Рішення адміністративного суду від 2022-10-27 00:00:00+03

06.01.2022 року [PERSON] (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач) в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування йому боргу зі сплати ЄСВ у розмірі 20612,02 грн.; скасувати вимогу №Ф-311234-55У від 06.11.2020 року; зобов`язати відповідача виключити з Інтегрованої картки платника фізичної особи-підприємця [PERSON] недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нараховану за І квартал 2019 року по IV квартал 2020 року у розмірі 20612,02 грн. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.03.2022 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії\~ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування [PERSON] боргу зі сплати ЄСВ у розмірі 20612,02 грн.; скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 06.11.2020 року №Ф-311234-55У про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування чи загальну систему оподаткування, є платниками єдиного внеску. Не подання звітності та не здійснення підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства, не звільняє платника від сплати єдиного внеску. Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДПС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника. Апелянт вказував, що позивач припинив підприємницьку діяльність 18.02.2021року, до цього часу, внески повинні бути сплачені. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відбулось включення відомостей про фізичну особу-підприємця [PERSON] до Держреєстру, і до часу внесення запису про припинення підприємницької діяльності, [PERSON] зберігав статус підприємця та\~ \~платника податків, а відтак, на нього покладено обов`язок сплачувати ЄСВ на загальних підставах. Апелянт вказував, що сума єдиного внесок не може бути меншою за мінімальний страховий внесок. Для здійснення контролю за сплатою внеску фізичними особами-підприємцями, розроблено алгоритм автоматичного нарахування єдиного внеску, які щоквартально відображаються в інтегрованій картці платника. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вказувало, що у ФОП [PERSON] в інтегрованій картці відображається борг зі сплати єдиного внеску, зокрема 2754,18 грн., що несплаченим єдиним внеском за І квартал 2019 року, 2754,18 грн., що є несплаченим єдиним внеском за ІІ квартал 2019 року, 2754,18 грн., що є несплаченим єдиним внеском за ІІІ квартал 2019 року, 2754,18 грн., що є несплаченим єдиним внеском за ІV квартал 2019 року (помісячно у 2019 році 918,06 грн.), 2078,12 грн., що є несплаченим єдиним внеском за І квартал 2020 року, 1039,06 грн. несплачений єдиний внесок за ІІ квартал 2020 року, 3178,12 грн. несплачений єдиний внесок за ІІІ квартал 2020 року, 3300,00 грн. несплачений єдиний внесок за ІV квартал 2020 року, загальна сума нарахувань по несплаті єдиного внеску складає 20612,02 грн. і станом на 14.02.2022 року не сплачена сума складає 3300,00 грн. Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що платники єдиного внеску, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи. Відомості з інтегрованої картки платника внеску не входять до переліку «інших документів», оскільки не підтверджують суми виплат (доходу), такі відомості є підставою для призначення перевірки, під час проведення якої у платника внеску виникає право надати пояснення, що становить мінімальний стандарт права особи на участь у процесі прийняття рішення. Відповідно до форми ОК-7, виданої Пенсійним фондом України позивач протягом 2019 - 2020 років працював на підприємствах ПП «Мушкетер», ТОВ «Агролідер», ТОВ «Санфініті», ТОВ «Лерсен ЛТД», ТОВ «Нова енергетична компанія ЛТД»,\~ ТОВ «Мото Трейдинг», ТОВ «ВестОйлТрейдінг», які за нього перераховавли єдиний внесок. Позивач є застрахованою особою і єдиний внесок за нього нараховував та сплачував його роботодавець, у позивача відсутній обов`язок по сплаті вказаного внеску, оскільки фактично він є найманим працівником, а не самозайнятою особою. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області нараховано недоїмку з єдиного внеску в сумі 20612,02 грн. за період, коли позивач фактично не здійснював діяльність як самозайнята особа, та не отримував доходу, а вказаний внесок за нього сплачував роботодавець, є протиправною. Відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження своєї правової позиції, встановлено, що податковий орган, приймаючи оскаржувану вимогу, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством України. Враховуючи доводи сторін, суд першої інстанції визнав протиправними дії та скасував вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-311234-55У від 06.11.2020 року. Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково. Матеріалами справи встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27.03.2012 року [PERSON] зареєстрований \~як фізична особа-підприємець; 18.02.2021 року внесено запис про припинення [PERSON] ведення підприємницької діяльності та як фізичної особи-підприємця (№ рішення про припинення 2002230060001018573). Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 06.11.2020 року складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф 311234-55У\~ зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 17312,02 грн., яка визначена станом на 31.10.2020 року. \~ Суму вимоги зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування 17312,02 грн. нараховано згідно даних інтегрованої картки платника податків: зобов`язання, як фізичної особи - підприємця за 2019 рік у сумі 11016,72 грн.: за І квартал 2019 року 2754,18 грн., за ІІ квартал 2019 року 2754,18 грн., за ІІІ квартал 2019 року 2754,18 грн., за ІV квартал 2019 року (помісячно у 2019 році 918,06 грн.), за 2020 рік: за І квартал 2078,12 грн., за ІІ квартал 1039,06 грн., за ІІІ квартал 2020 року 3178,12 грн. Щодо нарахування єдиного внеску, [PERSON] звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з заявою, листом від 16.01.2021 року № 18718/6/04-36-24-09-14 повідомлено, що згідно даних інформаційно-телекомунікаційних систем, у [PERSON] обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску у сумі 20612,02 грн., у зв`язку з перебуванням на обліку з 2017 року, заборгованість обліковується та не підлягає списанню. Встановлено, що [PERSON] не погоджуючись з вимогою №Ф 311234-55У\~ від 06.11.2020 року звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області зі скаргою, яка рішенням від 14.12.2021 року № 97742/6/04-36-13-07-11 залишена без розгляду. До матеріалів справи долучено витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо [PERSON] , згідно яких, за період січня, лютого 2019 року єдиний внесок за [PERSON] сплачувало ТОВ «Виробнича компанія «Агролідер», за період березень червень 2019 року єдиний внесок ніким та самим [PERSON] не сплачувався, за період липень 2019 року грудень 2019 року єдиний внесок сплачувався ТОВ «Лерсен ЛТД», за період січень 2020 року березень 2020 року єдиний внесок сплачувався ТОВ «Санфініті», за період квітень червень 2020 року єдиний внесок ніким та самим [PERSON] не сплачувався, за період липень серпень 2020 року єдиний внесок сплачувався ТОВ «Нова Енергетична компанія ЛТД», за період вересень грудень 2020 року єдиний внесок сплачувався ТОВ «Вест Ойл Трейдінг». Таким чином, відповідно до \~Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо [PERSON] , протягом 2019 2020 року за нього сплачував єдиний внесок його роботодавець, окімперіоду березень червень 2019 року та квітень червень 2020 року. Позивачем долучено до матеріалів справи копію трудової книжки, відповідно якої він \~\~працював: за період з січня 2019 року по грудень 2019 року у ТОВ\~ ВК «Агролідер», ТОВ «Санфініті», ТОВ «Мото Трейдинг» та ТОВ «Лерсен ЛТД» на різних посадах; з січня 2020 року по грудень 2020 року\~ - ТОВ «Санфініті», ТОВ «Нова енергетична компанія ЛТД» та ТОВ «ВестОйлТрейдінг» на різних посадах. Відповідно до ч. 1 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 6 \~Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом. Платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців). Платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 5 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у\~ пунктах 4\~ (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування),\~ 5\~ та\~ 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати. Єдиний внесок для платників, зазначених у\~ статті 4\~ цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної\~ статтею 7\~ цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску. При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру. Згідно ч. 8 ст. 9 вищевказаного Закону, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у\~ пунктах 4,\~ 5\~ та\~ 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Згідно п. 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, єдиний внесок встановлюється відповідно до\~ Закону\~ в розмірі 22 відсотків на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску. У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої\~ Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Відповідно до частин 4, 8 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган \~доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом \~виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну \~політику, надсилає \~платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У \~разі \~незгоди \~з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску \~узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. Згідно пп. 1 п. 2 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, \~\~сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку такого платника в національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь. Згідно п. 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 (у редакції, дійсній на час виникнення спірних правовідносин), для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, єдиний внесок встановлюється відповідно до\~ Закону\~ в розмірі 22 відсотків на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску. У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої\~ Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Відповідно до п. 65.1\~ \~ст.\~ \~65 ПК України, взяття на облік фізичних осіб\~ \~підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із\~ \~Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Згідно ч. 1 ст. 1, ч. 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі. Державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом. Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є реєстрація такої особи як фізичною особою-підприємцем, адже саме з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань податковий орган одержує інформацію про перебування особи у статусі фізичної особи-підприємця, а, отже наявність статусу платника єдиного внеску. Також необхідною умовою для нарахування фізичній особі-підприємцю є отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати. Згідно пп. 1 п. 2 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449,\~ сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку такого платника в національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь. Встановлено, що [PERSON] за період з січня 2019 року по грудень 2019 року працював у ТОВ\~ ВК «Агролідер», ТОВ «Санфініті», ТОВ «Мото Трейдинг» та ТОВ «Лерсен ЛТД» на різних посадах, внески за нього сплачено за січень, лютий, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року; за період з січня 2020 року по грудень 2020 року\~ працював у ТОВ «Санфініті», ТОВ «Нова енергетична компанія ЛТД» та ТОВ «ВестОйлТрейдінг» на різних посадах, внески за нього сплачені за січень, лютий, березень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2020 року. Якщо особа є найманим працівником, така особа є застрахованою, і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем. Суд враховує, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 06.11.2020 року складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф 311234-55У\~ зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 17312,02 грн., яка визначена станом на 31.10.2020 року, до вимоги включено суму недоїмки за І квартал 2019 року 2754,18 грн., за ІІ квартал 2019 року 2754,18 грн., за ІІІ квартал 2019 року 2754,18 грн., за ІV квартал 2019 року (помісячно у 2019 році 918,06 грн.), за 2020 рік: за І квартал 2078,12 грн., за ІІ квартал 1039,06 грн., за ІІІ квартал 2020 року 3178,12 грн. Проте, у відзиві на позов та апеляційній скарзі, відповідач вказує про суму боргу позивача у розмірі 20612,02 грн., хоча вимога вимагає сплатити 17312,02 грн. Отже, [PERSON] був застрахованою особою, у спірний період, за який вимогою йому нараховано суму єдиного внеску до сплати (2019 рік І-ІІІ квартали 2020 року) був найманим працівником та за нього відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування його роботодавцями. Винятком є встановлена несплата [PERSON] єдиного внеску за березень, квітень, травень, червень 2019 року, квітень, травень, червень 2020 року, за ці місяці ані [PERSON] , ані роботодавці не сплачували єдиний внесок. Встановлено, що діяльність [PERSON] як фізичної особи-підприємця припинено 18.02.2021 року, до цього часу був зареєстрований як фізична особа-підприємець та навіть за відсутності доходу, при не здійсненні господарської діяльності зобов`язаний був нараховувати та сплачувати ЄСВ. Отже, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області при винесенні оскаржуваної вимоги не врахувало, що єдиний внесок за [PERSON] сплачувався. Несплачений єдиний внесок встановлено тільки за \~березень, квітень, травень, червень 2019 року, квітень, травень, червень 2020 року. У помісячному виразі: березень 2019 року 918,06 грн., квітень 2019 року 918,06 грн., травень 2019 року 918,06 грн., у сукупності дорівнює 3672,24 грн. За квітень 2020 року 1039,06 грн., за травень 1039,06 грн., за червень 2020 року 1039,06 грн., що разом дорівнює 3117,18 грн. Загальна сума єдиного внеску, який не сплачений [PERSON] або його роботодавцями за період березень червень 2019 року, квітень червень 2020 року складає 6789,42 грн. Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф 311234-55У\~ зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування винесена на суму 17312,02 грн., у частині суми 6789,42 грн. є правомірною, у частині суми 10522,60 грн. підлягає скасуванню. Відповідно до частин 4, 8 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган \~доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом \~виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну \~політику, надсилає \~платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У \~разі \~незгоди \~з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску \~узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Згідно п. 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 (у редакції, дійсній на час виникнення спірних правовідносин) вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції. У позовних вимогах [PERSON] просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування йому боргу зі сплати ЄСВ у розмірі 20612,02 грн., проте, встановлено, що вимогою зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено суму боргу 17312,02 грн. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не нараховувало суму боргу у розмірі 20612,02 грн., не вимагає сплатити таку суму як борг зі сплати єдиного внеску. Суд зазначає, що винесення вимоги у разі наявності у платника доведеного боргу є обов`язком контролюючого органу. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виносячи оскаржувану вимогу про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування діяло правомірно з огляду на встановлену наявність у [PERSON] несплату єдиного внеску, тільки невірно визначено суму недоплати. При винесенні рішення суд апеляційної інстанції керується судовою практикою, зокрема викладеною постановах Верховного Суду: від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19, від 23.01.2020 року у справі №480/4656/18, \~від 18.03.2020 року у справі №140/1777/19, від 27.03.2020 року у справі №140/2214/19. Згідно ч. 1, ч. 3 ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. При поданні позову, [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджує квитанцією від 06.01.2022 року. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, поверненню за рахунок бюджетних асигнувань на користь [PERSON] підлягає сума судового збору пропорційна до задоволених позовних вимог 330,80 грн. Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень. Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення позовних вимог повивача.

Результат розгляду: partial