Рішення адміністративного суду від 2022-07-12 00:00:00+03

[PERSON] звернувся з вищевказаним адміністративним позовом до суду з в якому, з урахуванням уточнень просив: - стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на його користь невиплачену частину заробітної плати за період з 15.03.2021 по 22.10.2021, а саме різницю між посадовим окладом і надбавкою за вислугу років, які повинні були виплачуватись згідно вимог\~ \~Закону України «Про прокуратуру»\~ \~та фактично виплаченими коштами у сумі 196 765,73 грн. (сто дев`яносто шість тисяч сімсот шістдесят п`ять гривень 73 копійки); - стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на його користь вихідну допомогу при звільненні в розмірі середньомісячної заробітної плати у сумі 8 093,03 грн.; - стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 25.10.2021 і по день фактичного розрахунку; - стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської обласної прокуратури витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень) та судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок). В обґрунтування позову зазначено, що починаючи виведення позивача з 15.03.2021 поза штат осіб, які в межах\~ \~Закону № 113\~ \~не отримали рішення про успішне проходження атестації, та тим самим зменшення їм заробітної плати, напряму суперечить вимогам ст. 6 Угоди про асоціацію та підриває принципи стабільності і дієвості демократичних інституцій, верховенства права та поваги до прав людини і основоположних свобод. Зміна назв органів прокуратури на підставі\~ \~Закону №113\~ \~не могла відбуватись без переведення діючих прокурорів на посади у нових штатних розписах, що є порушенням ст..8 Конвенції в частині незаконного втручання у виконання прокурорами своїх обов`язків. За період з 15.03.2021 року по 22.10.2021 року йому нараховувалась заробітна платна у меншому розмірі ніж передбачено ч.1\~ \~ст.81 Закону України «Про прокуратуру»\~ \~якою визначено, що заробітна плата прокурора регулюється цим законом та не може визначатися іншими нормативно-правовим актами. При звільненні йому не \~виплачено вихідну допомогу як це передбачено ст. 44 КЗпП України та не виплачено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2022 року позовні вимоги було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури щодо не нарахування та не виплати позивачу заробітної плати з 15.03.2021\~ \~року по 22.10.2021 року в порядку та у розмірах, передбачених ч.ч.2-5 та 7\~ \~ст.81 Закону України «Про прокуратуру». Зобов`язано Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати заробітну плату позивачу з 15.03.2021 року по 22.10.2021 року в порядку та у спосіб, визначені ч.ч.2-5 та 7\~ \~ст.81 Закону України «Про прокуратуру»\~ \~та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до виплати. Визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури щодо невиплати позивачу вихідної допомоги при звільненні. Зобов`язано Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити позивачу вихідну допомогу при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку, що складає 8093,03 грн. (вісім тисяч дев`яносто три гривні три копійки). Зобов`язано Дніпропетровську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з 25.10.2021 року по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденного розміру 376,42 грн. (триста сімдесят шість гривень сорок дві копійки). У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Дніпропетровська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що \~на правовідносини \~щодо \~нарахування \~та виплати заробітної плати позивачу, як прокурору місцевої \~прокуратури, у період з 15.03.2021 по 22.10.2021 \~рішення Конституційного Суду України № 6-р/2020 у справі № 1-223/2018 (2840/18) не поширюється, оскільки ці правовідносини з 25.09.2019 року врегульовано іншим нормативно-правовим актом, а саме \~Законом № 113-ІХ, який є чинним та неконституційним не визнано. Так само є чинними і положення Постанови № 505, а тому підстави для її незастосування до 15.03.2021 року відсутні. Позивача звільнено з підстав та у порядку, визначених Законами № 1697-VІІ та № 113-ІХ, якими не передбачено виплату вихідної допомоги при звільненні, позивач не набув права на її отримання. Статтею 44 КЗпП України спірні \~правовідносини взагалі не регулюються.. В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, позивач надав клопотання про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та з \~матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 24.03.2010 по 22.10.2021 працював у органах прокуратури України, з 15.12.2015 на посаді прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області. З 15.03.2021 року наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури №707к від 15.03.2021 року визначено робоче місце [PERSON] - прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області в Криворізькій південній окружній прокуратурі Дніпропетровської області. З 22.10.2021 року наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 3326к від 19.10.2021 року

Результат розгляду: partial