\~ст.18 Закону України "Про Національну поліцію"\~поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень\~ Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді. Згідно з ч.2\~ст.18 Закону України "Про Національну поліцію"\~ поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. Відповідно до ч.1\~ст.19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Як передбачено ч.1\~ст.48 Закону України "Про Національну поліцію"\~призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у\~ статті 47 цього Закону, якою в свою чергу визначено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. Відповідно до ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 9-1) у зв`язку з наявністю реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований в інший спосіб; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави; 12) у разі надання особою завідомо неправдивої інформації під час прийняття на службу в поліції. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України "Про Національну поліцію" рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції. Відповідно до ст.19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Згідно з ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Згідно з ч.1 ст.59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про Національну поліцію" відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції. Разом з тим, Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, який набрав чинності 07.10.2018. (далі - Дисциплінарний статут). Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог. Вказаним Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень. Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - отримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Отже, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені. Згідно з ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу. Як передбачено ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Відповідно до ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. Згідно з ч.1 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Відповідно до ч.2-4 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Згідно з ч.6 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. Крім того, у відповідності до ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Згідно з ч.7,8 ст.19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Відповідно до ч.3, 4, 8, 9 ст.20 Дисциплінарного статуту керівник Національної поліції України уповноважений застосовувати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, до всіх поліцейських. Інші керівники застосовують дисциплінарні стягнення в межах повноважень, визначених керівником Національної поліції України. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції, звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь здійснюється керівниками, які уповноважені приймати на службу до поліції, призначати на посаду та присвоювати спеціальне звання. Крім того, у відповідності до статті 37 Закону України «Про запобігання корупції», Закону України «Про Національну поліцію», з метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила). Згідно з п.1 Розділу І Правил ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування. Відповідно до абз.1, 5, 11 п.1 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків. Згідно з п.1 Розділу IV Правил за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Згідно з п.1 Розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок), підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Відповідно до п.2 Розділу ІІ Порядку, службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: - внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; - повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку; - надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України "Про запобігання корупції"; - ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до загибелі або поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського під час виконання ним службових повноважень; - недотримання підстав та порядку застосування або використання вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу; - недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування; - втрату поліцейським службового посвідчення та спеціального нагрудного знака (жетона), табельної, добровільно зданої чи вилученої зброї або боєприпасів, нагородної зброї, якщо вона зберігалася в територіальному органі поліції чи його територіальному (відокремленому) підрозділі, а також закладі, установі Національної поліції України, що належать до її управління (далі - органі (підрозділ, заклад, установа) поліції), а також втрату спеціальних засобів поліцейським чи відсутність їх в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів, а також тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження; - розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом; - порушення законодавства України у сфері фінансово-господарської діяльності органів поліції, а також установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, виявлені під час ревізій або перевірок, внутрішніх аудитів; - перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; - приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку. Як передбачається п.3 Розділу ІІ Порядку службове розслідування не призначається в разі надходження до органу (підрозділу, закладу, установи) поліції чи закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (далі - ЗВО), матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення. У цьому разі рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, підставою для призначення службового розслідування відносно [PERSON] стала інформація про складення працівниками УПП у Вінницькій області 08.05.2022 відносно [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як вбачається з постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2022 позивача не було в установленому чинним законодавством порядку притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, закрите у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а тому як вірно вказав суд першої інстанції відповідачем неправомірно притягнуто [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку. Щодо посилання апелянта на позицію Верховного Суду в справі №806/2555/17 колегія суддів зазначає, що в даному проваджені вказувалось те, що особа відмовилась від проходження медичного освідування, а також позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу за ст.122 КУпАП. Проте, поставою в межах справи №127/9688/22 встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення. З урахуванням вказаного, колегія суддів зазначає, що згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, з урахуванням вказаного колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вина позивача у вчиненні вказаного дисциплінарного правопорушення, є недоведеною, а тому висновок відповідача про порушення позивачем службової дисципліни, зокрема основних обов`язків поліцейського, передбачених статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", Присяги поліцейського, Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, вимог пункту 2.5 ПДР України, а також скоєння вчинку, що підриває авторитет поліції є також недоведеним, оскільки не підтверджуєтеся належними та допустимими доказами. При цьому дисциплінарне покарання особи, вина якої не доведена належними та допустимими доказами не може вважатись результатом ефективного розслідування. З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо в даному випадку відповідач діяв неправомірно та без встановлення усіх обставин дисциплінарної справи (проступку). Також, посилання відповідача щодо призначення та проведення службового розслідування не у зв`язку з перебуванням [PERSON] з ознаками алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля, не знаходять свого підтвердження, оскільки саме дана обставина вказана в Наказі відповідача №557 від 09.05.2022, як підстава для призначення службового розслідування. Тобто, фактично підставою є адміністративне правопорушення, яке фактично було відсутнє за постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2022 в межах справи №127/9688/22. Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, щодо задоволення позовних вимог. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року). Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29). Разом з тим, у відповідності до вимог ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Результат розгляду: denied