Рішення адміністративного суду від 2024-05-27 00:00:00+03

11.04.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернувся [PERSON] з позовом поданим через представника-адвоката Лихосенка Євгена Олександровича до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1791895 від 31.03.2024. 12.04.2024 судом було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 23.04.2024 представником позивача було надано клопотання про усунення недоліків. В обґрунтування\~уточнених позовних\~вимог позивач\~зазначав,\~що 31\~березня 2024\~року інспектором\~1\~взводу 2\~роти 2\~батальйону УПП\~в Запорізькій\~області старшим\~лейтенантом поліції\~ [PERSON] було\~винесено відносно\~нього постанову\~про накладення\~адміністративного стягнення\~по справі\~про адміністративне\~правопорушення у\~сфері транспорту,\~зафіксоване не\~в автоматичному\~режимі серія ЕНА № 1791895, згідно якої його було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Підставою для\~винесення посадовою\~особою відповідача\~постанови стало\~нібито порушення\~позивачем п.12.4\~ПДР,\~відповідно до\~якого\~у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. У зв`язку з цим, посадовою особою відповідача прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1\~ст.122 КУпАП\~та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., яку він вважає незаконною. Суть постанови, яка оскаржується полягає в тому, що гр. [PERSON] 31 березня 2024 керуючи автомобілем «JEEP COMPASS» з номерним знаком [NUMBER] рухався по вул. Українська, буд. 52, та перевищив встановлені обмеження швидкості в населеному пункті більше ніж на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 76 км/год.. Постановою інспектора 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції Запорізькій області серія ЕНА № 1791895 від 31.03.2024 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що 31.03.2024 року об 15:19 в м. Запоріжжя по вул. Українська, 52, м. Запоріжжя керуючи транспортним засобом «JEEP COMPASS» з номерним знаком [NUMBER] перевищив встановлені обмеження швидкості в населеному пункті більше ніж на 20 км/г, а саме рухався зі швидкістю 76 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Позивач зазначає,\~що вказана\~постанова винесена\~безпідставно та\~з істотним\~порушенням його\~прав,\~не відповідає\~обставинам справи\~та вимогам\~закону,\~а тому\~підлягає скасуванню.\~При цьому\~зазначає,\~що,\~у відповідності\~до ст.\~283\~КУпАП,\~а саме:\~у постанові\~відсутній детальний\~опис обставин,\~якими правоохоронці\~підтверджують факт\~вчинення адміністративного\~правопорушення,\~а саме\~неможливо встановити\~напрямок руху\~автомобіля,\~відстань від\~вимірювального приладу до транспортного засобу. Також оскаржувана постанова не містить підпису особи, яка її винесла. Додатково зазначено, що із додатків до постанови, а саме фото- та відео-матеріалів приладу «TruCam II LTI» 20/20 ТС008387 неможливо встановити особу, яка керувала транспортним засобом під час фіксації його швидкості. Також у постанові не співпадають та мають значні розбіжності місце та час розгляду справи із місцем та часом вчинення правопорушення. Зокрема, розгляд справи відбувався за 2 години після вчинення правопорушення, що ставить під сумнів викладені у постанові обставини керування транспортним засобом саме позивачем. Окремо звертаємо увагу, що позивач не є власником транспортного засобу, який був зафіксований правоохоронцями засобами фіксації швидкості руху, що також дає підстави зробити висновок, що посадовими особами органів поліції не було достеменно встановлено особу, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення. Зазначені у постанові докази засвідчують лише факт руху автомобіля «JEEP COMPASS», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням невідомої особи. Доказів того, що вказаний транспортний засіб здійснював рух під керуванням позивача, в тому числі докази подальшої зупинки транспортного засобу, розгляду справи про адміністративне правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, матеріали справи не містять. Вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення за ч. 1 а. 122 КУпАП є недоведеним, а постанова складена з порушеннями вимог законодавства, відтак, постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1791895 від 31.03.2024 року є протиправною та підлягає скасуванню. Позивач прохав\~скасувати постанову\~про накладення\~адміністративного стягнення\~по справі\~про адміністративне\~правопорушення у\~сфері забезпечення\~безпеки дорожнього\~руху,\~зафіксоване не\~в автоматичному\~режимі серія ЕНА №1791895 від 31.03.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та стягнути з відповідача на його користь судовий збір. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні позову (а.с.42-43). Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відзиву на позов не надавали. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.4 ст.229 КАС України. Відповідно до ч. 4\~ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із позовною заявою, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позиції учасників справи, та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, суд встановив наступні обставини. Згідно ч. 2\~ст. 77 КАС України\~в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Судом встановлено,\~що 31\~березня 2024\~року інспектором\~1\~взводу 2\~роти 2\~батальйону УПП\~в Запорізькій\~області старшим\~лейтенантом поліції\~ [PERSON] було\~винесено відносно\~ [PERSON] \~постанову про\~накладення адміністративного\~стягнення по\~справі про\~адміністративне правопорушення\~у сфері\~транспорту,\~зафіксоване не\~в автоматичному\~режимі серія ЕНА № 1791895, згідно якої останнього було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до змісту постанови, 31 березня 2024 керуючи автомобілем «JEEP COMPASS» з номерним знаком [NUMBER] , який належить [PERSON] , рухався по вул. Українська, буд. 52, м. Запоріжжя та перевищив встановлені обмеження швидкості в населеному пункті більше ніж на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 76 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху (надалі ПДР), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1\~ст. 122 КУпАП. Замір швидкості руху здійснювався приладом «ТгuСаm ІІ LТІ» 20/20 номер ТС008387, чим порушено\~п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306\~та скоєно адміністративне правопорушення, за яке ч. 1\~ст. 122 КУпАП\~передбачена адміністративна відповідальність. Не погоджуючись з вищевказаною постановою та притягненням до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 2 КАС України\~завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією\~та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Суд при розгляді позову звертає увагу на приписи\~ст. 251 КУпАП, якими передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Суд дослідивши матеріали справи зазначає, що вони не містять доказів, які б відповідали вимогам ст.