Рішення адміністративного суду від 2023-03-10 00:00:00+02

У вересні 2022 року ТОВ «Строй Мир» (далі позивач, Товариство) звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) (далі відповідач, Митниця), в якому просило: - визнати протиправним та скасувати рішення Митниці №UА500020/2022/000236/2 від 06.09.2022 року про коригування митної вартості товарів. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості є протиправним, оскільки було прийняте з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання. Обставини, на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування такої митної вартості. Позивач посилається на те, що відповідно до умов контракту поставка здійснювалась на умовах СІР-Одеса, Чорноморськ, Южний, відповідно до якої всі витрати із завантаження, пакування товару, поставки та страхування вже були включені продавцем у вартість товару, яка відображена у відповідних супровідних документах, а тому надання додаткових документів, в яких в тому числі й окремо визначається вартість пакування, маркування та витрати на транспортно-експедиційні послуги митним законодавством не передбачається. Крім того, позивач не погоджується із застосуванням резервного методу до визначення митної вартості товарів та зазначає, що графа оскаржуваного рішення не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 року позовні вимоги задоволено повністю. Справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні. Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «Строй мир» як покупцем та Shunde Textiles import and export company of Guangdong як продавцем укладено контракт від 14.12.2021 року №CH-UA-14/12/21, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити на користь покупця товар «труба, нога меблеві». Вказаним контрактом з урахуванням додаткової угоди від 30.03.2022 року визначено, зокрема, що: - номенклатура, кількість та ціни продукції визначаються у товаросупровідних документах; - товар поставляється на умовах CIF / CIP ODESSA / CHORNOMORSK / PIVDENNYI згідно з Інкотермс-2010; - ціна за одиницю товару зазначається у товаросупровідних документах, якими є морський коносамент, комерційний рахунок-фактура, пакувальний лист; - по комерційному інвойсу №JR2103 від 16.01.2022 року постачання товару здійснюється на умовах CIP ODESSA / CHORNOMORSK / YUZHNYI. На умовах, визначених контрактом та на підставі супроводжувальних документів продавець здійснив поставку на адресу покупця відповідного товару: товар №1 - труби металеві з чорних металів/код товару 73063077; товар №2 - труби металеві з чорних металів/код товару 73066990; товар №3 - частини меблів/код товару 94039010; товар №4 - фланець/код товару 73079100; товар №5 - фурнітура меблева сталева/код товару 83024200. З метою митного оформлення указаного товару позивач подав до відповідача митну декларацію (МД) №UA500020/2022/015563 від 05.09.2022 року та документи, що підтверджують митну вартість товарів і обраний метод її визначення, у тому числі: - пакувальний лист б/н від 16.01.2022 року; - рахунок-фактура (інвойс) №JR2103 від 16.01.2022 року; - коносамент ZYTC220108701 від 27.01.2022 року; - навантажувальний документ №4008, №40081 від 05.09.2022 року; - зовнішньоекономічний договір (контракт) від 14.12.2021 року №CH-UA-14/12/21; - додаткова угода б/н від 30.03.2022 року до контракту; - автотранспортні накладі (СМR) від 30.08.2022 року №1307223, від 31.08.2022 року №307692; - сертифікат про походження товару №22С4406А0004/00164; - банківський платіжний документ №36 від 08.07.2022 року на суму 22385,20 дол. США. У митній декларації позивач самостійно розрахував митну вартість товарів, визначивши її за ціною договору в сумі 22385,20 доларів США. За результатами перевірки митної декларації та доданих документів відповідачем 05.09.2022 року сформоване повідомлення, відповідно до якого митницею на підставі статей 53, 54 Митного кодексу України покладено на позивача обов`язок подати в 10-тиденний строк додаткові документи, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Позивачем 06.09.2022 року подано на вимогу митного органу комерційну пропозицію та повідомлено, що інших документів подано не буде. Відповідачем прийняті рішення №UA500020/2022/000498 від 05.09.2022 року про відмову у митному оформленні (випуску) товарів та №UА500020/2022/000236/2 від 06.09.2022 року про коригування митної вартості товарів, відповідно до якого митна вартість товару визначена за резервним методом в сумі 65730,77 дол. США (товар №1 - 46105,69 дол. США; товар №2 - 9605,10 дол. США; товар №3 - 10009,80 дол. США; товар №4 - 3,26 дол. США; товар №5 - 6,92 дол. США). Згідно з рішенням відповідача, підставою для невизнання визначеної декларантом самостійно митної вартості товарів відповідач було наступне: - «…Згідно з частиною десятою статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Згідно з пунктом 4 статті 306 Господарського кодексу України транспортна експедиція є допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу. Законом України від 1 липня 2004 року №1955-ІV «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначено, що транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 №65 (далі - Методичні рекомендації), собівартість перевезень (робіт, послуг) - це