Рішення адміністративного суду від 2023-05-18 00:00:00+03

Позивач [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Череватий П.М. звернулися до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 217339 від 27 березня 2023 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а провадження у справі закрити. Посилається на те, що 27.03.2023р поліцейським відділення поліції №3 (смт. Гусятин) Чортківського РВП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області стосовно нього було винесена постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №217339, якою притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.. Вважає, що вказана постанова по справі про адміністративне правопорушення є незаконною і необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубими порушеннями чинного законодавства та є такою що підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв вище вказаних адміністративних правопорушень за обставин вказаних у оскаржуваній мною постанові. З доказами, які підтверджують його винуватість, на місці складання постанови позивач ознайомлений не був. Відтак вважає, щодо адміністративної відповідальності був притягнутий незаконно. Ухвалою Гусятинського районного суду від 14 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представником відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області подано відзив на позов, в якому сторона відповідача виклала свої заперечення щодо позову, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що 27.03.2023 року поліцейським СРПП ВП №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області винесено постанову серії БАД №217339 згідно якої 27.03.2023 року, позивач керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. [NUMBER] і при зміні напрямку руху не увімкнув світловий покажчик повороту, а також при перевірці документів не пред`явив документи на автомобіль та страхового полісу, чим порушив п.п. 9.2 б) та 2.1. а), б), ґ) ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП. Додатково зазначено, що вказане правопорушення зафіксоване на відеозапис. Згідно поданої представником позивача адвокатом Череватим П.М. заяви про зміну підстав позову від 15.05.2023 року, сторона позивача вважає, що існують додаткові підстави для скасування оскаржуваної постанови. Такими додатковими підставами є: не задокументоване затримання позивача та порушення під час розгляду справи його права на захист; відсутність у змісті оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності посилань на будь-які технічні засоби, за допомогою якого здійснено відеозапис наданий представником відповідача, що свідчить про неналежність такого доказу (позиція позиція Верховного Суду у справі №524/5536/17, постанова від 15.11.2018р.).; невідповідність зазначеного у оскаржуваній постанові часу вчинення адміністративного правопорушення, а саме 16 години (хвилини не читабельні), в той час як знаданого представником відповідача уривку відеозапису сліду, що транспортний засіб під керуванням позивача був зупинений ще о 15 год 43 хв.Учасники справи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача адвоката Череватого П.М. надійшла заява про неучасть в розгляді справи, представник позивача підтримує адміністративний позов повністю, з мотивів викладених в заявах по суті. Представник відповідача Головного управління національної поліції в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини відзиву просив розгляд справи проводити у відсутності їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БАД № 217339 від 27 березня 2023 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП з застосуванням ст. 36 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Ст.222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суд зазначає, що диспозиції частини 2 статті 122 КУпАП та частини 1 статті 126 КУпАП є бланкетними, а тому при складанні протоколу необхідно викласти суть правопорушення, виходячи з частини другої цієї статті з посиланням на конкретний пункт Правил Дорожнього руху України, який вважається порушеним та/або норми спеціального Закону. З оскаржуваної постанови вбачається, що в ній частково відсутнє (не читається) посилання, яку норму ПДР України позивачем порушено. Для підтвердження порушення Позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, постанову про накладення адміністративного стягнення, відеозапис події, тощо. Як встановлено, ухвалою суду від 14.04.2023 року у сторони відповідача на підтвердження правомірності постанови витребовувалась постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 217339 від 27 березня 2023 року. Однак, відповідачем не виконано ухвалу суду в частині надання, зокрема, копії оскаржуваної постанови. Суд зазначає, що долучена позивачем до позовної заяви копія оскаржуваної постанови на обґрунтування позовних вимог, є копією із вкрай низькою якістю, що виключає можливість візуально сприймати інформацію, зокрема встановити її зміст. Як встановлено, стороною відповідача на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови до відзиву долучено диск з відеозаписом. Згідно з п.9 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису. Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення. Пунктом 5 Розділу ІІ Інструкції № 1026 установлено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. В судовому засіданні досліджено відеофайл, долучений до матеріалів справи. Як встановлено, в порушення Розділу ІІ Інструкції № 1026 у долученому відеофайлі час відеофіксації зазначено 15:43 год., що не відповідає часу вказаному у оскаржуваній постанові, де значиться із виправленням 16:35 год. Як встановлено, наявні матеріали відеофіксації, досліджені в судовому засіданні не є повними, не відображають відомостей про вчинення [PERSON] адміністративних правопорушеннь, передбачених ч.2 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП та процедури складання відносно [PERSON] оскаржуваної постанови, її оголошення. Також як вбачається із зазначених відеозаписів, після зупинки авто під керуванням позивача його було затримано працівниками поліції, застосовано кайданки, підстав затримання повідомлено не було, як і не було складено протоколу затримання З врахуванням наведеного суд вважає обгрунтованим доводи представника позивача адвоката Череватого П.М. про те, що [PERSON] під час розгляду поліцейським адміністративних матеріалів та винесення оскаржуваної постанови, був затриманою особою без складання відповідного протоколу адміністративного затримання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» особи, до яких застосовано адміністративне затримання, мають право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України. Як вбачається із відеофайлу «00000_00000020230327162815_0010А» (07 хв. 30 с. запису, час на відео 16 год. 35 хв.), [PERSON] будучи затриманою особою, до складення щодо нього оскаржуваної постанови (16 год. 45 хв.), просив у працівників поліції надати йому безоплатного адвоката, однак прохання останнього було проігноровано, чим порушено право на захист останнього. Зазначене у свою чергу свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення (позиція Верховного Суду у справі №524/9827/16-а, постанова від 18.02.2020 року). З врахуванням встановлених обставин, зазначений відеозапис не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 73,74 КАС України. Інших належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідач не надав. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП є недоведеним. Така правова позиція висловлене в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). Суд звертає увагу на те, що сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. (Постанова КАС ВС від 14.05.2020 в справі №240/12/17). Посилання на оскаржувану постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме собою описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17). З огляду на викладене, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих у розумінні статті 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена КАС/ВС в постанові від 08.07.2020 у справі № 177/525/17. Підсумовуючи вказане, суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122, частиною 1 статті 126 КУпАП, оскільки не з`ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 280 КУпАП, та не спростовано позицію позивача. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016). Вказане у своїй сукупності дозволяє суду дійти висновку, що постанова серії серії БАД №217339 від 27.03.2023 року не відповідає критеріям законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, а тому підлягає скасуванню. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Череватий Петро Миколайович, який підлягає до задоволення. Враховуючи те, що матеріали справи містять достатні та обґрунтовані дані, які свідчать про поважність причин, що перешкоджали позивачу протягом визначеного КАС України процесуального строку реалізувати своє право на подання заяви про зміну підстав позову, вважаю за можливе поновити позивачу пропущений процесуальний строк на звернення до суду відповідно до приписів ст.ст. 47, 121 КАС України. Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відтак, на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління національної поліції в Тернопільській області слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 536 грн. 80 коп.. На підставі викладеного,

Результат розгляду: granted