\~ст. 73 - 76 КАС України\~та належно підтверджували факт допущення позивачем порушення\~ПДР, відповідальність за яке передбачено ч. 1\~ст. 122 КУпАП. Так, позивачем вказано про наявність сумнівів щодо коректності результатів вимірювання. Вимірювач, яким здійснювався замір швидкості транспортного засобу - лазерний LTI ТгuСаm II. Вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI ТгuСаm II призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів (ТЗ) в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням\~правил дорожнього руху. Пункт 12.4 ПДР\~України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Частина 1\~ст. 122 КУпАП\~передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП. Відповідно до\~ст. 280 КУпАП\~орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За приписами\~ст. 222 КУпАП\~органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються\~правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. За приписами ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію»\~(далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією\~та законами України. Згідно з п. 8 ч. 1\~ст. 23 Закону № 580-VIII\~поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених\~законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Частиною 2\~ст. 283 КУпАП\~визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення. Приписи ч. 3\~ст. 283 КУпАП\~встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис. Відповідно до\~ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку\~законом\~передбачено адміністративну відповідальність. Згідно зі\~ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог\~закону\~при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими\~законом\~способами. Приписами\~ст. 245 КУпАП\~встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з\~законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Стаття 280 КУпАП\~закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. У розумінні\~ст.\~72\~Кодексу адміністративного\~судочинства України (далі -КАС України)\~доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Частиною 2\~ст. 77 КАС України\~встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення. Згідно з\~ст. 31 Закону «Про Національну поліцію» № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Статтею 40 Закону № 580-VIII\~встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання\~правил дорожнього руху. Тобто, положення\~Закону № 580-VIII\~надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. Як було зазначено, відповідно до оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням\~ПДР\~за перевищення встановленої швидкості руху в межах населеного пункту. У постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCam. Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70\~ПДР), оскільки вимоги ч. 2\~ст. 40 Закону № 580-VIII, передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці. Відповідно до\~Правил дорожнього руху\~знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень\~Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями\~Правил дорожнього руху\~за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Разом з тим, суд зауважує, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами\~ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення\~правил дорожнього руху. Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках. Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), оскільки вказане обумовлено ч. 2\~ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці. Такого ж висновку дійшов у своєму рішенні Шостий апеляційний адміністративний суд у справі № 758/8181/23 від 24.01.2024. Водночас, суд зазначає, що\~\~ законодавчо\~\~ не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку\~\~\~ст. 40 Закону № 580-VIII, а лист директора ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 року за вих. № 16289/41/35/02-19 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху на який посилається представник відповідача у відзиві, але не долучає до матеріалів справи (а.с. 35) не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів\~\~ автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень\~\~\~правил дорожнього руху. Тобто, з матеріалів справи неможливо встановити об`єктивну сторону згаданого вище правопорушення, оскільки відсутні належні докази вчинення такого правопорушення. Суд звертає увагу на те, що імперативними положеннями ч. 2\~ст. 77 КАС України\~передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд звертає вказує, що ані оскаржувана постанова, ані матеріали справи не містять достатніх відомостей про факт належної фіксації допущеного правопорушення належно встановленим технічним приладом. Натомість притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Відтак, на переконання суду, з огляду на відсутність належних доказів допущення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1\~ст. 122 КУпАП, притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірним. Окремо судом взято до уваги те, що дійсно постанова, копію якої долучено до позову не містить підпису особи, яка її винесла, що також є порушенням. Разом з тим, суд відкидає доводи позивача про розгляд справи у неналежному місці, та зазначає, що за\~\~ правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.02.2018 року по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених\~законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в\~\~\~КУпАП. Відповідно до\~\~\~ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на\~\~ її користь. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути з Департаменту патрульної поліції, на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору за даним позовом в сумі 605 грн. 60 коп..

Результат розгляду: granted