Рішення адміністративного суду від 2022-03-22 00:00:00+02

В червні 2021 року, [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової служби України від 13 травня 2021 року № 14-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення». Позовні вимоги обгрунтовані тим, що здійснював керівництво роботою управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області. Зазначає, що на підставі наказу ДПС від 15.03.2021 № 289 «Про порушення дисциплінарного провадження», наказу ДПС від 28.04.2021 № 467 «Про продовження строку здійснення Дисциплінарного провадження», доповідної записки від 04.01.2021 № 4/99-00-02-02-01-14 Департаменту відомчого контролю Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України (далі - комісія) проведено дисциплінарне провадження стосовно позивача, заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області. Згідно з наказом Державної податкової служби від 13 травня 2021 року № 14-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення» (далі - наказом), до позивача, як заступника начальника ГУ ДПС у Львівській області Завади Тараса, який здійснював керівництво роботою управління податків і зборів, управління податкового адміністрування, управління моніторингу ризикових операцій та управління податкового моніторингу, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за вчинення ним дисциплінарного проступку, передбаченого підпунктом 5 пункту 2 статті 65 Закону «Про державну службу». Підставою слугувало подання комісії від 11.05.2021 № 14 та акт про ненадання пояснень від 13.05.2021. Позивач зазначає, що на виконання наказу ДПС від 12.11.2020 № 647 «Про проведення тематичної перевірки» робочою групою проведено виїзну позапланову тематичну перевірку етапу організації ГУ ДПС у Львівській області з основних напрямів роботи та складено Акт перевірки від 04.12.2020. Тематичною перевіркою стану організації роботи та виконання закріплених відповідних функцій та процедур встановлено численні недоліки та порушення, які свідчить про неналежне керівництво роботою підпорядкованих структурних підрозділів, згідно наказів про розподіл обов`язків, що призвело до виявлених перевіркою порушень та недоліків, а також не виконання такими підрозділами закріплених за ними відповідних функцій і процедур. Також, відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону, дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення. Вказує, що порушення своїх службових обов`язків встановлено в результаті проведення тематичної перевірки стану організації ГУ ДПС у Львівській області з основних напрямів роботи, результат якої оформлено Актом перевірки від 04.12.2020 року, а тому днем виявлення дисциплінарного проступку є саме 04.12.2020 року. Відтак, в силу вимог ч. 5 ст. 74 Закону, дисциплінарне стягнення до позивача могло бути застосоване не пізніше 04.05.2021 року. Водночас, оскаржуваний наказ видано 13.05.2021 року, тобто з порушенням вимог ч. 5 ст. 75 Закону, оскільки на момент його видачі позивач у справі не міг бути притягнутий до відповідальності. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 75 Закону, перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен був отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Вважає, що відповідачем у справі лише формально було дотримано вимог законодавства, оскільки оскаржуваний наказ прийнято через день після надсилання повідомлення про можливість надати пояснення, наслідком чого є позбавлення позивача можливості надати письмові пояснення, які повинні були відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі. При здійсненні дисциплінарного провадження щодо нього, відповідачем неповно досліджені обставини дисциплінарного проступку, не відібрано письмових пояснень у державного службовця та не враховані: характер дисциплінарного проступку; тяжкість дисциплінарного проступку; ступінь вини державного службовця; факт ненастання тяжких наслідків; обставини, що пом`якшують відповідальність; наявність заохочень; попередню поведінку державного службовця. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової служби України «Про накладення дисциплінарного стягнення» від 13.05.2021 № 14-дс, яким до заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Відповідачем подано апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що судом не враховано, що саме на заступника начальника ГУ ДПС у Львівській області [PERSON] покладено обов`язок щодо забезпечення в межах наданих повноважень ефективного виконання завдань і функцій підпорядкованих структурних підрозділів, що передбачає безпосереднє керівництво роботою таких підрозділів та організацію роботи їх працівників, у тому числі безпосередніми керівниками ввірених позивачеві структурних підрозділів. Відповідно до пункту 1 розділу 3 посадової інструкції заступника начальника ГУ ДПС у Львівській області, затвердженої в.