Рішення адміністративного суду від 2022-05-31 00:00:00+03

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області) звернулося до суду з заявою про роз`яснення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №380/12374/21 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року заяву задоволено. Роз`яснено, що пенсія [PERSON] з врахуванням страхового стажу та заробітної плати (доходу), вказаних в архівній довідці від 16.04.2019 №М-291/03-9, виданої відділом міського архіву виконкому Дрогобицької міської ради, слід перераховувати та виплачувати з 17.02.2020. Ухвала мотивована тим, що з мотивувальної та резолютивної частини рішення суду випливає, що його текст потребує розширеного тлумачення, шляхом роз`яснення та винесення процесуального документу з цього приводу. Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, з посиланням на її незаконність, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд визначивши дату перерахунку та виплати пенсії з 17.02.2020 змінив зміст, вніс зміни (нові дані) в існуюче рішення, чим порушив процесуальний порядок його виконання. Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України). Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулося до суду із заявою про роз`яснення рішення суду. Просило роз`яснити з якої саме дати слід здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача задля усунення перешкод у виконанні рішення суду. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до частини 1 статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, та зумовлено нечіткістю судового рішення за змістом, коли таке є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить. Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Таким чином, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення. Згідно резолютивної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №380/12374/21 частково задоволено позов. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) внести зміни в систему персоніфікованого обліку, зарахувавши стаж роботи і відомості про заробітну плату [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в ВАТ «Дрогобицький долотний завод» за період з 01.01.2001 по 31.12.2001 згідно з архівною довідкою від 16.04.2019 №М-291/03-9, виданою відділом міського архіву виконкому Дрогобицької міської ради. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) вирішити питання про перерахунок та виплату пенсії [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з врахуванням страхового стажу та заробітної плати (доходу), вказаних в архівній довідці від 16.04.2019 №М-291/03-9, виданою відділом міського архіву виконкому Дрогобицької міської ради. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10, ЄДРПОУ 13814885) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 30 коп. Суд першої інстанції дійшов висновку, що з мотивувальної та резолютивної частини рішення суду випливає, що його текст потребує розширеного тлумачення, шляхом роз`яснення та винесення процесуального документу з цього приводу, оскільки як встановлено судом, у позовних вимогах позивач не просив зобов`язати орган Пенсійного фонду перерахувати та виплатити пенсію з певної дати, а відповідач не акцентував увагу на даті, з якої слід провести перерахунок. Відтак, у відповідача при виконанні рішення суду виникли труднощі. Підставою звернення позивача із позовом до суду у даній справі стало рішення ГУПФУ у Львівській області про відмову у перерахунку пенсії. Вказане рішення винесене за результатами повторного розгляду заяви позивача про проведення перерахунку від 17.02.2020. Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при вирішенні питання про перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з врахуванням страхового стажу та заробітної плати (доходу), вказаних в архівній довідці від 16.04.2019 №М-291/03-9, виданої відділом міського архіву виконкому Дрогобицької міської ради такий має здійснюватися саме з дати первинного і єдиного у даному випадку звернення позивача. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). З урахуванням наведеного, оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зміст рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 потребував розширеного тлумачення шляхом роз`яснення та винесення процесуального документу з цього приводу. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Результат розгляду: denied