Рішення адміністративного суду від 2022-10-14 00:00:00+03

До Київського окружного адміністративного суду звернувся [PERSON] з позовом до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київській області, в якому просить суд: - визнати протиправними дії Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області щодо відмови [PERSON] в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 2020,26 м2 в с. Круглик Обухівського району Київської області; - зобов`язати Феодосіївську сільську раду Обухівського району Київської області надати [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 2020,26 м2 в с. Круглик Обухівського району Київської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі статті 118 Земельного кодексу України 02.04.2021 звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 2020,26 м кв. в с. Круглик Київської області. Однак рішенням Феодосівської сільської ради від 27.04.2021 № 22/05/116, № 22/05/06, № 22/05/09 відповідач протиправно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Позивач вважає, що відмова відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства України, є необґрунтованою у зв`язку з чим є протиправною та підлягає скасуванню. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Апеляційна скарга мотивована тим, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, що залишилося поза увагою суду першої інстанції. Представник відповідача заперечує проти апеляційної скарги у повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу та зазначає, що позивач не оформив належним чином клопотання про надання у власність земельної ділянки, а саме не зазначив бажаного цільового призначення земельної ділянки та не виконав вимоги законодавства щодо належного оформлення графічних матеріалів, які додані до клопотання. Так, надані до клопотання графічні матеріали не дають можливості визначити точні межі та чітке місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність. У відповідача відсутні повноваження замість заявника визначати місце розташування та межи бажаної земельної ділянки. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду 17 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження та призначено до розгляду апеляційну скаргу на 16 серпня 2022 року. У зв`язку з перебування головуючого судді Парінова А.Б у відпустці, розгляд справи не здійснювався та розгляд справи перенесено на 27 вересня 2022 року. Сторони у судове засідання 27 вересня 2022 року не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили. З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Так, положеннями частини 1 статті 309 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Згідно з частини 2 статті 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу. У зв`язку з перебування члена колегії Грибан І.О. у відпустці (на лікарняному) продовжено строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції на розумний термін. Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданим Ленінградським РУ ГУ МВС України в м. Києві. Так, у лютому 2021 [PERSON] звернувся до Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з відповідними клопотаннями про надання у власність земельної ділянки. Повторно 02.04.2021 року позивач звернувся до Феодосіївської сільської ради із запитом про надання публічної інформації, а саме відомостей щодо можливості виділення у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Феодосіївської об`єднаної територіальної громади Київської області в межах с. Круглик Київської області розміром 2020,26 м2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), додавши всі необхідні матеріали, в тому числі копію витягу з порталу Публічна кадастрова карта України з орієнтовним розташуванням земельної ділянки. Листами від 09.02.2021 року №65/01/02/21 та від 15.04.2021 року №1101/01/04/21 Феодосівська сільська рада Обухівського району Київської області повідомила позивача, що відповідно до рішення Феодосіївської сільської ради №12 віл, 17.12.2020 року "Про початок реорганізації сільських рад шляхом приєднання до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області" почато процедуру реорганізації Хотівської сільської ради шляхом приєднання до складу Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області. Феодосіївська сільська рада не володіє запитуваною інформацією, оскільки, процес реорганізації сільських рад не завершений, на даний час відбувається інвентаризація всього майна, документів та підготовка передачі його до Феодосіївської сільської ради. [PERSON] 02.04.2021 року звернувся до Феодосївської сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром 2020,26 м2 в с. Круглик Київської області. Додатками до вказаного клопотання позивачем зазначено: копія паспорта, ідентифікаційного номера, графічних матеріалів про бажане розташування земельної ділянки, копія відповіді ГУ Держгеокадастру. Судом першої інстанції встановлено, що клопотання [PERSON] про надання земельної ділянки у власність від 02.04.2021 року зареєстроване Феодосіївською сільською радою 09.04.2021 року за № 096/01/04/21, про що свідчить відмітка про реєстрацію вхідної кореспонденції сільської ради. Рішенням Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області №22/05/16 від 27.04.2021 року "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" за результатами розгляду клопотання [PERSON] від 10.02.2021 року, зареєстроване за вх. №035/02/02/21 від 12.01.2021 року про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, розміром 2020,26 м кв. в с. Круглик Києво-Святошинського району Київської області, - відмовлено гр. України [PERSON] у задоволенні поданого клопотання. Крім