Рішення адміністративного суду від 2023-06-22 00:00:00+03

[PERSON] \~звернувся до суду з позовом до \~Військової частини [NUMBER] , в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не врахування «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» при обрахунку [PERSON] «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2016, 2017 рік; - визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не врахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку [PERSON] «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 2018, 2019, 2020 рік; - визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не врахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку [PERSON] одноразової грошової допомоги передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; - визнати протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо не врахування «індексації грошового забезпечення» при обрахунку [PERSON] грошової компенсації за невикористані 84 календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та за невикористані 12 календарні дні щорічної основної відпустки; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та доплату [PERSON] «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням «щомісячної додаткової грошової винагороди» та «індексації грошового забезпечення» за 2016, 2017 рік; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та доплату [PERSON] «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням «індексації грошового забезпечення» за 2018, 2019, 2020 рік; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та доплату [PERSON] одноразової грошової допомоги передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням «індексації грошового забезпечення»; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] здійснити перерахунок та доплату [PERSON] грошової компенсації за невикористані 84 календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та за невикористані 12 календарні дні щорічної основної відпустки з урахуванням «індексації грошового забезпечення». Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.01.2023 року адміністративний позов [PERSON] \~було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку [PERSON] грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 роки. Зобов`язано Військову частини [NUMBER] провести перерахунок та виплату [PERSON] грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення за 2016, 2017 роки. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку [PERSON] грошової допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки. Зобов`язано Військову частини [NUMBER] провести перерахунок та виплату [PERSON] грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням індексації грошового забезпечення за 2018, 2019, 2020 роки. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини [NUMBER] щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку [PERSON] одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Військову частини [NUMBER] провести перерахунок та виплату [PERSON] одноразової грошової допомоги з урахуванням індексації грошового забезпечення. В іншій частині позовних вимог було відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, [PERSON] , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено та в цій частині прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач має право на здійснення перерахунку та доплати \~\~грошової компенсації за невикористані 84 календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та за невикористані 12 календарних днів щорічної основної відпустки з урахуванням «індексації грошового забезпечення». Військовою частиною [NUMBER] було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено судом першої інстанції, [PERSON] з 08.06.2016 по 29.12.2020 проходив військову службу у військовій частині\~ \~ [NUMBER] , що підтверджується матеріалами справи. 29.12.2020 наказом командира 93 окремої механізованої бригади (по особовому складу) №351-рс старшого прапорщика [PERSON] , командира взводу 2 автомобільного взводу групи матеріального забезпечення звільнено з військової служби у запас за підпунктом й пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 04.04.2006 року №3597-ІV. 29.12.2020 наказом командира Військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №721 старшого прапорщика [PERSON] , командира взводу 2 автомобільного взводу групи матеріального забезпечення виключено із списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не виплати спірних виплат, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів. Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в частині виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової та щорічної основної відпустки з урахуванням індексації грошового забезпечення не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до наказу №721 від 29.12.2020 позивачу при звільненні не виплачувалась грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової та щорічної основної відпустки. Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Згідно з пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік. Положеннями статті 4 Закону України «Про відпустки» передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством. Відповідно до ст. 16- 2 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік. Відповідно до ч.14 ст.10-1 Закону №2011-XII, у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей. У разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового з`єднання чи частини, керівника органу військового управління, вищого військового навчального закладу, установи та організації провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ \~«Про індексацію грошових доходів населення» \~(далі - Закон № 1282-ХІІ). Згідно статті 1 вказаного Закону, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб \~роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи Як вбачається з наказу від 29.12.2020 року № 721, командиром військової частини [NUMBER] наказано виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2020 рік у кількості 12 діб пропорційно прослужному часу та грошову компенсацію за всі невикористані (84 календарних дні) додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Відповідно до пояснень відповідача, відображених у відзиві на адміністративний позов, наведені грошові кошти були виплачені позивачу, однак при їх розрахунку не враховувалась індексація, оскільки вона відсутня у складі грошового забезпечення військовослужбовців. Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що субсидіарне застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг. Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 21.12.2021 року по справі № 820/3423/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено з прийняттям нової постанови про їх задоволення. \~В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Результат розгляду: granted