о. начальника ГУ ДПС у Львівській області 02.01.2020, до основних посадових обов`язків заступника начальника належить, зокрема, забезпечення виконання повноважень відповідно до встановленого начальником ГУ ДПС у Львівській області розподілу обов`язків. Із зазначеною посадовою інструкцією [PERSON] ознайомлений 02.01.2020. Притягнення до дисциплінарної відповідальності заступників начальників головних управлінь ДПС в областях та керівників самостійних структурних підрозділів таких управлінь здійснюють різні суб`єкти - Голова ДПС та керівник територіального органу ДПС відповідно. Частиною першою статті 9 Закону № 889 визначено, що державний службовець під час виконання посадових обов`язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов`язки, чи особі, визначеній у контракті про проходження державної служби (у разі укладення). За приписами частини першої статті 63 Закону № 889 керівник державної служби несе відповідальність за неналежний рівень службової дисципліни і здійснює повноваження щодо притягнення державних службовців до дисциплінарної відповідальності. З метою забезпечення належного рівня службової дисципліни керівник державної служби зобов`язаний, зокрема, забезпечувати виконання державними службовцями своїх посадових обов`язків, у тому числі шляхом застосування дисциплінарних стягнень. Згідно з частиною третьою статті 65 Закону №889 державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення, або постановлення відповідної окремої ухвали суду. За приписами статті 68 Закону № 889 суб`єктом, уповноваженим порушувати дисциплінарні провадження та застосовувати дисциплінарні стягнення стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В" є суб`єкт призначення. Зазначає, що суд помилково визначив дату, від якої починається відлік строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, а саме - 04.12.2020 (день складення Акту за результатами проведеної перевірки). Стаття 65 Закону № 889 визначає, що такий відлік розпочинається з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку. Доповідна записка Голові ДПС від Департаменту відомчого контролю про результати тематичної перевірки ГУ ДПС у Львівській області датована 04.01.2021 № 4/99-00-02-02-01-14. Отже, саме 04 січня 2021 року Голова ДПС дізнався про виявлені перевіркою численні порушення, в результаті чого останнім ініційовано порушення дисциплінарного провадження, зокрема, й щодо заступника начальника ГУ ДПС у Львівській області [PERSON] . На підставі вказаного доручення 15 березня 2021 року видано наказ ДПС № 289 «Про порушення дисциплінарного провадження» стосовно позивача. З вказаним наказом [PERSON] ознайомлений під розпис 15.03.2021. Постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1039 затверджено Порядок здійснення дисциплінарного провадження, пунктом 25 якого закріплено перелік відомостей та документів, які повинна містити Дисциплінарна справа. Просить врахувати, що в цьому переліку відсутній акт про ненадання пояснень як обов`язкова складова Дисциплінарної справи. Акт про ненадання пояснень не був витребуваний судом за власної ініціативи з метою встановлення всіх обстави справи. Відповідно до частини третьої статті 75 Закону № 889 відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення. Листом № 3298/3/99-00-02-02-02-ДК від 11.05.2021 повідомлено позивача про внесення Голові ДПС 11.05.2021 подання щодо застосування дисциплінарного стягнення та необхідність надання пояснень Голові ДПС щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку. Тобто, відповідачем запропоновано позивачу надати власні пояснення, але останній їх не дав, доказом чого є Акт про не надання пояснень від 13.05.2021, складений уповноваженими працівниками Департаменту відомчого контролю ДПС на підтвердження відмови позивача надати пояснення по суті порушення трудової дисципліни. За результатами розгляду дисциплінарного провадження суб`єкт призначення (керівник державної служби) протягом десяти календарних днів з дня отримання пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії приймає рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Формулювання «протягом десяти календарних днів» передбачає право суб`єкта призначення (керівника державної служби) прийняти рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження як на перший, так і на десятий день з дня отримання подання дисциплінарної комісії. Також, з часу відправки до моменту отримання листа № 3298/3/99-00-02-02-02-ДК від 11.05.2021 позивачем пройшло 16 днів, що значно перевищує встановлений законодавством строк, протягом якого суб`єкт призначення зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії. Отже, в аспекті спірних правовідносин та відповідного їм правового регулювання, ненадання пояснень позивачем не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження, тому процедура та строки притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності були дотримані згідно з вимогами чинного законодавства. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну просить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи. Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судом встановлено, що 12.11.2020 Головою Державної податкової служби України видано Наказ № 647 «Про проведення тематичної перевірки» відповідно до якого, на виконання доручення від 18.09.2020 № 181-д(02) до доповідної записки від 11.09.2020 № 1037/99-00-02-01-03-14 і відповідно до Порядку організації та здійснення заходів контролю в апараті ДПС, її територіальних органах, на державних підприємствах та в установі, які належать до сфери управління ДПС, оформлення і реалізації їх результатів, затвердженого наказом ДПС від 07.10.2019 № 107 (зі змінами) (далі - Порядок) наказано Департаменту відомчого контролю провести з 16.11.2020 по 04.12.2020 виїзну позапланову тематичну перевірку стану організації роботи Головного управління ДПС у Львівській області з основних напрямів роботи. Відповідно до п.7 вказаного наказу, департаменту відомчого контролю наказано після завершення виїзної позапланової тематичної перевірки доповісти про її результати керівництву ДПС. Термін - місяць. 