того, Рішенням Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області № 22/05/06 від 27.04.2021 року "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" за результатами розгляду клопотання [PERSON] від 28.01.2021 року, зареєстроване за вх. №П033/02/02/21 від 15.02.2021 про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, розміром 2020, 26 м кв. в с. Круглик Києво-Святошинського району Київської області, - відмовлено гр. України [PERSON] у задоволенні поданого клопотання. Також, Рішенням Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області №22/05/09 від 27.04.2021 року "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" за результатами розгляду клопотання [PERSON] від 02.04.2021 року, зареєстроване за вх. №096/01/04/21 від 12.01.2021 про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, розміром 2020, 26 м кв. в с. Круглик Києво-Святошинського району Київської області, - відмовлено гр. України [PERSON] у задоволенні поданого клопотання. Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, позивач звернувся з даним позовом до суду. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності висловленого волевиявлення позивача про цільове призначення земельної ділянки, яку він має на меті відвести у власність, орган місцевого самоврядування позбавлений можливості виходити за межі наданих йому повноважень та визначати вид цільового призначення на власний розсуд замість громадянина, враховуючи, що стаття 121 Земельного кодексу України визначає шість окремих видів цільового призначення земельних ділянок, які громадяни мають право отримати у власність. Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно з положеннями статті 5 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки. Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до статті 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 вказаної статті). Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина 3 вказаної статті). Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (частина 4 вказаної статті). Статтею 121 Земельного кодексу України встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара. Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Згідно з положеннями частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Отже, відповідно до положень статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: - звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; - надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; - розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; - погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України; - затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Судом першої інстанції встановлено, що позивачем було направлено на адресу Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району два клопотання про надання у власність земельної ділянки від 23.01.2021, від 10.02.2021 та клопотання про надання у власність земельної ділянки від 02.04.2021, яке направлено до Феодосіївської сільської ради. Як вбачається з вищезазначених клопотань, що вони є ідентичними, проте поданими в різний період однак стосуються одного предмету - надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться у віданні Хотівської сільської ради (правонаступника - Феодосіївської об`єднаної територіальної громади Київської області) в межах села Круглик Київської області, розміром 2020,26 м.кв [PERSON] . Позивачем до клопотань про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки долучено витяг з Публічної кадастрової карти України, копію відповіді Головного управління Держгеокадастру. Колегія суддів звертає увагу, що позивачем у вищезазначених клопотаннях про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки не зазначено цільового призначення бажаної земельної ділянки, як того вимагають положення статті 118 Земельного кодексу України. З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. При цьому суд зазначає, що за відсутності висловленого волевиявлення позивача про цільове призначення земельної ділянки, яку він має на меті відвести у власність, орган місцевого самоврядування позбавлений можливості виходити за межі наданих йому повноважень та визначати вид цільового призначення на власний розсуд замість громадянина, враховуючи, що стаття 121 Земельного кодексу України визначає шість окремих видів цільового призначення земельних ділянок, які громадяни мають право отримати у власність. З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Феодосіївська сільська рада Обухівського району Київської області, приймаючи рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, діяла на підставі, в межах та у спосіб, що визначені чинним законодавством, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду по справі №808/3750/17 від 18.11.2021 року колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в даному випадку позивачем подано клопотання про дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки з зазначенням всіх даних (орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства), в той час, як в справі, яка розглядається в суді апеляційної інстанції позивачем взагалі не зазначено цільового призначення бажаної земельної ділянки. Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки їх суть зводиться до констатації норм законодавства, а не помилок чи то порушень судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, за таких обставин доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні. Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню. Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційну скаргу залишаються без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Результат розгляду: denied