Рішення адміністративного суду від 2023-04-04 00:00:00+03

04.11.2022р. [PERSON] звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив суд: - визнати протиправними дії відповідача щодо відмови 28.10.2022р. в перерахунку та виплаті йому пенсії із включенням щомісячної доплати у розмірі - 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021р. №713, починаючи з 01.07.2021р. та з урахуванням раніше виплачених сум; - зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок та виплату йому пенсії із включенням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021р. №713, починаючи з 01.07.2021р. та з урахуванням раніше виплачених сум. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 01.07.2021р. має право на отримання доплати до його пенсії у розмірі - 2000 грн. у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021р. №713, проте ГУ ПФУ в Одеській області, при здійсненні перерахунку його пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.02.2021р. у справі №420/14552/20, протиправно та безпідставно скасувало виплату йому такої доплати. Відповідач, у свою чергу, надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року (ухваленим \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов [PERSON] - задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови 28.10.2022р. в перерахунку та виплаті пенсії позивачу із включенням щомісячної доплати у розмірі - 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021р. №713, починаючи з 01.07.2021р. та з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії позивача з урахуванням доплати у розмірі - 2000 грн. згідно із постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021р. №713 в межах різниці у сумі - 129,30 грн. щомісячно з 01.07.2021р. по день проведення перерахунку пенсії. В решті позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Одеській області та позивач подали апеляційні скарги. У поданій апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області посилається на те, що рішення суду 1-ї інстанції в частині задоволення позовних вимог постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2022р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач у поданій ним апеляційній скарзі також зазначив, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2022р.та прийняти нове - про задоволення його адміністративного позову в повному обсязі. 28.12.2022р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.01.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами учасників справи та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження. Позивач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористався. ГУ ПФУ в Одеській області, у свою чергу, надало до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу [PERSON] , в якому, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України). Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків. Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. Позивач - [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 14.07.2021р. \~Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» №713 (набрала чинності 16.07.2021р.), якою, зокрема, вирішив установити з 01.07.2021р. особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до ст.ст.13,21 і 36 цього Закону станом на 01.03.2018р., щомісячну доплату в розмірі - 2000 грн., що враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до ст.ст.13,21 і 36 Закону. Оскільки ГУ ПФУ в Одеській області було відмовлено позивачу у перерахунку його пенсії, він звернувся з відповідним позовом до суду. 22.02.2021р. рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/14552/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2021р., ГУ ПФУ в Одеській області було зобов`язано з 01.04.2019р. провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням розміру основних і додаткових видів грошового забезпечення, які вказано у довідці УСБУ в Одеській області від 15.10.2020р. №328, а також зобов`язано здійснити відповідні виплати з урахуванням вже виплачених сум. Позивачем отримано підвищену після перерахунку пенсію, проте в розмір його пенсії не було включено щомісячну доплату в сумі - 2000 грн. 17.10.2022р. [PERSON] звернувся із письмовою заявою до ГУ ПФУ в Одеській області із проханням провести перерахунок та виплату йому пенсії із включенням щомісячної доплати у розмірі - 2000 грн., згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021р. №713, починаючи з 01.07.2021р. та з урахуванням вже виплачених сум. Однак, листом ГУ ПФУ в Одеській області від 28.10.2022р. за №17872-15427/Ж-02/8-1500/22 позивачу було повідомлено про те, що його пенсія перерахована та виплачується відповідно до норм чинного пенсійного законодавства. Оскільки до перерахунку розмір пенсії позивача складав - 9869,92 грн., а після перерахунку - 11740,62 грн. підстави для виплати щомісячної доплати згідно з вказаною вище Постановою КМУ - відсутні. Вважаючи вказані дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки проведений на виконання судового рішення у справі №420/14552/20 перерахунок пенсії позивача відбувся не для відновлення його порушеного права, набутого у 2018р., а фактично внаслідок зміни правового врегулювання спірних правовідносин після набрання законної сили рішенням суду у справі №826/3858/18 у 2019р., внаслідок чого змінились складові його грошового забезпечення, даний перерахунок є перерахунком пенсії у розумінні положень постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021р. №713. З огляду на викладене, суд 1-ї інстанції дійшов висновку про те, що у позивача наявне право на отримання щомісячної доплати згідно з вимогами згаданої Постанови, однак у межах суми, якої не вистачало до суми збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування). Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, не може погодитися із наведеними висновками суду першої інстанції та вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне. Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналіз цієї норми Основного Закону України дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом, та дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів або ж моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів. Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, однак непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання відповідних дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними. Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом. Відповідно до ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців \~\~\~\~\~\~та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразові додаткові види грошового забезпечення. За правилами ч.1 ст.15 Закону №2011-XII, пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ. Так, у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку (ч.18 ст.43 Закону №2262-ХІІ). Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано положеннями ст.63 Закону №2262-XII, згідно з якими перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо ж пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які надають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому, перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку. У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008р. №45 був затверджений «Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII». Відповідно до п.1 Порядку №45, пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704 (набрала чинності з 01.03.2018р.) передбачено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії), а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (п.2). Також, цим нормативно-правим актом встановлено тарифну сітку розрядів та коефіцієнтів посадових окладів, схему тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями. Таким чином, з набранням чинності Постанови №704, якою було змінено розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку розміру його пенсії. 21.02.2018р. Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103, за п.1 якої зобов`язано перерахувати пенсії, призначені у відповідності до Закону №2262-XII до 01.03.2018р. (окрім пенсій, призначених згідно із цим Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 01.03.2018р. відповідно до Постанови №704. Абзацом 1 п.5 Порядку №45 (у редакції Постанови №103) встановлено, що під час перерахунку пенсій мають використовуватися такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням. При цьому, Додаток 2 Порядку №45 містив форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою №103 було викладено в новій редакції, у якій були відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення). У подальшому, Окружний адміністративний суд м.