04.01.2021 Департаментом відомчого контролю ДПС України скеровано Голові ДПС України доповідну записку, у якій зазначено, що на виконання наказу ДПС України від 12.11.2020 № 647 «Про проведення тематичної перевірки» робочою групою у складі працівників Державної податкової служби України та її територіальних органів на чолі із заступником директора Департаменту відомчого контролю Бондарчуком О. з відома начальника Головного управління ДПС у Львівській області Комендата І. проведено виїзну позапланову тематичну перевірку стану організації роботи Головного управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС у Львівській області) з основних напрямів роботи та складено Акт перевірки від 04.12.2020 року. У пропозиціях вказаної доповідної у п.2.1 вказано за доцільне за результатами перевірки ГУ ДПС у Львівській області відповідно до пункту 5 частини другої статі 65 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу» (далі - Закону № 889) порушити дисциплінарне провадження стосовно заступника начальника ГУ ДПС у Львівській області Завади Тараса для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку за період керівництва роботою окремих структурних підрозділів ГУ ДПС у Львівській області, згідно відповідних розподілів обов`язків між керівництвом ГУ ДПС у Львівській області, за неналежне виконання посадових обов`язків з керування роботою підпорядкованих структурних підрозділів за періоди з 05.09.2019 по 13.07.2020 та з 20.07.2020 по 01.11.2020 щодо адміністрування ПДВ в частині контролю за нарахуванням і сплатою податку та контролю за правомірністю бюджетного відшкодування, відпрацювання податкових ризиків, організації та контролю за адмініструванням податку на прибуток, що призвело до виявлених перевіркою порушень та недоліків. 29.01.2021 Головою ДПС України підписано доручення 14-д(02), відповідно до п.1-1.2 якого доручено Директору Департаменту відомчого контролю за результатами перевірки Головного управління ДПС у Львівській області відповідно до пункту 5 частини другої статті 65 Закону № 889 для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку за період керівництва роботою окремих структурних підрозділів ГУ ДПС у Львівській області згідно з відповідними розподілами обов`язків між керівництвом ГУ ДПС у Львівській області ініціювати порушення дисциплінарного провадження щодо заступника начальника ГУ ДПС у Львівській області Завади Тараса за неналежне виконання посадових обов`язків з керування роботою підпорядкованих структурних підрозділів у періоди з 05.09.2019 по 13.07.2020 та з 20.07.2020 по 01.11.2020 щодо адміністрування ПДВ в частині контролю за нарахуванням і сплатою податку, контролю за правомірністю бюджетного відшкодування, відпрацювання податкових ризиків, організації та контролю за адмініструванням податку на прибуток, що призвело до виявлених перевіркою порушень та недоліків. 15.03.2021 Головою ДПС України видано наказ № 289 «Про порушення дисциплінарного провадження» відповідно до якого наказано порушити дисциплінарне провадження стосовно заступника начальника ГУ ДПС у Львівській області [PERSON] з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості вчиненого ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України здійснити дисциплінарне провадження стосовно [PERSON] та за результатами розгляду дисциплінарної справи надати Голові ДПС подання відповідно до чинного законодавства. 23.03.2021 дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України скеровано начальнику ГУ ДПС у Львівській області повідомлення про необхідність подання документів для розгляду дисциплінарних справ та інформування комісії про ознайомлення позивача з наказом ДПС від 15.03.2021 № 289 «Про порушення дисциплінарного провадження». Листом від 26.03.2021 дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України повідомлено позивача про чергове засідання комісії 02.04.2021. Вказаний лист позивач отримав 03.04.2021. Листом 26.03.2021 ГУ ДПС у Львівській області на виконання вимог листа від 23.03.2021 повідомило про надання витягу з особової справи позивача, характеристики та відомості щодо дисциплінарних стягнень, пояснення. Також вказаним листом повідомлялося, що Голова комісії з ліквідації ГУ ДПС у Львівській області [PERSON] не переведений у ГУ ДПС у Львівській області як відокремлений підрозділ ДПС України. 02.04.2021 Головою дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України листом повідомлено позивача про чергове засідання призначене на 08.04.2021. Листом від 28.04.2021 Головою дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України повідомлено департамент відомчого контролю про необхідність забезпечення на 06.05.2021 присутності керівника робочої групи якою проводилась перевірка на виконання наказу ДПС від 12.11.2020 № 647 «Про проведення тематичної перевірки». 