Рішення адміністративного суду від 2023-07-20 00:00:00+03

Товариство з обмеженою відповідальністю "Славянка" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, з урахування уточненого позову , \~до Головного управління ДПС у Рівненській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянка" (код ЄДРПОУ 31341503) критеріям ризиковості платника податку №18266 від 23.06.2022 року; - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянка" (код ЄДРПОУ 31341503) критеріям ризиковості платника податку №18700 від 11.07.2022 року; - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянка" (код ЄДРПОУ 31341503) критеріям ризиковості платника податку №19422 від 01.08.2022 року; - визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянка" (код ЄДРПОУ 31341503) критеріям ризиковості платника податку №19744 від 15.08.2022 року. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від\~\~13 грудня 2022 р. у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Славянка" відмовлено. Товариство з обмеженою відповідальністю "Славянка", не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скарг , вважає \~його не обґрунтованим та незаконним, що винесено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує , що комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку за результатами розгляду інформації та копій документів платника податку. Отже контролюючий орган має зажадати від платника податку документів та пояснень на спростування наявних у органу ДПС сумнівів пов`язаних з легальністю діяльності юридичної особи, вказавши які саме аспекти належить висвітлити платнику податків у своїх поясненнях. Також , рішення комісії контролюючого органу повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної. Проте, спірні рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку не містять переліку конкретних фактичних даних про підприємство позивача, які б могли свідчити про наявність ознак ризиковості, ані відповідного законодавчого обґрунтування. Оскаржувані рішення відповідача не містять належної мотивації підстав та причин відповідності позивача критеріям ризиковості платника податку. Зазначає , що рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку повинно містити чітку підставу, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Однак, оскаржувані \~\~рішення податкового органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжує їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень. Позивачем до податкового органу надавалися відповідні первинні документи по господарським операціям. Також, вказує , що на даний час спірні правовідносини врегульовано Порядком №1165, згідно якого рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку. Посилаючись на обставини та обгрунтування , викладені в апеляційній скарзі , просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2022р. по справі 520/6871/22, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до п.п. \~1, 3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи і заявником не наведено достатніх мотивів для необхідності призначення справи до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Учасникам \~по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа та поштовим повідомленням про вручення. Згідно з ч.1 ст.308 КАС України \~суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи у їх сукупності , колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи , що ТОВ «Славянка» (далі - за текстом - Позивач) зареєстроване як юридична особа у встановленому законом порядку 05.02.2001 р. № запису 1 480 120 0000 010971. Основним видом діяльно за КВЕД 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Між ТОВ «СЛАВЯНКА» та ТОВ «ПАРИТЕТ-АГРО» (Код ЄДРПОУ - 31642413) було укладено договір № 25.10.21 від 25.10.2021р., відповідно до умов якого ТОВ «СЛАВЯНКА» зобов`язалось поставити покупцеві ТОВ «ПАРИТЕТ-АГРО» олійно-жирову продукцію далі «Товар». Договором визначені умови поставки, оплати, прийомки товару за якістю та кількістю, суттєва відповідальність сторін за невиконання прийнятих на себе зобов`язань, в тому числі відсотки річні та пеня, та інші умови зобов`язання. Таким чином, договором визначені всі істотні умови домовленості сторін щодо поставки товару - асортимент, базис поставки, ціна товару, строки, оплата, відповідальність сторін в разі невиконання прийнятих на себе зобов`язань . На виконання умов Договору № 25.10.21 від 25.10.2021р. ТОВ «ПАРИТЕТ-АГРО» здійснив попередню оплату товару, що підтверджується випискою по рахунку Позивача. Згідно видаткових накладних № 102 від 05.11.2021р.; № 105 від 09.11.2021р.; № 119 від 04.12.2021р.; № 121 від 10.12.2021р.; № 123' від 13.12.2021р.; ; 124 від 16.12.2021р.; № 126 від 17.12.2021р.; № 127 від 17.12.2021р.; № 128 від 17.12.2021р.; № 129 від 30.12.2021р.; № 1 від 04.01.2022р.; № 11 від 23.02.2022р. а також товарно-транспортних накладних (копії яких додаються до позовної заяви) Позивачем був поставлений товар у повному обсязі. Всі господарські операції між ТОВ «СЛАВЯНКА» та ТОВ «ПАРИТЕТ-АГРО» відображені в аналітичному та синтетичному обліку ТОВ «СЛАВЯНКА», що підтверджується карткою рахунку № 361 «Розрахунки із покупцями». На підставі податкового кодексу України Позивачем здійснена реєстрація податкових накладних у єдиному реєстрі: № 14 від 22.02.2022р.; № 10 від 18.02.2022р.; № 9 від 22.02.2022р.; № 8 від 18.02.2022р.; № 12 від 30.12.2021р.; № 11 від 28.12.2021р.; № 10 від 28.12.2021р.; №8 від 17.12.2021р.; № 9 від 17.12.2021р.; № 6 від 16.12.2021р.; № 16 від 29.11.2021 р.; № 15 від 29.11.2021 р.; № 14 від 29.11.2021 р.; № 13 від 29.11.2021 р.; № 21 від 28.10.2021р.; № 20 від 28.12.2021р. 23.06.2022 Позивачем отримано через електронний кабінет платника податків рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №18266 від 23.06.2022р., відповідно до якого визначено відповідність позивача критеріям ризиковості, відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку. У зв`язку із отриманням зазначеного рішення позивачем до контролюючого органу 02.07.2022р. було подано документи для спростування твердження контролюючого органу про відповідність критеріям ризиковості. 