Рішення адміністративного суду від 2022-06-30 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив суд: - визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] з 90% до 60% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; - зобов`язати відповідача відновити право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; - зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] в розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно довідки Чернігівського апеляційного суду від 17.09.2020 №7-09/16 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 позов задоволено частково: - визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо зарахування [PERSON] до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період його служби в органах МВС з 23.05.1985-15.06.1992 - 07 років 22 дні; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати [PERSON] до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період його служби в органах МВС з 23.05.1985-15.06.1992 - 07 років 22 дні; - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо здійснення перерахунку та виплати з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] у розмірі 60% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] у розмірі 74% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою Чернігівського апеляційного суду від 17.09.2020 №7-09/16 та з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви. Відповідач вважає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується за роки роботи тільки на посаді судді, а період служби в органах МВС неможливо врахувати як суддівський стаж. Оскільки за матеріалами пенсійної справи період роботи позивача на посаді судді становить повних 25 років 10 місяців 7 днів, тому пенсійним органом правомірно здійснено перерахунок його довічного грошового утримання, виходячи із розрахунку 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Відповідач зауважує, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу розраховано відповідно до норм чинного законодавства, тобто у чіткій відповідності до приписів статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII. Судом першої інстанції не враховано, що вказана норма не містить жодних відсилочних норм, а відтак відсутні й підстави для врахування в період роботи на посаді судді будь-яких інших періодів, у тому числі і тих, про які просить позивач. Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив. У відповідності до положень частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2018 [PERSON] звільнений з посади судді, голови Апеляційного суду Чернігівської області у відставку. Відповідно до Довідки-розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді Апеляційного суду Чернігівської області у відставці від 04.09.2021 стаж роботи [PERSON] станом на 20.04.2018 становить 32 роки 11 місяці 05 днів, що включає період: служби в органах МВС з 23.05.1985-15.06.1992 - 07 років 22 дні; роботи на посаді народного судді Рубіжанського міського народного суду Луганської області з 15.06.1992-01.11.1999 - 07 років 04 місяці 16 днів; роботи на посаді судді Луганського обласного суду (Апеляційного суду Луганської області), заступника голови Апеляційного суду Луганської області з 02.11.1999-30.11.2010 - 11 років 28 днів; роботи на посаді судді, голови Апеляційного суду Чернігівської області з 01.12.2010-20.04.2018 - 07 років 04 місяці 19 днів. Вказані періоди служби та роботи підтверджуються копією Трудової книжки від 07.07.1976. Листом від 01.04.2021 відповідач повідомив позивача про те, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 по справі № 620/5824/20 щодо здійснення йому, як судді у відставці, перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Чернігівського апеляційного суду від 17.09.2020 №7-09/16 , з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 виконано. Втім, не погодившись із тим, що при перерахунку відповідач зменшив відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 60%, позивач звернувся до суду з даним позовом до суду. Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині виходив з того, що до стажу роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен зараховуватись, в тому числі, період його служби в органах МВС з 23.05.1985-15.06.1992, що становить 07 років 22 дні. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач має 12 повних років роботи на посаді судді понад 20 років, тому відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII він має право на довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді із збільшенням на 24% від суми довічного грошового утримання (12 років х 2%). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного. На виконання ч. 1 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. За рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. На виконання ч. 3 ст. 142 «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Отже, відсоткове співвідношення щомісячного довічного грошового утримання до суддівської винагороди судді безпосередньо залежить від стажу роботи на посаду судді. За приписами ст. 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Дійсно, вказана норма права не передбачає можливості зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів роботи слідчим. Разом з тим згідно з абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Рішенням VIII сесії Луганської обласної ради народних депутатів ХХІ скликання від 05.06.1992 [PERSON] було обрано на посаду народного судді Рубіжанського міського суду Луганської області. На день обрання позивача на посаду народного судді діяв Закон Української радянської соціалістичної республіки «Про судоустрій Української РСР» від 05.06.1981 №2022-X. Далі було прийнято Закон союзу радянських соціалістичних республік «Про статус суддів в СРСР» від 04.08.1989 №328-I. Вказані нормативно-правові акти не передбачали право судді на відставку та не регулювали питання обчислення стажу судді. Право судді на відставку вперше було врегульовано Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-XII (далі - Закон №2862-XII), що набрав чинності 10.02.1993. За приписами ч. 1 ст. 43 Закон №2862-XI кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків. Законом України від 24.02.1994 №4015-XII положення ч. 4 ст. 43 Закон №2862-XI було доповнено новим абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років». Отже, положення ч. 4 ст. 43 Закон №2862-XI у сукупності з абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII гарантують позивачу зарахування до стажу роботи на посаді судді відповідних періодів роботи на посаді слідчого, за умови, що його стаж роботи на посаді саме судді становить не менше 10 років. Як вбачається з матеріалів справи, стаж роботи позивача на посаді судді становить 25 років 10 місяців 7 днів. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до стажу роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає зарахуванню також стаж роботи на посадах слідчого органів внутрішніх справ. Втім, колегія суддів звернула увагу, що суд першої інстанції помилково зарахував позивачу увесь його стаж роботи в органах МВС, натомість, як вбачається з послужного списку №П-312827 [PERSON] він з 23.05.1985 по 07.01.1988 працював на посаді старшого експерта криміналіста РОВД. На посаді слідчого позивач працював з 07.01.1988 по 15.06.1992 (04 роки 05 місяців 08 днів). Отже, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що довічне грошове утримання позивачу повинно обчислюватись в розмірі 74% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Такий відсоток буде становити 70%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 10 х 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років), враховуючи те, що стаж роботи позивача на посаді судді становить 25 років 10 місяців 7 днів та стаж служби на посаді слідчого - 04 роки 05 місяців 08 днів, що сукупно становить 30 років 03 місяці 13 днів. Доводи відповідача про те, що Закон №2862-XII втратив чинність, як на час виходу позивача у відставку, так і на час проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, колегія суддів вважає необґрунтованими та наголошує на тому, що можливість застосування визначених цим Законом правил обчислення стажу роботи на посаді судді прямо передбачена абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2862-XII. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19.08.2021 у справі №369/2234/17 та від 23.09.2021 у справі №620/1944/20 З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що при визначенні відсоткового співвідношення щомісячного довічного грошового утримання позивача до суддівської винагороди судді, зазначеної в Чернігівського апеляційного суду від 17.09.2020 №7-09/16, відповідач зобов`язаний врахувати також наявність у позивача стажу роботи на посаді слідчого. Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача частково знайшли своє підтвердження під час перегляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

Результат розгляду: partial