виражені в грошовій формі поточні витрати підприємств, безпосередньо пов`язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення. У підпункті 8 пункту 29 Методичних рекомендацій зазначено, що до собівартості перевезень включаються також витрати, пов`язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг), зокрема, оплата послуг транспортно-експедиторських, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду). Враховуючи, що експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту, витрати на транспортно-експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після безпосередньо експедитором, документально підтверджуватись і піддаватись обчисленню. Надані декларантом документи не містять зазначених відомостей. Згідно п.1 розд.2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості.». - «…Відповідно до вимог розділу ІІІ «Правил...», затверджених наказом МФУ від 25.05.2012 №599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Проте, у наданому до митного оформлення платіжному дорученні відсутні дані щодо конкретної партії товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.». Також відповідачем зазначено, що «… 06.09.2022 декларантом надіслано: лист № б/н від 06.09.2022; комерційну пропозицію № б/н від 14.01.2022 з перекладом. В листі зазначено, що інших документів надано не буде. Згідно комерційної пропозиції № б/н від 14.01.2022 відсутня інформація про: виробника товару, посилання на зовнішньоекономічний контракт та інвойс, отже, не містить всіх необхідних реквізитів для встановлення зв`язку між поданою комерційною пропозицією та партією товару, яка ввозиться. Декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано.». Отже, враховуючи викладене та за результатами проведеної консультації, митну вартість товару скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст.64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу: по товару №1 - 2,51 дол. США за кг нетто (митна декларація №UА100230/2022/611569 від 08.08.2022 року); по товару №2 - 2,02 дол. США за кг нетто (митна декларація №UА403020/2022/18407 від 05.09.2022 року); по товару №3 - 4,02 дол. США за кг нетто (митна декларація №UА500050/2022/3350 від 18.05.2022 року); по товару №4 - 2,17 дол. США за кг нетто (митна декларація №UА209140/2022/86633 від 24.08.2022 року); по товару №5 - 4,07 дол. США за кг нетто (митна декларація №UА500110/2022/4836 від 03.05.2022 року). Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору. Контролюючим органом не наведено переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. За приписами ч.1 та ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (ч.3 ст.53 МК України). Тобто, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. При цьому, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Частиною 1 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. При цьому, ч.1 ст.57 МК України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. В силу вимог ч.ч.2-3 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (ч.4 ст.57 МК України). Отже, орган доходів і зборів здійснює контроль за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості. З наведених норм вбачається, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме у разі коли: - надані декларантом документи містять розбіжності; - або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - або наявні ознаки підробки. Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи мають підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. Як зазначено вище та вбачається зі змісту оскарженого рішення, відповідач обґрунтовує невизнання митної вартості, визначеної позивачем за першим методом (за ціною договору/контракту) тим, що позивачем не надано документів на підтвердження транспортних витрат, в тому числі й витрат на транспортно-експедиційні послуги, витрат на оплату послуг страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду). Неподання декларантом вказаних документів, на думку відповідача, означає те, що наявними документами не підтверджено числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 14.12.2021 року №CH-UA-14/12/21, додаткової угоди б/н від 30.03.2022 року до контракту та рахунку-фактури (інвойсу) №JR2103 від 16.01.2022 року, постачання товару здійснювалось на умовах поставки CIP ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNYI згідно з Інкотермс-2010. Згідно Інкотермс (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (в редакції 2010 року) термін «СІР» («Carriage and Insurance Paid to» в перекладі «Провезення та страхування оплачені до») означає, що продавець несе ті ж обов`язки, що і відповідно до терміну СРТ (тобто, продавець оплачує фрахт за перевезення товару до вказаного місця призначення, також в обов`язки продавця входить здійснення необхідного для вивозу митного очищення товару). Цей термін може використовуватися при перевезенні товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення. Суд першої інстанції вірно зазначив, що коли фрахт оплачується продавцем, то по суті він оплачується покупцем, так як витрати по фрахту звичайно включаються продавцем в загальну ціну товару. Згідно умов поставки СIP, згідно з Інкотермс-2010 та відповідно до умов зовнішньоекономічного договору (контракту) від 