Києва рішенням від 12.12.2018р. у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019р., визнав протиправними та нечинними п.п.1,2 Постанови №103 та зміни до п.5 і додатку 2 Порядку №45. Судом встановлено, що у справі, яка розглядається, перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019р. був зумовлений набранням законної сили рішенням у справі №420/14552/20, яким, зокрема, було зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити з 01.04.2019р. перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до довідки УСБУ в Одеській області від 15.10.2020р. №328 про розмір грошового забезпечення (з урахуванням вже виплачених сум), яка була сформована у зв`язку із набранням законної сили судовим рішенням у справі №826/3858/18 про визнання протиправними та нечинними п.п.1,2 Постанови №103 та змін до п.5 і Додатку 2 Порядку №45. На виконання вказаного рішення суду 1-ї інстанції відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача, розмір якої після перерахунку склав - 11740,62 грн. Разом із цим, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що законодавець делегував Уряду повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб. Так, «умовами» слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії. Під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення «розміру» перерахунку пенсій. При цьому, орган виконавчої влади не уповноважений та не вправі змінювати визначений Законом перелік складових грошового забезпечення, які встановлені у ст.43 Закону №2262-XII. Одночасно, до повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, натомість приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого (а не його складові) може змінюватись Кабінетом Міністрів України. У свою чергу, ч.3 ст.1-1 Закону №2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону №2262-XII та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV. Саме з цих підстав Окружний адміністративний суд м.Києва у своєму рішенні від 12.12.2018р. в адміністративній справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019р., визнав п.п.1,2 Постанови №103 та зміни до п.5 і Додатку 2 Порядку №45 протиправними та такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, зокрема, нормам Закону №2262-ХІІ. У контексті зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень, у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України. Так, Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019р. у справі №913/204/18 та від 10.03.2020р. у справі №160/1088/19). Таким чином, з огляду на визначені в ч.3 ст.7 КАС України правила, суди у період чинності \~\~\~п.п.1,2 Постанови №103 у правовідносинах щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, повинні застосовувати Закон №2262-ХІІ (безвідносно до того, чи скасована ця норма постанови Уряду судом), хоч ця норма й не була скасована на момент перерахунку пенсій відповідній категорії осіб у 2018р. З урахуванням наведеного, зміна (збільшення) грошового забезпечення військовослужбовців є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача з 01.03.2018р. відповідно до Постанови №704, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, визначеного у ст.43 Закону №2262-ХІІ та в повному розмірі. У свою чергу, з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» №713, п.1 якої \~установив з 01.07.2021р. особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018р. відповідно до Закону №2262-ХІІ (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до ст.ст.13,21 і 36 Закону станом на 01.03.2018р., щомісячну доплату в сумі 2000 грн, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до ст.ст.13,21 і 36 Закону. При цьому, особам, яким було призначено (поновлено) пенсію після 01.03.2018р., розмір якої обчислено відповідно до ст.ст.13,21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абз.1 цього пункту. У разі коли пенсія особам, зазначеним в абз.1 та 2 цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018р., щомісячна доплата, встановлена абз.1 та 2 цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 грн. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 грн., щомісячна доплата, передбачена абз.1 цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру. Щомісячна доплата, передбачена вказаним пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021р. Варто зазначити, що відповідно до пояснювальної записки до проекту Постанови №713 метою її ухвалення зазначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018р., які мають місце після перерахунку пенсії. Таким чином, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Уряду з 01.07.2021р. колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону №2262-ХІІ до 01.03.2018р. було установлено щомісячну доплату в сумі - 2000 грн., виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абз.1 та 2 цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018р. Водночас, аналіз наведених норм права, а також мети прийняття Урядом вказаної Постанови \~\~\~\~\~№713 свідчить про те, що перерахунок пенсій, проведення якого згідно з \~абз.3 п.1 Постанови №713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі - 2000 грн. до розмірів пенсій, визначених відповідно до ст.ст.13,21 і 36 Закону №2262-ХІІ має бути обумовленим підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення Постанови №713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість, перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи виникло до 01.03.2018р., не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії. У зв`язку із чим колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що проведений на виконання судового рішення у справі №420/14552/20 пенсії позивача відбувся не з метою відновлення його порушеного права, а фактично внаслідок зміни правового врегулювання спірних правовідносин після набрання законної сили рішенням суду у справі №826/3858/18 у 2019р., внаслідок чого змінились складові грошового забезпечення. Таким чином, оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений ГУ ПФУ в Одеській області на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01.03.2018р., не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі - 2000 грн. відповідно до Постанови №713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття вказаної Постанови №713 - поетапного \~зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018р. Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 08.11.2022р. у справі №420/2473/22, яка, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, є обов`язковою для врахування судом апеляційної інстанції при вирішенні даної справи, предмет спору якої є подібним предмету спору у справі №420/2473/22. В обсязі встановлених обставин, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки викладеним вище обставинам справи та не застосував норми Закону і нормативно-правових актів, що врегульовують спірні правовідносини, які виникли між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень. Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано відповідачем при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій. Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»). Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційних скаргах аргументів сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. У силу вимог ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду 1-ї інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Отже, в обсязі встановлених обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, у відповідності до ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною 6 ст.139 Кодексу передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. При зверненні з даним позовом до суду першої інстанції позивачем було сплачено - 992,40 грн. судового збору, а при поданні апеляційної скарги - 1488,60 грн. Таким чином, на підставі ч.ч.1,6 ст.139 КАС України, з ГУ ПФУ в Одеській області на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі - 2481 грн.

Результат розгляду: granted