Рішення адміністративного суду від 2022-01-17 00:00:00+02

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: - визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови від задоволення вимог виключити з періоду, за який врахована заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії періодів з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991 та проведення перерахунку пенсії; - зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві задовольнити вимогу щодо виключення періодів з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991 з періоду, за який врахована заробітна плата для обчислення пенсії; - визнати протиправними дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо надання на запит [PERSON] про порядок застосування права на виключення з періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, періодів до 60 місяців страхового стажу, недостовірних та неповних роз`яснень щодо наявності підстав для застосування такого права; - стягнути з ГУ ПФУ в м. Києві матеріальну шкоду, завдану неповним роз`ясненням у розмірі 9311,70 грн. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2021 позов задоволено частково: - визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у задоволенні вимог про виключення з періоду, за який врахована заробітна плата для обчислення пенсії з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991. - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виключити з періоду, за який врахована заробітна плата для обчислення пенсії трудовий стаж з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991 та здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з 03.01.2020. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для виключення періодів трудового стажу та здійснення перерахунку пенсії відсутні. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника. Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком. До розрахунку пенсії увійшли періоди страхового стажу до 01.07.2000, зокрема, з 01.01.1987 по 31.12.1991 (60 місяців) та весь страховий стаж з 01.07.2000 (загалом 555 місяців стажу), про що свідчать матеріали пенсійної справи. У 2018 році [PERSON] звернулась до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, листом якого від 13.04.2018 повідомлено про порядок розрахунку її пенсії та про відсутність можливості виключення окремих періодів з 01.01.1987 по 31.12.1991, оскільки страховий стаж розрахований роками, а не місяцями. Позивач 03.01.2020 звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про виключення періодів з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991 із розрахунку пенсії. Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 20.01.2020 [PERSON] повідомлено про відсутність підстав для такого виключення, оскільки заробітна плата за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 вказана у роках. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з позовом. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відмова ГУ ПФУ в м. Києві у виключенні згаданих періодів перешкодила у реалізації права позивача, натомість, є протиправною. При цьому, суд зазначив, що в межах предмета спору в даній справі, лист Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 13.04.2018 не створює для [PERSON] наслідків у вигляді перешкоджання у реалізації права на пенсійне забезпечення. Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги не стосуються рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, то колегія суддів рішення суду у цій частині не переглядає. Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Згідно частин першої-третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців. Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Відтак, суд першої інстанції вірно вказав про те, що виключення періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, здійснюється виключно за вибором особи - пенсіонера. Обчислення страхового стажу в місяцях згідно вимог статті 24 Закону № 1058-IV, не є перешкодою для реалізації пенсіонером права на вибір та виключення заробітної плати за певні періоди страхового стажу згідно статті 40 Закону № 1058-IV. Тому, посилання відповідача на те, що підтверджуюча довідка виплаченої заробітної плати з 01.01.1987 по 31.12.1991 не містить деталізації по місяцям, а лише по рокам, є безпідставним. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на суперечність позиції відповідача, оскільки не зважаючи на те, що згадана довідка не містить відомостей по місяцям, заробітна плата за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 (60 місяців) була врахована для обчислення пенсії позивача, проте за цих же обставин відповідач відмовляє позивачу у виключенні періоду з 01.01.1987 по 31.12.1987 та з 01.01.1989 по 31.12.1991. Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення в частині задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС). Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Результат розгляду: denied