14.12.2021 року №CH-UA-14/12/21, всі витрати із завантаження, пакування товару, поставки та страхування вже були включені продавцем у вартість товару, яка відображена у відповідних супровідних документах. Тобто, позивач не мав обов`язку доводити документально ті окремі складові митної вартості, на які вказав митний орган, оскільки вони були включені в ціну товару. Отже, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи, - є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано. Надані позивачем митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги. Також слід зауважити, що як вбачається з матеріалів справи та спірного рішення, ще однією підставою для коригування відповідачем митної вартості товарів послугувала інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості. Колегія суддів зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості. Спрацювання системи управління ризиками не може бути самостійною підставою для коригування митної вартості товару, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. У своїх сталих правових позиціях Верховний Суд з приводу спірних правовідносин наголошує, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган. У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом, тощо. Однак, таких доказів не міститься в матеріалах даної справи. Проте саме на підставі наявної інформації баз даних ЄАІС митним органом встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, а саме: по товару №1 - 2,51 дол. США за кг нетто, (митна декларація №UA100230/2022/611569 від 08.08.2022 року), ніж заявлено декларантом - 0,9 дол.США за кг нетто; по товару №2 - 2,02 дол. США за кг нетто, (митна декларація №UA403020/2022/18407 від 05.09.2022 року), ніж заявлено декларантом - 0,9 дол.США за кг нетто; по товару №3 - 4,02 дол. США за кг нетто, (митна декларація №UA500050/2022/3350 від 18.05.2022 року), ніж заявлено декларантом - 0,6318 дол.США за кг нетто; по товару №4 - 2,17 дол. США за кг нетто, (митна декларація №UA209140/2022/86633 від 24.08.2022 року), ніж заявлено декларантом - 0,0667 дол.США за кг нетто; по товару №5 - 4,07 дол. США за кг нетто, (митна декларація №UA500110/2022/4836 від 03.05.2022 року), ніж заявлено декларантом - 0,2353 дол.США за кг нетто. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 55 МК України, митний орган за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті. При цьому, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598). З системного аналізу наведених приписів слідує, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за таким другорядним методом, як резервний метод, а також докладну інформацію щодо зроблених коригувань, яка використовувалась митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Важливо враховувати, що імпортовані позивачем товари мають свої особливості, в частині своїх якісних характеристик (розміри, матеріал і спосіб виготовлення, виробник, призначення виробу, тощо), які впливають безпосередньо на ціну товару, як і конкретні умови поставки. Водночас, відповідач зазначає, що вартість увезеного позивачу товару визначена на підставі раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений до митного оформлення час. Разом з цим, відповідач не надав до суду зазначених вище митних декларацій, які взяті з баз даних ЄАІС, та документів, які були подані разом із ними. Оскаржене рішення про коригування митної вартості не містить відомостей про увезені за згаданими митними деклараціями товари, митну вартість яких раніше було визначено (визнано). Таким чином, висновки митного органу, що митна вартість таких товарів є застосовною до товарів, які увозив позивач не є повністю достовірними і обґрунтованими. Приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом, відповідач послався лише на зовнішнє джерело, не навивши порівняння характеристик товарів, що розмитнювалися, та інших товарів, ціна яких взята за основу при визначенні митної вартості товару, ввезеного позивачем. Таким чином, митний орган у рішеннях про коригування митної вартості не вказав, яким чином митна вартість товарів була визначена саме в такому розмірі та які складові вплинули на формування саме такої вартості, що є порушенням статті 55 МК України. Колегія суддів вважає та погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надані. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару. Враховуючи наведене, та те, що документи, які були подані позивачем для митного оформлення товару, та подані пізніше пояснення є достатніми та такими, що у своїй сукупності не викликали сумніви у достовірності зазначеної в них інформації, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2022/000236/2 від 06.09.2022 року є протиправним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню. Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 року відстрочено Одеській митниці, як відокремленому підрозділу Державної митної служби України, сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення рішення по справі, а тому враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про не задоволення апеляційної скарги, судовий збір у розмірі 7133,69 грн. підлягає стягненню з Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України).

Результат розгляду: granted