Рішення адміністративного суду від 2022-09-30 00:00:00+03

[PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої, з урахуванням заяви, поданої в порядку усунення недоліків позовної заяви, просить: - визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ №164509 від 03.06.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП; - справу про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] закрити за відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 03.06.2022 близько 10 години автомобіль під його керуванням був зупинений інспектором СРПП ВПД №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції [PERSON] , озвучена причина зупинки - ймовірне перебування автомобіля в угоні. На вимогу поліцейського було пред`явлено оригінал полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5638439 із строком дії до 08.07.2022. Після перевірки полісу працівник поліції вказав, що згідно бази даних автомобіль не застрахований, та виніс постанову серії БАБ №164509 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає постанову протиправною та необґрунтованою, оскільки: зазначена в постанові причина зупинки у зв`язку з неувімкненням покажчика повороту є надуманою, дійсною причиною зупинки, яка не підтвердилась, було перебування автомобіля в угоні; страховий поліс на момент зупинки транспортного засобу був наявний, а чинне законодавство не встановлює обов`язку переоформлювати поліс у разі зміни номерного знаку або власника автомобіля; працівником поліції не розглянуто клопотання позивача про залучення захисника та складено постанову до його прибуття; постанова не містить зазначення напрямку руху транспортного засобу, а також посилання на технічний засіб, яким зафіксовано вчинення адміністративних правопорушень; постанова не містить відміток про роз`яснення позивачу його прав. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 05 серпня 2022 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 18 серпня 2022 року на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області - Панасюк Г.Л. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки спірна постанова є правомірною. В обґрунтування відзиву зазначає, що інспектором СРПП ВПД №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Даниленком М.В. дотримано процедуру розгляду справи, зокрема роз`яснено позивачу його права, при цьому, жодних клопотань в ході розгляду справи позивач не заявляв та не мав зауважень з приводу порушення його права на захист, що підтверджується його підписом в оскаржуваній постанові. Зауважує, що позивач [PERSON] , керуючи автомобілем в м.Житомирі по вул.Вітрука, при перестроюванні з правої смуги в ліву не подав світловий сигнал покажчиком повороту, чим порушив п.9.2 (б) ПДР, не пред`явив та не мав при собі страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 (ґ) ПДР. Також, посилається на те, що обставини правопорушення та належна процедура розгляду справи підтверджуються відеозаписом з портативного відеореєстратора. Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Перевіривши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Cудом встановлено, що 03 червня 2022 року інспектором СРПП ВПД №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Даниленком Михайлом Володимировичем було винесено постанову серії БАБ №164509 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно змісту вищевказаної постанови, 03.06.2022 о 10 годині 13 хвилин в м.Житомирі по вул.Вітрука, [PERSON] , керуючи автомобілем Jeep Grand Cherokee, реєстраційний номер [NUMBER] , при перестроюванні з правої смуги в ліву не подав світловий сигнал покажчиком повороту, чим порушив вимоги п.9.2 (б) ПДР, а також не пред`явив та не мав при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 (ґ) ПДР. Не погоджуючись зі спірною постановою, позивач звернувся із вказаним позовом до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі. Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Згідно п.1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9). Згідно п.9.2 (б) Правил дорожнього руху України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту перед перестроюванням, поворотом або розворотом. У відповідності до ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п.2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Згідно зі ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.21.3 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу. Положеннями статті 53 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право органів Національної поліції перевіряти документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України встановлено безпосередній обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити відповідний страхових поліс. Згідно з ч.1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. Згідно ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до ч.3 ст.283\~КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, повинна містити, зокрема, відомості про: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, та від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283\~КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Суд зазначає, що долучений відповідачем до поданого відзиву на позовну заяву диск із відеозаписом не може вважатися належним доказом вчинення правопорушень позивачем у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії БАБ №164509 від 03.06.2022 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не містить посилань на такий технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, що нівелює доказове значення наданого відповідачем відеозапису. Інших доказів вчинення [PERSON] адміністративних правопорушень, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126,\~ч.2\~ст.122\~КУпАП, матеріали справи не містять. Суд не досліджує інші аргументи сторін, покладені в основу позову та відзиву, оскільки такі не впливають на висновки суду у цій справі. В контексті наведеного необхідно також відзначити, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Таким чином, відповідачем не доведено правомірність накладення на [PERSON] адміністративного стягнення за порушення вимог підпункту (ґ) пункту 2.1 розділу 2, підпункту (б) пункту 9.2 розділу 9 Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП. Частиною першою та другою статті 77 КАС України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених\~статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Положеннями\~статті 90 КАС України\~визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи відсутність\~належних доказів\~правомірності постанови\~серії БАБ №164509 від 03.06.2022, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині її скасування. Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі №588/589/16-а (провадження №К/9901/34755/18) сформовано позицію, що системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статтею 221\~КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. За таких обставин, позовна вимога в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача [PERSON] за ч.1 ст.126,\~ч.2\~ст.122\~КУпАП задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.139 КАС України, з Головного управління Національної поліції в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 496,20 грн.

Результат розгляду: partial