11.07.2022р. Позивачем отримано через електронний кабінет платника податків рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №18700 від 11.07.2022р. У зв`язку із отриманням зазначеного рішення позивачем до контролюючого органу 22.07.2022р. було подано додаткові документи для спростування твердження контролюючого органу про відповідність критеріям ризиковості. 01.08.2022р. Позивачем отримано через електронний кабінет платника податків рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №19422 від 01.08.2022р. У зв`язку із отриманням зазначеного рішення позивачем до контролюючого органу 05.08.2022р. було подано додаткові документи для спростування твердження контролюючого органу про відповідність критеріям ризиковості. 15.08.2022р. позивачем отримано через електронний кабінет платника податків рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №19744 від 15.08.2022р. Вважаючи, що оскаржувані рішення відповідача не містять належної мотивації підстав та причин відповідності позивача критеріям ризиковості платника податку, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову , обмежився лише констатацією того, що рішення №18266 від 23.06.2022 р., №18700 від 11.07.2022 р., №19422 від 01.08.2022 р., №19744 віл 15.08. 2022 р. про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку не породжує для позивача негативних наслідків, оскільки є лише відображенням певної інформації бази даних контролюючого органу, яка сама по собі не порушує прав платника, \~а позивач, звернувшись до суду із позовом про оскарження проміжного рішення контролюючого органу, саме - про внесення ТОВ "Славянка" до переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, обрав такий спосіб захисту своїх прав, який \~\~суперечить закону. При цьому, суд в оскаржуваному рішенні посилався на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 27 серпня 2019 року у справі № 540/2077/18. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного. Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. З 01 лютого 2020 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 1165). Зокрема, Порядком № 1165 визначені Критерії ризиковості платника податку на додану вартість, повноваження комісії контролюючого органу, яка приймає рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, порядок прийняття рішення комісією тощо. Право на оскарження в судовому порядку рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника випливає з норм пункту 6 Порядку № 1165, згідно з яким у разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку. Право на звернення до суду також передбачено в затвердженій формі Рішення (додаток 4 до Порядку № 1165), а саме - «Рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку». Отже, Порядок № 1165, чинний на час прийняття спірного рішення, прямо передбачає можливість оскарження рішень про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 340/474/20, від 05 січня 2021 року у справі № 640/10988/20, від 05 січня 2021 року у справі № 640/11321/20. Натомість посилання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 19 травня 2020 року у справі № 160/10287/19, від 12 листопада 2020 року у справі № 240/3906/19, від 20 листопада 2019 року у справі № 480/4006/18, від 03 березня 2020 року у справі № 240/3665/19, від 05 серпня 2020 року у справі № 520/5692/19, від 21 серпня 2020 року у справі № 520/6051/19, від 29 вересня 2020 року у справі № 440/1385/19, від 27 серпня 2019 року у справі № 540/2077/18 є безпідставним, оскільки стосується застосування норм Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117, що втратив чинність 01 лютого 2020 року, і положення якого не надавали платнику права оскаржити рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника, зокрема, в судовому порядку. Тобто , судом першої інстанції враховано правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які не підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, що мало наслідком ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності і обґрунтованості судового рішення. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 07 грудня 2022 року у справі № 640/13536/20. Пунктом 1 Порядку №1165 встановлено, що цей Порядок визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів. Так, за змістом пункту 2 Порядку №1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації. Згідно з пунктом 5 Порядку №1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну / розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку. Податкова накладна / розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій. Відповідно до пункту 6 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється. Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Включення платника податку до переліку платників, які\~відповідають критеріям ризиковості\~платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення. Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення. У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які\~відповідають критеріям ризиковості\~платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання\~інформації та копій відповідних документів\~від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, визначених абзацом сьомим цього пункту, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття. Інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном. Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які\~відповідають критеріям ризиковості\~платника податку, можуть бути: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення. За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття. Виключення платника податку з переліку платників, які\~відповідають критеріям ризиковості\~платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення. Якщо комісією регіонального рівня протягом семи робочих днів, що настають за датою надходження зазначеної інформації та документів, не прийнято відповідного рішення, платник податку виключається з переліку платників податку, які\~відповідають критеріям ризиковості\~платника податку. У разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які\~відповідають критеріям ризиковості\~платника податку. Комісія регіонального рівня постійно проводить моніторинг щодо відповідності/невідповідності платників податку критеріям ризиковості платника податку. Одним з критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, що закріплені у Додатку 1 до Порядку № 1165, є наявність у контролюючих органах податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування (пункт 8 Додатку 1). Отже, з аналізу змісту зазначеного пункту слідує, що законодавцем встановлена певна послідовність прийняття рішення про відповідність платника ПДВ Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість. Так, рішенню Комісії регіонального рівня питання відповідності платника податку Критеріям ризиковості платника ПДВ має передувати складання та направлення таким платником податкової накладної/розрахунку коригування, за наслідками чого здійснюється моніторинг платника податку, податкової накладної/розрахунку коригування. Крім того, встановленню наявності у контролюючих органів податкової інформації, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, яка стала відома контролюючому органу у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, має передувати моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування, поданої для реєстрації. Отже, питання відповідності підприємства Критеріям ризиковості платника ПДВ має розглядатись Комісією регіонального рівня за наслідками подання товариством для реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування та моніторингу платника податку і податкової накладної/розрахунку коригування, що направлена для реєстрації. При цьому моніторинг проводиться в автоматизованому порядку. Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року по справі № 340/474/20, від 05 січня 2021 року по справі № 640/10988/20 та від 05 січня 2021 року по справі №640/11321/20 зазначав, що при вирішенні спорів такої категорії суди попередніх інстанцій, з огляду на правове регулювання і характер цих відносин, мають досліджувати і надавати оцінку змісту оскаржуваного рішення, змісту протоколу засідання комісій та наданих податковим органом документів, порядку прийняття рішення та повноваженням комісії контролюючого органу. Також , суд касаційної інстанції зазначав, що Комісія, приймаючи рішення з посиланням на те, що у контролюючих органів наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на них законодавством завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, має обґрунтувати суду, на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку, та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації. Спірними рішеннями ГУ ДПС у Рівненській області №18266 від 23.06.2022 р., №18700 від 11.07.2022 р., №19422 від 01.08.2022 р., №19744 віл 15.08. 2022 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Славянка" визнано таким, що відповідає критеріям ризиковості платника податку на підставі\~пункту 8 Критеріїв\~ризиковості платника податку. Додатком 1 до Порядку №1165 встановлено, зокрема,\~пункт 8 Критеріїв\~ризиковості платника податку на додану вартість: у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування. У затвердженій Додатком 4 до Порядку №1165 типовій формі рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку,\~передбачено необхідність зазначення контролюючим органом однієї із двох підстав для прийняття такого рішення, а саме: - у зв`язку з виявленням обставин та/або отриманням інформації контролюючим органом у процесі поточної діяльності; - з урахуванням отриманих від платника податку інформації та копій відповідних документів від … р. №. У формі рішенні вказано про необхідність зазначення пункту критерію ризиковості платника податку, а у разі відповідності суб`єкта пункту 8 критеріїв ризиковості платника податку необхідно також зазначити, яка саме інформація була підставою для висновків про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Тобто , у разі відповідності\~п. 8 Критеріїв\~ризиковості платника податку бланк рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку містить обов`язкове для заповнення поле "податкова інформація". Так, у затвердженій формі рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку передбачено необхідність зазначення контролюючим органом однієї із двох підстав для прийняття такого рішення, а саме: у зв`язку з виявленням обставин та/або отриманням інформації контролюючим