11.05.2021 Головою дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України позивача повідомлено про здійснення щодо нього дисциплінарного провадження та формування відповідної дисциплінарної справи. Також, повідомлено про внесення комісією 11.05.2021 подання Голові ДПС щодо застосування дисциплінарного стягнення та про те, що відповідно до вимог статті 75 Закону та пункту 35 Порядку перед накладенням дисциплінарного стягнення державний службовець, який притягається до дисциплінарної відповідальності має надати пояснення Голові ДПС (суб`єкту призначення) щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку тощо. Вказаний лист отримано позивачем 27.05.2021. На підставі складеного 11.05.2021 подання № 14 дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України, Головою ДПС України 13.05.2021 видано наказ №14-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення», відповідно до якого застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Як підстава для видання вказаного наказу зазначена: подання комісії від 11.05.2021 № 14, акт про ненадання пояснень від 13.05.2021. Позивач вважаючи, що відповідач порушив порядок накладення стягнення, звернувся до суду з даним позовом. Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач порушив процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року. Службова дисципліна забезпечується шляхом: 1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку; 2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення виконання своїх посадових обов`язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України; 3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців; 4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості - стаття 61 Закону України «Про державну службу». Відповідно до частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необгрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу кримінального або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу. Згідно з частиною першою статті 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби. Судом встановлено, що на виконання наказу № 647 Голови Державної податкової служби України від 12.11.2020 «Про проведення тематичної перевірки» проведено перевірку та за її наслідками складено акт 04.12.2020, а тому, правильним є висновок суду першої інстанції, що з часу складення акта перевірки керівник державної служби, який призначив таку перевірку, мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку позивачем, і з цього часу слід обчислювати шестимісячний строк для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (частина перша статті 65 Закону України «Про державну службу»). Відповідно до ч.5 ст. 74 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення. Відповідно до ч. 3 ст.65 Закону України «Про державну службу» державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення. Системний аналіз даних норм дає підстави стверджувати, що визначений ч.5 ст. 74 Закону України «Про державну службу» строк починає спливати з моменту виявлення протиправної винної дії чи бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Таким чином, до позивача могло бути застосовано стягнення не пізніше 04.05.2021. Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідачем порушена і процедура притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, виходячи з наступного. Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначається статтею 149 Кодексу законів про працю України, яким визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, да яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 75 Закону України «Про державну службу» перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення дровини, а також інші питання, які мають значення у справі. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення. Таким чином, положення вказаної статті встановлюють обов`язок суб`єкта призначення отримати від відповідної особи письмові пояснення. Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про те, що згідно Порядку здійснення дисциплінарного провадження ненадання позивачем пояснень не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження, оскільки таке суперечить нормам частини першої - третьої статті 75 Закону України «Про державну службу». Разом з тим, лист від 11.05.2021 № 3298/3/99-00-02-02-02-ДК, в якому позивачу роз`яснено його право надати письмові пояснення, надійшов позивачу 21.05.2021, що стверджується конвертом з ідентифікатором № 0103278313178, а дисциплінарне стягнення накладено 13.05.2021. Таким чином, відповідач лише формально дотримався вимог законодавства, а фактично позбавив позивача можливості надати письмові пояснення, які повинні були відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 75 Закону України «Про державну службу». Жодних доказів отримання суб`єктом призначення письмового пояснення від позивача, яке мало відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі відповідачем не надано, як і не надано належних та допустимих доказів відмови позивача надати суб`єкту призначення пояснення. Судом першої інстанції вірно зазначено, що повідомлення позивача про внесення комісією 11.05.2021 подання Голові ДПС щодо застосування дисциплінарного стягнення скеровано поштою 12.05.2021, а стягнення накладено 13.05.2021, що свідчить про об`єктивну неможливість позивачем отримати таке повідомлення та надати пояснення перед застосуванням стягнення. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття. Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи. Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення. Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Результат розгляду: denied