органом у процесі поточної діяльності або з урахуванням отриманих від платника податку\~інформації та копій відповідних документів\~з вказівкою дати та номеру. Натомість,\~в первинному рішенні №18266 від 23.06.2022 р. відсутня позначка у колонках «у зв`язку з виявленням обставин та/або отриманням інформації контролюючим органом у процесі поточної діяльності» або «з урахуванням отриманих від платника податку інформації та копій відповідних документів від … р. №»,\~тобто не зазначено підстави прийняття такого рішення. Як вбачається зі змісту спірного рішення №18266 від 23.06.2022 р. зазначене поле містить наступну інформацію:" вбачаються ознаки ризиковості ведення діяльності ТОВ «Славянка», а саме проведення взаєморозрахунків з СГ, що внесені до АІС «журнал ризикових платників», відсуне походження реалізованої продукції". Колегія суддів зазначає, що пунктом 8 додатка № 1 до Порядку № 1165 імперативно визначено, що підставою для його застосування повинна бути певна податкова інформація. Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Однак, податковим органом на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення №18266 від 23.06.2022 р не надано податкової інформації, передбаченої пунктом 8 Критеріїв ризиковості платника податку, а також не повідомлено відомостей щодо того, в якому виді така інформація існувала на час прийняття Комісією рішення від №18266 від 23.06.2022 р. та чи існувала взагалі. Як вбачається зі змісту спірного рішення №18700 від 11.07.2022 р., зазначене поле містить наступну інформацію: "не надано документів по взаєморозрахунках з СГ, що внесені до АІС «Журнал ризикових платників» ( ТОВ «Паритет-Агро» ). Крім того , не надано документів щодо підтвердження ведення господарської діяльності (наявність основних засобів, складських приміщень , транспортних засобів тощо)". Дослідивши зміст цього \~спірного рішення, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення прийнято з урахуванням отриманих від платника податку\~інформації та копій відповідних документів від 02.07.2022 №1\~. Як вбачається зі змісту спірного рішення №19422 від 01.08.2022 р., зазначене поле містить наступну інформацію:" не надано документи щодо підтвердження ведення господарської діяльності ( договори з перевізниками, акти наданих послуг, розрахунки з перевізниками , договори щодо зберігання товару, оборотно-сальдові відомості по рахунку 631) Дослідивши зміст цього \~спірного рішення, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення прийнято з урахуванням отриманих від платника податку\~інформації та копій відповідних документів від 22.07.2022 №1\~. Як вбачається зі змісту спірного рішення №19744 віл 15.08.2022, зазначене поле містить наступну інформацію:" не надано документи щодо проведення взаєморозрахунків з ризиковим платником , а саме ФГ «Золота Зоря». Не подано форму 20-ОПП. Придбано маргарин столовий при відсутності його реалізації та відсутнє документальне підтвердження щодо місць зберігання. Дослідивши зміст цього \~спірного рішення, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення прийнято з урахуванням отриманих від платника податку\~інформації та копій відповідних документів від 05.08.2022 №1\~. Колегія суддів зазначає, що в оскаржуваних рішеннях не конкретизовано які саме було надано позивачем документи та в чому, зокрема, полягають їх недоліки або неповний їх обсяг, не ідентифіковано конкретні ризикові операції та/або податкові накладні/розрахунки коригування платника, в яких були зафіксовані такі операції \~, в чому суть такої ризиковості, чому вся господарська діяльність товариства є ризиковою. Також, податковим органом не вказано яка саме інформація та копії документів досліджувалась комісією при прийнятті оскаржуваних рішень. Податковий орган не надав жодного доказу, який би досліджувався в ході засідань Комісії, і який би слугував підставою для прийняття оскаржених рішень та був покладений в основу їх прийняття. Крім того, колегія суддів зазначає, що віднесення позивача до ризикових платників з тих підстав, що підприємство мало господарські відносини з платниками податків, по відношенню до яких податковим органом прийнято рішення про відповідність останніх критеріям ризиковості та які внесені до АІС «Журнал ризикових платників», є неспроможним аргументом, адже поширення на позивача "ризиковості" через відносини з іншими "ризиковими" платниками податків суперечить базовим принципам та основам податкового законодавства. Зокрема, настання визначеної законом відповідальності повинно відбуватися у разі порушення податкового законодавства безпосередньо платником податків, якого притягнуто до відповідальності. Таким чином, позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме - платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. Отже, платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність його контрагентів. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №826/16272/13-а, від 04.06.2020 у справі №340/422/19, від 23.07.2020 у справі №816/1122/16. Крім того, контролюючим органом не представлено результатів проведених перевірок поданих платником копій документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації, тобто доказів додержання вимог пунктів 44, 46 Порядку № 1165 при прийнятті Комісією рішень №18266 від 23.06.2022 р., №18700 від 11.07.2022 р., №19422 від 01.08.2022 р., №19744 віл 15.08. 2022 р. Водночас, позивачем після прийняття кожного з оскаржуваних рішень \~скеровано на адресу податкового органу пояснення та копії первинних документів, які спростовують твердження відповідача про відповідність ТОВ «Славянка» критеріям ризиковості платника податку. Аналіз змісту оскаржуваних рішень свідчить про те, що вони не відповідають критеріям вмотивованості, чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії. Не виклавши розшифрування податкової інформації, не навивши ризикових операцій тощо в спірних рішеннях, як це передбачено пунктом 8 Порядку № 1165, відповідач фактично діяв без дотримання власної процедури, не прозоро та у спосіб, що виключає можливість мінімізувати ризик помилки у спірних відносинах. Водночас, документального підтвердження обставин, що ТОВ "Славянка" задіяне у проведенні ризикових операцій, відповідач не надав. Під час розгляду справи контролюючим органом не подано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанцій жодних доказів провадження заявником господарської діяльності в умовах та обставинах, які характеризуються ознаками недодержання вимог чинного законодавства України. Тобто, оскаржувані у даній справі рішення ґрунтуються на припущеннях та ймовірностях, що також свідчить про необґрунтованість таких рішень. Колегія суддів зауважує, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. При цьому здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу. Отже, у разі наявності у контролюючого органу інформації, що може свідчити про вчинення позивачем порушень вимог податкового законодавства, такий орган не позбавлений можливості призначити та провести документальну перевірку платника податку, за результатами якої дослідити питання ведення ним господарської діяльності та правомірності відображення її результатів у податковому обліку. Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року у справі №340/474/20, від 05 січня 2021 року у справі № 640/10988/20, від 05 січня 2021 року у справі № 640/11321/20 зазначав, що при вирішенні спорів такої категорії суди попередніх інстанцій, з огляду на правове регулювання і характер цих відносин, мають досліджувати і надавати оцінку змісту оскаржуваного Рішення, змісту протоколу засідання комісій та наданих податковим органом документів, порядку прийняття рішення та повноваженням комісії контролюючого органу. Також, суд касаційної інстанції зазначив, що комісія контролюючого органу, приймаючи рішення з посиланням на те, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, має обґрунтувати суду на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації. Крім того, незважаючи на те, що затверджена Порядком № 1165 форма рішення не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1 - 8 критеріїв ризиковості платника податку, це не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України. У постанові від 20.04.2023 у справі №380/4746/22 Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли рішення породжує для особи несприятливі наслідки. Згідно з висновком Верховного Суду принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим. Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії. Верховний Суд у постанові від 20.04.2023 також зазначив, що висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону. Так, якщо контролюючий орган і вважав, що є обставини, які унеможливлювали врахування таблиці даних платника податків, поданою платником податку, то відповідні обставини повинні бути чітко зазначені у рішенні. У справі\~Рисовський проти України\~Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Всупереч наведеної вище норми КАС України, відповідачем, як суб"єктом владних повноважень, не було доказано правомірності своїх рішень, що є предметом оскарження у даній справі. За вищевикладених обставин, колегія суддів дійшла висновку , що рішення ГУ ДПС у Рівненській області №18266 від 23.06.2022 р., №18700 від 11.07.2022 р., №19422 від 01.08.2022 р., №19744 віл 15.08. 2022 р. є протиправними та підлягають скасуванню. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 07 грудня 2022 року у справі № 640/13536/20 та від 07.04.2023 у справі №280/3639/20. Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною. Інші аргументи, наведені сторонами, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними. \~ Щодо посилання апелянта на те , що в рішенні суду першої інстанції не було замінено первісного відповідача у справі №520/6871/22 з Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України \~на належного - Головне управління ДПС у Рівненській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України чим порушено вимоги статті 48 КАС України, колегія суддів зазначає , що зазначення судом першої інстанції в рішенні відповідачем у справі Головне управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України \~замість належного відповідача Головне управління ДПС у Рівненській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України фактично є\~опискою,\~яка підлягає виправленню судом першої інстанції . Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову. Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Колегія суддів зазначає, що ТОВ "Славянка" понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 9949,0 грн та апеляційної скарги в розмірі 18607,50 грн, що підтверджується квитанціями , які містяться в матеріалах справи. Враховуючи, що апеляційна скарга ТОВ " Славянка " судом задоволена, рішення суду першої інстанції скасовано , позовні вимоги задоволено , відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 9949,0 грн та апеляційної скарги в розмірі 18607,50 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Рівненській області.

Результат розгляду: granted